ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 500, 2017-04-05 10:00

אלי אלאלוף: בוקר טוב לכולם.

אלי אלאלוף: היום ה-5 באפריל 2017, ט' בניסן התשע"ז והשעה 9:04.

אלי אלאלוף: אנחנו דנים בנושא תקנות הסכמים קיבוציים, תשלום דמי טיפול ארגוני-מקצועי לארגון מעבידים.

אלי אלאלוף: זו תקנה שדנו בה פעמים, היום נשתדל להגיע לסיכומים.

אלי אלאלוף: הכוונה שלנו היא לסיים את התקנות האלה בפגרה.

אלי אלאלוף: קבלתי אין סוף פניות, אין סוף שיחות אישיות.

אלי אלאלוף: אנחנו נתרשם רק ממה שנדון בדיון הזה פה.

אלי אלאלוף: שום לחץ לא יופעל על אף אחד מאתנו.

אלי אלאלוף: אני רוצה שנגיע לסיכומים בדיונים שנדונו פה ולא בשום מקום אחר.

אלי אלאלוף: מי שחושב שאנחנו בובות של מישהו אחר אז שלא יישאר בדיון, כי זה לא יתקבל.

אלי אלאלוף: אנחנו נעשה את זה באחריות וללא שום לחץ.

אלי אלאלוף: כל הנציגים יקבלו זכות דיבור במגבלה של זמן, בין 2 ל-3 דקות.

אלי אלאלוף: הנושא ידוע, מטופל בכנסת מ-2008, כמעט שמונה שנים דנים בנושא הזה והגיע הזמן שנסכם את התקנות.

אלי אלאלוף: התקנות חשובות לכולם, לארגונים, לעובדים, לזכויות העובדים ולכן כדאי שכולנו ביחד נכנס לתהליך מכובד, מכבד ונגיע לסיכומים הולמים.

אלי אלאלוף: יפתח נציג משרד העבודה, שנמצא היום במשרד העבודה שיחד עם משרד הרווחה ולא במשרד הכלכלה.

<שלמה יצחקי: בוקר טוב, שלמה יצחקי, ממונה ראשי ליחסי עבודה במשרד העבודה והרווחה.

<שלמה יצחקי: היה לי הכבוד לעמוד לפני עשר שנים בראש ועדה ציבורית שדנה בנושא של תקנות בטיפול בארגוני מעסיקים.

<שלמה יצחקי: שמענו את כל הארגונים ואנחנו רוצים להיות בתיקון התקנות האלה פה גם למעסיקים שמשלמים דמי טיפול.

<שלמה יצחקי: הם לא חברים בארגונים.

<שלמה יצחקי: כמובן שמי שחבר בארגון משלם דמי חבר והוא פטור.

<שלמה יצחקי: מעסיק, שחל עליו צו הרחבה של הסכם קיבוצי שהארגון חתום עליו, אמור לשלם דמי טיפול על-פי התקנות האלה ועל-פי החוק, לארגון המעסיקים.

<שלמה יצחקי: ראינו קודם כל לבטל פטורים, אבל גם לתת פטורים למעסיקים קטנים.

<שלמה יצחקי: בראייה שלנו חשוב לעזור גם לעסקים חדשים, שזו בכלל מדיניות הממשלה, וגם לעסקים קטנים.

<שלמה יצחקי: כמו שאמרת אדוני היושב-ראש, התקנות האלה עברו גלגולים ועברו כבר כמה פעמים בוועדת העבודה.

<שלמה יצחקי: השר לאחרונה ישב ונכנס לעובי הקורה, דיבר עם הארגונים בפרטי פרטים, שמע את כל הארגונים ובסופו של דבר החליט לשנות את הטיוטה הקודמת שהייתה בפני הוועדה.

<שלמה יצחקי: אנחנו מציעים בתקנות האלה לתת פטורים למעסיק בקשיים, פה הארגון נותן את הפטור.

<שלמה יצחקי: אנחנו מציעים לתת פטור למעסיק של עד חמישה עובדים.

<שלמה יצחקי: אנחנו מבטלים פטורים למפעלים בקיבוצים ובמושבים, כי כבר זה לא מוצדק לתת את הפטורים האלה.

<שלמה יצחקי: אנחנו מציעים גם שתהיה תקופת חובה לתשלום דמי טיפול של שבע שנים, שצו ההרחבה יוכל להמשיך לחול, יפעלו על פיו, אבל מכוחו יהיה ניתן לגבות רק למשך שבע שנים.

<שלמה יצחקי: לחילופין, הארגון שותף לצו הרחבה כללי במשק, חתום על הסכם קיבוצי כללי במשק שהוצא לו צו הרחבה.

<שלמה יצחקי: גם אז, צו ההרחבה הזה, שהוא כללי, שלא נוגע לדמי נסיעה ודמי הבראה, גם במשך שבע שנים של צו הרחבה כזה, הארגון יוכל לגבות דמי טיפול.

<שלמה יצחקי: אנחנו קובעים מה יהיו דמי הטיפול.

<שלמה יצחקי: אנחנו יודעים שהארגונים עצמם לא פועלים תמיד על-פי התקנות בנוגע לנושא של דמי טיפול, לגובה דמי הטיפול.

<שלמה יצחקי: אנחנו גם מתקנים את הדבר הזה, אנחנו קובעים סכום מינימאלי לדמי טיפול, סכום מקסימאלי, אבל בשום אופן שהסכום לא יעלה על מחצית מדמי החבר שמשלמים חברים לארגון.

<שלמה יצחקי: זה בעיקרון אדוני התקנות שעומדות בפני הוועדה.

איציק שמולי: שאלת הבהרה, אנחנו מבינים את השינוי שרוצה לעשות הממשלה אני רוצה לדעת מה עמדתכם לגבי אותם ארגונים, כמו מוסכים למשל, שהעסקים שלהם מתאפיינים במעט עובדים.

איציק שמולי: למעשה הצעת החוק בעיני לא נותנת מענה לכך שאתה עלול להמיט אסון על אותם ארגונים יציגים.

איציק שמולי: כי מי יבוא לייצג פה את איגוד המוסכים?

איציק שמולי: זה מה שאני רוצה לדעת בשלב זה לפני שאני מגבש עמדה.

עודד פורר: אני רק אומר בראשי פרקים, דבר ראשון, כשסוף סוף מטפלים בעניין הזה, אני לא בטוח שתקנות היא הדרך להסדיר את הנושא.

עודד פורר: לדעתי הנושא הזה הוא נושא שמצריך חקיקה.

עודד פורר: לכן היה צריך לבוא עם חוק בהקשר הזה ואז לאפשר לכולם, גם את יומם פה וגם להביע את עמדתם.

עודד פורר: מעבר לזה יש את נושא חופש ההתאגדות שבתקנות האלה או בחקיקה אם אנחנו הולכים להליך כזה, צריך לאפשר גם לגופים שרוצים להתאגד בצורה וולונטרית.

עודד פורר: בסוף אני כבעל עסק לא רוצים שיכריחו אותי להיות מיוצג על-ידי מאן דהוא רק בגלל שיש תקנות כאלה ואחרות שהתקין שר כזה או אחר.

עודד פורר: זה נושא מובהק לחקיקה.

עודד פורר: כרגע, איך שזה מובא, אמרתי את העמדה שלי גם ליושב-ראש הקואליציה, אנחנו נתנגד.

<נעה בן שבת: אני רוצה לציין שאנחנו מדברים על תיקון לתקנות קיימות מכוח חוק הסכמים קיבוצים בקשר לדיני עבודה.

אלי אלאלוף: רשמנו את ההודעה שלך לפרוטוקול.

אלי אלאלוף: אבל הסיבה להתכנסות היום היא תיקון התקנות הקיימות.

עודד פורר: עדין יש לחברי הכנסת זכות הצבעה.

מיכל בירן: הערה קטנה לפני שנכנסים לפרטים בעניין הוולונטריות.

מיכל בירן: אני עוסקת בפנסיה, שם גיליתי תופעה מדהימה, שאנשים מעדיפים לאבד 200,000 שקלים על עודף דמי ניהול מאשר לשלם 1,000 שקלים למישהו שייעץ להם, יועץ אובייקטיבי, כדי שהם לא יאבדו את ה-200,000.

מיכל בירן: זה משום שה-200,000 רחוקים והאלף שקלים יוצאים עכשיו מהכיס, מדברים שבאמת צריך מהיום-יום שהוא קשה.

מיכל בירן: סוגית הוולונטריות ממש מתקשרת לעניין.

מיכל בירן: אפשר להגיד שאם הארגונים האלה מועילים, אז יתכבדו החברים, יתכבדו העסקים, אמרת שאתה תחליט מי אתה רוצה שייצג אותך.

מיכל בירן: אבל המבנה של המוח האנושי ושל הנפש האנושית לא בנוי ככה.

מיכל בירן: החברים מתקשים לדמיין, בצדק, את המשבר שיהיה בעוד שנתיים.

מיכל בירן: מי שלא יושב כאן לא מבין מה קורה - - -

עודד פורר: למה שיכריחו אותי לאיזה ארגון לשלם?

מיכל בירן: זו הייתה רק הערה על הוולונטריות.

מיכל בירן: אני חושבת שאסור להתעלם מהמבנה האנושי, כי בסוף ייגרם נזק לאותם בעלי עסקים וכשהם יבינו את זה, יהיה מאוחר מידי.

איציק שמולי: מה עם השאלה שלי?

אלי אלאלוף: לדעתי זו שאלה מאוד מהותית והיא חלק אינטגרלי מהדיון.

אלי אלאלוף: ברשותכם, רועי כהן ואחריו חבר הכנסת לשעבר אוריאל לין.

<רועי כהן: בוקר טוב.

<רועי כהן: אני מדבר בשם לה"ב שזה לשכת ארגוני העצמאים והעסקים בישראל.

<רועי כהן: חברים בה איגוד המוסכים שהזכיר אותה חבר הכנסת שמולי.

<רועי כהן: אני מבקש לפתוח ולומר שלדעתי העיסוק בתקנות האלה נובע מכוח ולא מצורך.

<רועי כהן: אני אסביר למה, יש את עניין הבג"ץ והטענה לאפליה של איגודים ותיקים של עשרות שנים.

<רועי כהן: אני אומר לכם, זה פתיר.

<רועי כהן: אני אומר לחברי הוועדה, תדעו שאפשר לפתור את הנושא הזה של אפליה ולכן לתוצאה הסופית של התקנות האלה אין שום קשר לנושא של הבג"ץ.

<רועי כהן: יש פה ערבוב של דברים ואני קורא לזה "שגעת".

<רועי כהן: שגעת שהולכת לפגוע בעסקים קטנים, בדיוק במה שחברת הכנסת בירן אמרה, אם לא יהיה את איגוד המוסכים, לא יהיה מי שיבוא וייצג אותם בחוק שירותי רישוי רכב ובעצם הגדולים ימשיכו להיות גדולים והקטנים יהיו קטנים.

<רועי כהן: אם לא יהיה את ערן סיב מקבלני השיפוצים, אז השיפוצניקים ימשיכו לסחוב שקי מלט של 50 קילו ולא של 25 קילו.

<רועי כהן: אם לא יהיו האיגודים האלה, שבעצם המהות שלהם היא לייצג עסקים קטנים.

<רועי כהן: למה לא ראיתי אף חבר כנסת או משרד ממשלתי שמציע לטפל בדמי טיפול ארגוני של ההסתדרות?

<רועי כהן: יש 150,000 איש שמשלמים 0.8 ואף אחד לא מדבר עליהם.

<רועי כהן: למה שלמה יצחקי לא מדבר על 150,000 איש שמשלמים 0.8?

<רועי כהן: למה עליהם אין חיסכון?

<רועי כהן: למה על המעסיקים הקטנים רוצים לחסוך?

<רועי כהן: אני צועק כי אני כואב ואני מתעסק בזה כבר חצי שנה ומנסה להגיע לפתרון.

<רועי כהן: מה שאני רואה לאורך כל הדרך הוא שהעסקים הקטנים שקופים.

<רועי כהן: הם שקופים בבית הזה והם שקופים כמעט בכל חוק שעושים לאחרונה.

<רועי כהן: אני חייב לומר שחל שינוי בשורה של דברים אצל העצמאים, אבל בדבר הזה, יש 150,000 איש שלא רוצים בכלל לשלם דמי טיפול ארגוני אבל חייבים לשלם.

<רועי כהן: למה לא הציעו אפילו להוריד 0.0001?

<רועי כהן: כבר עשרות שנים לא הציעו להוריד.

<רועי כהן: פה, כשמדובר בעסקים קטנים, באים ואין שום בעיה.

<רועי כהן: 4%, 10%, אין בעיה.

<רועי כהן: 70% מהעסקים הקטנים הם בין אחד לארבעה עובדים, אז מה להגיד לכל הארגונים האלה?

<רועי כהן: לסגור אותם?

<רועי כהן: את כל המוסכים, קבלני השיפוצים, את לשכות המסחר, את קבלני הביצוע, לבוא לכולם ולהגיד לא צריך שיהיו לכם ארגונים, הגדולים ייצגו אתכם, הגדולים יעשו בשבילכם?

<רועי כהן: באתי לפה כדי שתבינו שעסק עצמאי היום זה ללכת נגד הרוח.

<רועי כהן: להיות היום עצמאי ובעל עסק זה ללכת נגד הרוח.

<רועי כהן: כשאתה הולך נגד הרוח בלי שיהיה לך מגן של איגוד מקצועי, אתה לא מסוגל ללכת.

<רועי כהן: אני מבקש מכם שתשימו לב בתקנות האלה מה המטרה הסופית שלהם.

<רועי כהן: המטרה הסופית שלהם לחסוך לאותו בעל עסק בין 500 ל-700 שקל לשנה, עסק שלא יודע לשלם 500 או 700 שקל, אולי בכלל עדיף שלא יהיה.

<רועי כהן: אין לו זכות קיום.

<רועי כהן: אם הוא יודע לשלם את זה הוא יקבל שירותים כמוש מקבלים בהסתדרות.

<רועי כהן: אני בעד שתהיה הסתדרות ואני רוצה שתהיה הסתדרות ואני רוצה שייקחו דמי טיפול כי ההסתדרות מביאה הישגים בכל יום לעובדים שלהם.

<רועי כהן: כנ"ל לגבי המעסיקים, שאותם איגודים מביאים כל יום בהתנדבות הישגים לעסקים שלהם.

<רועי כהן: אתם רוצים לבוא ולתקן ובעצם כל הדבר הזה נובע מאיזשהו סכסוך בין לשכות המסחר, אפשר לפתור את זה.

<רועי כהן: לכן אני מבקש שבכל סעיף בתקנות האלה, שימו לב לנגד עיניכם במי אתם הולכים לפגוע.

<רועי כהן: אתם הולכים לפגוע במנוע הצמיחה האמיתי של המשק, בעסקים הקטנים.

<רועי כהן: המחאה הזאת לא הגיעה מהעסקים היא הגיעה מריב בין האיגודים.

<רועי כהן: תודה רבה.

אוריאל לין: אני מאוד שמח שאמרת שהשיקולים כאן יהיו ענייניים ואני מקווה מאוד שיהיו ענייניים.

אוריאל לין: אני חושב שאנחנו קצת לכודים בקונספציות משפטיות ופורמליות ולא עוסקים באמת במהות.

אוריאל לין: אנחנו צריכים לשאול את עצמנו למה בכלל עסק צריך לשלם דמי טיפול ארגוני?

אוריאל לין: למה אנחנו באים אליו בתביעה?

אוריאל לין: מכוח מה?

אוריאל לין: מכוח זה שאנחנו עושים הסכמי עבודה?

אוריאל לין: לא.

אוריאל לין: הסכמי עבודה, אחריות שיפור תנאי העובדים זה על ארגוני העובדים.

אוריאל לין: אנחנו צד להסכם.

אוריאל לין: אנחנו צד להסכם שמגדיר את המגדר אותו אנחנו מייצגים.

אוריאל לין: אבל כאשר אנחנו באים לעסק ואומרים לו לשלם דמי טיפול ארגוני, מי שאינו חבר כמובן, מדוע?

אוריאל לין: מפני שאנחנו נותנים לו את הייצוג ואת השירותים שנחוצים לו לצורך ייצוג האינטרסים שלו ולצורך קידום העסק שלו.

אוריאל לין: זו ההצדקה וזו הסיבה היחידה שאנחנו באים ודורשים ממנו.

אוריאל לין: הקונספציה בתקנות האלה היא קונספציה מיושנת לפני 50 שנה.

אוריאל לין: כאילו שאתה נותן לארגוני המעסיקים לגבות דמי טיפול ארגוני שהם עושים הסכמי עבודה ומשפרים את תנאי העבודה של העובדים, זה לא התפקיד שלנו.

אוריאל לין: אנחנו צד אבל זה לא התפקיד שלנו.

אוריאל לין: אני לא רוצה לחזור על דברי חברי רועי כהן, הוא צודק לחלוטין.

אוריאל לין: התקנות האלה תחסלנה כמה ארגוני מעסיקים שמייצגים דווקא עסקים קטנים ותחזקנה את אלה שמייצגים את העסקים הגדולים.

אוריאל לין: תוצאה כזו היא בלתי אפשרית.

אוריאל לין: אני רוצה להוסיף ולומר שמוגשות פה תקנות על-ידי שר העבודה, שפוגעות קשה בכל מגזר העסקי.

אוריאל לין: אני רואה בתקנות האלה נגד המגזר העסקי, זלזול במגזר העסקי.

אוריאל לין: יש בתקנות האלה קונספציה שגויה שרוצה להפר את האיזונים במשק ולהכפיף את ארגוני המעסיקים לארגוני העובדים.

אוריאל לין: הרי אתם כל הזמן עוסקים בחקיקה שמשפרת את תנאי העבודה של העובדים.

אוריאל לין: אתם העברתם יותר ממאה חוקים.

אוריאל לין: יש הסכמי עבודה קיבוציים כלליים.

אוריאל לין: יש גם הסכמים אלפיים לארגוני העובדים יש מספיק כוח לשפר את התנאים.

אוריאל לין: אנחנו רוצים היום להפר את האיזון במשק.

אוריאל לין: להפר את האיזון במובן הזה שנכפיף את ארגוני המעסיקים לארגוני העובדים.

אוריאל לין: יבוא ארגון מעסיקים, ירצה לחדש את ההסכם, יגיד לו ארגון העובדים שהוא דורש כך וכך, אתה לא נכנע?

אוריאל לין: לא תוכל לגבות דמי טיפול ארגוני.

אוריאל לין: אנחנו מפירים כאן את האיזון, את עיקרון חופש החוזים.

אוריאל לין: דמי הטיפול הארגוני נועדו לקבוע שוויון בנשיאה בנטל.

אוריאל לין: בין אלה שהם חברים בארגוני המעסיקים לבין אלה שאינם חברים.

אוריאל לין: כי לא יתכן שאלה שחברים בארגוני המעסיקים יישאו בכל הנטל של הייצוג של השירותים וכל הקשור בכך ואלה שלא רוצים להצטרף לא יישאו בנטל.

אוריאל לין: אותו דבר כמו ארגוני העובדים.

אוריאל לין: למה גובים דמי טיפול ארגוני בארגוני העובדים?

אוריאל לין: חברים משלמים דמי חבר, דמי טיפול ארגוני משלמים אלה שאינם חברים אבל נהנים מההסכמים.

אוריאל לין: אותו דבר גם כאן.

אוריאל לין: בתקנות האלה אנחנו מפרים את עיקרון השוויון של הנשיאה בנטל.

אלי אלאלוף: אם זה מפר, אז מה אתה אומר?

אלי אלאלוף: לא לדון בתקנות האלה?

אוריאל לין: אני אומר שהתקנות האלה כולם רחבות ומיותרות.

אוריאל לין: מאיפה באה הדרישה הזו שאני חייב לתקן את הסכמי העבודה שלי מול ארגוני העובדים.

אוריאל לין: זה הצד הפורמליסטי, המשפטי לא הענייני.

אוריאל לין: יש פה בעיה שלא מסתכלים על הצד הענייני.

אוריאל לין: היועצת המשפטית לכודה בתפיסות המשפטיות, אני מבין כי היא משפטנית.

<נעה בן שבת: אני לכודה מכוח התקנות.

אוריאל לין: אבל בואו נעסוק במהות.

<נעה בן שבת: אדוני, אני רוצה להזכיר שיש את החוק המסמיך.

אוריאל לין: אני מבקש שלא תפריעי לי.

אוריאל לין: היושב-ראש שומע אותי בפעם הראשונה, אנא אל תפריעי לי.

<נעה בן שבת: - - -

אוריאל לין: - - -

אלי אלאלוף: אני מנהל את הישיבה.

אלי אלאלוף: ליועצת המשפטית יש זכות להתערב מתי שהיא מבקשת.

אלי אלאלוף: אני מבקש ממך לאפשר לה לומר את דבריה.

<נעה בן שבת: כל הסמכות לגבות את דמי הטיפול האלה, הארגונים המקצועיים, גורמים שהם לא חברים בארגונים, נעוצה בחוק הסכמים קיבוציים.

<נעה בן שבת: התנאי שמתנה חוק הסכמים קיבוציים בחתימתו של הסכם קיבוצי ביחסי עבודה, כל המטרה והמהות של דמי הטיפול הייתה לצורך הטיפול ביחסי העבודה.

<נעה בן שבת: זה הפך להיות כלי לארגונים שהיום נותנים שירותים נוספים, צריך לזכור שהכול תלוי בנושא של יחסי עבודה.

<נעה בן שבת: לכן ההמלצות מתייחסות לעניין הזה של טריות ההסכמים כי בעצם מרגע שהארגון למשך עשרות שנים יוכל להמשיך ולגבות את דמי הטיפול, אין לו שום תמריץ לעסוק בפיתוח של הסכמים קיבוציים חדשים ולשנות ולקדם.

<נעה בן שבת: למעשה דמי הטיפול הארגוני הזה שמובטחים לארגונים הקיימים לא מאפשרים גם לארגונים אחרים להיכנס ואולי לשפר אתך השירותים, אולי לקדם תחרות.

אוריאל לין: אני מכיר את כל הצד המשפטי.

אוריאל לין: תודה לך.

מיכל בירן: זה לא היה משפטי, זה היה גם עקרוני.

אוריאל לין: שוב אני אומר, זה הצד המשפטי, זה לא הצד הענייני והמהותי.

אוריאל לין: המהות היא שאנחנו גובים דמי טיפול ארגוני מעסקים בגלל השירותים והייצוג שאנחנו מעניקים להם בשמירה על האינטרסים שלהם.

אוריאל לין: אחרת איזו הצדקה יש לי לבוא לעסק ולגבות ממנו דמי טיפול ארגוני?

אוריאל לין: אני מבין את הצד המשפטי וביקשתי שנפסיק לחשוב כאן

אוריאל לין: בצורה משפטית פורמאלית וניכנס למהות של העניין וננסה להבין מה הרציו?

אוריאל לין: מדוע אני יכול לגשת לעסק ולגבות ממנו דמי טיפול ארגוני?

מיכל בירן: אז מה הרציו?

אוריאל לין: אני אומר דבר פשוט.

אוריאל לין: אני בא לעסק משום שאני נותן לו שירותים ואני מייצג אותו.

מיכל בירן: אז מה הבעיה עם מה שמוצע?

אלי אלאלוף: אמרתי מראש ואני חוזר, יש בין 2 ל-3 דקות לכל אחד.

אלי אלאלוף: יותר מזה אני אפסיק גם באמצע.

אלי אלאלוף: יש לך עוד חצי דקה לסיים.

אלי אלאלוף: לפני כן אברך את חברי הכנסת שהצטרפו, חברת הכנסת טלי פלוסקוב, יפעת שאשא-ביטון, מיקי זוהר וחאג' יחיא, ברוכים הבאים.

אוריאל לין: אני רוצה לדבר גם על לשכות מסחר אזוריות.

אוריאל לין: לשכות מסחר אזוריות מתקיימות כי עסקים רוצים להצטרף אליהם לא בגלל הסכמי עבודה אלפיים, משום שהם נותנים שירותים, אם בפריפריה, אם באזורים, בעלי ערך מוניציפלי ושירות לחברים.

אוריאל לין: אנחנו לא יכולים לבנות תקנות שמחסלות אותם.

אוריאל לין: אנחנו לא יכולים להביא תקנות שמטילים עליהם תנאים שהם לא יכולים לעמוד בהם.

אלי אלאלוף: אני רוצה לומר שלושה עקרונות אישיים שאלך אתם עד הסוף.

אלי אלאלוף: אני איש פריפריה ואעשה הכול לטובת הפריפריה.

אלי אלאלוף: כל החברים שלי, לפחות אלה שיושבים בוועדה הזאת, תומכים בזה.

אלי אלאלוף: נקודה שנייה, אנחנו בעד שקיפות מוחלטת, כולל אצל הארגונים, שמסיבות משפטיות ישנות ונושנות לא חייבים בדיווח.

אלי אלאלוף: אנחנו נדרוש דיווח בשיטות הנדרשות.

אלי אלאלוף: לכן אני מציע שלא תנסו להתחמק ולדון בנושא השני.

אלי אלאלוף: לגבי הנושא השלישי, שיהיה ברור לכם ולכולם.

אלי אלאלוף: אנחנו לא רוצים לפגוע, בוודאי לאור כל מה שנעשה בוועדה הזאת בקדנציה הנוכחית, בעסקים הקטנים והבינוניים.

אלי אלאלוף: זה ברור.

אלי אלאלוף: לא צריך להצהיר ולהגיד את זה.

אלי אלאלוף: מסיבה עניינית, לא בגלל שיש אהבה מטורפת.

אלי אלאלוף: מפני שזה נכון לכלכלה, זה נכון להתפתחות הכלכלה שלנו.

אלי אלאלוף: זה נכון לפריפריה וזה נכון גם לשקיפות.

אלי אלאלוף: אז לגבי שלושת העקרונות האלה, אני מציע שלא תנסו לשכנע אותי כי זה יהיה.

אלי אלאלוף: יהיה כולל אלה שמסתתרים, שהחוק העות'מני מאפשר לא לפרסם.

אלי אלאלוף: אז לא יהיה פה.

אלי אלאלוף: אם שלושת העקרונות האלה לא מספיק ברורים היום, אנחנו נעשה גם בתיקון שמובא לפה.

אלי אלאלוף: המשרד לא כלל את הנקודות האלה ואנחנו כוועדה, אנחנו הסמכות שתקבע לכלול את זה, גם אם השר מוצא לנכון למשוך את החוק ואת התקנות, בבקשה, הוא אוהב לעשות את זה, במיוחד בלחץ של קבוצות מסוימות.

אלי אלאלוף: אנחנו לא ניתן את זה.

אלי אלאלוף: אני רוצה ברשותכם לחזור לחברי הכנסת שבקשו רשות דיבור.

אלי אלאלוף: חבר הכנסת מיקי זוהר בבקשה.

מכלוף מיקי זוהר: איני נחשד כמי שאינו דואג לזכויות העובדים.

מכלוף מיקי זוהר: בעבר גם הוכחתי שזכויות עובדים תמיד היו נר לרגלי.

מכלוף מיקי זוהר: כמובן, שבאותה נשימה, אני חושב שתפקידנו להילחם גם על העסקים הקטנים.

מכלוף מיקי זוהר: לכן אני שואל את עצמי שאלה, האם התקנות המובאות לפנינו היום מטיבות עם העסקים הקטנים או פוגעות בעסקים הקטנים?

<דרור אטרי: הן לא פוגעות, הן מכת מוות לעסקים הקטנים.

מכלוף מיקי זוהר: אני סבור שעוד מקדמא דנן, אותם ארגוני מעסיקים, בראש סדר העדיפויות שלהם שמו את העסקים הקטנים.

מכלוף מיקי זוהר: כי הרי בסופו של דבר אנחנו צריכים לזכור שעסקים קטנים בוחרים להתקרב לארגונים מסוימים ולעיתים מקבלים ממנו שירות מצוין ולפעמים גם לא משתמשים או גם לא נצרכים בשירות הזה.

מכלוף מיקי זוהר: אבל ביום קריאה יש להם למי לפנות.

מכלוף מיקי זוהר: הרי אדוני יודע שלממשלה הם לא יכולים לפנות, לגופים ציבוריים הם לא יכולים לפנות כי הם לא מקבלים שם מענה.

מכלוף מיקי זוהר: כולם בעצם פועלים נגדם.

מכלוף מיקי זוהר: אפשר לומר שכל העסקים הקטנים מקבלים יחס מסוים שגובל בשרירות לב, גם של משרדי הממשלה ושל גופים מסוימים ואז הם מוצאים את עצמם במצב שהם לבד.

מכלוף מיקי זוהר: אותן תקנות שמובאות לכאן היום, שצר לי, אבל אולי בפעם הראשונה או אולי השנייה אני חולק על השר.

מכלוף מיקי זוהר: השר חבר שלי, אני מעריך אותו ואני עובד אתו בשיתוף פעלה, אבל במקרה הזה אני חולק עליו וזה לגיטימי שיקרה.

מכלוף מיקי זוהר: אני אומר שאת התקנות האלה אסור לאשר פה.

מכלוף מיקי זוהר: אני באופן אישי אומר לאדוני שאעשה כל שביכולתי עם חברי הקואליציה ועם חברי האופוזיציה, לא לאשר את התקנות היום.

אלי אלאלוף: יש לך אלטרנטיבה?

מכלוף מיקי זוהר: אני אומר את עמדתי ואני אומר את כוונותיי.

מכלוף מיקי זוהר: אני מצהיר עליהם.

מכלוף מיקי זוהר: אני יודע שאי אפשר להשאיר את המצב כפי שהוא.

מכלוף מיקי זוהר: אבל את התקנות האלה צריך לשנות בצורה משמעותית כדי שארגוני המעסיקים לא יפגעו.

מכלוף מיקי זוהר: ארגוני המעסיקים שומרים על המעסיקים.

מכלוף מיקי זוהר: יש מי ששומר על העובדים, זו ההסתדרות.

מכלוף מיקי זוהר: צריך מישהו לשמור גם על המעסיקים.

מכלוף מיקי זוהר: אם לא ניצור את הגוף המאזן הזה, אנחנו נביא לסופם של העסקים הקטנים וזה דבר שאני לא יכול לתת לו יד.

<יוסי אלקובי: שמי יוסי אלקובי, נשיא התאחדות המסחר והתעשייה.

<יוסי אלקובי: עשר שנים אני שומע את הרדיפה אחר התקנות.

<יוסי אלקובי: אני לא יודע למה, אני לא יודע על מה.

<יוסי אלקובי: אני יודע רק דבר אחד, התאחדות המלאכה והתעשייה שאני מדבר בשמה, מייצגת כ-40,000 עסקים שמעסיקים קרוב ל-500,000 עובדים.

<יוסי אלקובי: רוב רובם של העובדים מאוגדים גם בהסתדרות.

<יוסי אלקובי: אין לנו שום התנגדות לדבר הזה.

<יוסי אלקובי: במקום לכנס ישיבה כזו בפגרה, שאני רואה בה צעקה, היה טוב יותר לכנס ולדאוג לעסקים הקטנים, ש-200 הצעות חוק יושבות על שולחן הכנסת, הכול לטובת העובדים ואף לא הצעה אחת שלנו עוברת.

<יוסי אלקובי: אין לנו פנסיה, אין לנו שום דבר.

<יוסי אלקובי: לזה אנחנו דואגים.

<יוסי אלקובי: לזה אנחנו צועקים.

אלי אלאלוף: תמחק פנסיה.

אלי אלאלוף: יש פנסיה.

אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד שכנראה אתם לא רגילים לקצב כזה של שינוי.

אלי אלאלוף: בקדנציה הנוכחית של הכנסת השינויים היו מאוד תכופים גדולים ומהותיים.

אלי אלאלוף: זה לא הסוף, רק תתקנו את הנאומים שלכם בהתאם.

<יוסי אלקובי: חובת מכרזים, העסקים הקטנים לא שם.

רועי פולקמן: גם את זה כבר תיקנו.

רועי פולקמן: כדי לתת העדפה לעסקים קטנים.

רועי פולקמן: תשנה את הנאום.

<יוסי אלקובי: אני שמעתי אותך חבר הכנסת פולקמן והיינו יחד ברדיו על הנושא של שוטף פלוס 30, שזה רק אחרי שחותמים על החשבונית אנחנו שבויים בידי הלקוחות שלנו.

רועי פולקמן: תתקן את הנאום.

רועי פולקמן: זה נאום מהכנסת ה-17.

<יוסי אלקובי: במקום לדאוג ל-70 שקלים לחודש שמשלמים בעלי העסקים, תדאגו שעסק חדש ישלם 50% ארנונה.

<יוסי אלקובי: תדאגו להיטיב עם העסקים.

<יוסי אלקובי: תדאגו לדברים החדשים.

<יוסי אלקובי: בשביל זה קיימת התאחדות המלאכה והתעשייה, היא דואגת לחברים שלה.

<יוסי אלקובי: יש לנו סל שירותים ענק וגדול.

<יוסי אלקובי: אף אחד לא יכול לקחת את זה מאתנו.

<יוסי אלקובי: לדעתי הייצוג שלנו והבית החם שאנחנו נותנים הוא מקום שמתבקש לעסקים הקטנים, שלא יופקרו.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: יצחק גורביץ בבקשה.

<יצחק גורביץ: שמי יצחק גורביץ מהתאחדות בוני הארץ.

<יצחק גורביץ: אני גם מנהל אגף של כוח אדם ויחסי עבודה בענף הבניה.

<יצחק גורביץ: ההסכם הקיבוצי שלנו הורחב ומוחל על 250,000 עובדים.

<יצחק גורביץ: אנחנו חושבים שיש זיקה בין התקנות הללו להסכם הקיבוצי.

<יצחק גורביץ: אף אחד לא מצפה שנקבל מהמדינה אפשרות לשים את היד בכיס של מישהו בלי שאנחנו מסדירים משהו במסגרת יחסי עבודה בינינו לבין העובדים.

<יצחק גורביץ: מה שממש לא ברור לי, למה מחפשים להוציא מאתנו את אותם קבלנים קטנים שיכולים להשפיע על כל הזכויות של העובדים ולתת רק לקבלנים הגדולים לקבוע מה יהיו תנאי העבודה של העובדים.

<יצחק גורביץ: אני אתן דוגמה פשוטה, ההסכם הקיבוצי שלנו מייקר את עלות העובד ב-6,000 ש"ח בשנה ביחס למשק.

<יצחק גורביץ: גם שכר מינימום יותר גבוה, גם תנאים יותר טובים וגם פחות שעות.

<יצחק גורביץ: מותר להוציא צו הרחבה ולחייב את אותו קבלן קטן עד חמישה עובדים עם 6,000 ₪ על כל עובד.

<יצחק גורביץ: אבל אותם 200 או 250 ₪ חס וחלילה המדינה לא תיתן לנו לגבות כדי שנוכל לייצג אותם?

<יצחק גורביץ: מי ישב אצלי בוועדת עבודה, שאנחנו נחתום על ההסכם החדש עם המנופאים?

<יצחק גורביץ: רק הקבלנים הגדולים?

<יצחק גורביץ: בסופו של דבר התקנות הללו מרחיקות את אותם קבלנים קטנים, שדווקא להם אנחנו יכולים לתת יותר סיוע.

<יצחק גורביץ: תאמינו לי שסולל בונה או דניה סיבוס לא צריכים אותנו כדי שנסייע כל חודש איך לארגן את התלושים של העובדים, או מה מגיע להם או לא מגיע להם.

<יצחק גורביץ: הם לא צריכים אותנו.

<יצחק גורביץ: דווקא אותם קבלנים קטנים, שאתם מרחיקים, הם אלה שצריכים אותנו.

<יצחק גורביץ: בסופו של דבר, איך שהתקנות מתוקנות כרגע, מרחיק את כל אותם אנשים קטנים שאנחנו כן יכולים לסייע להם.

<יצחק גורביץ: יש לנו זיקה להסכם הקיבוצי.

<יצחק גורביץ: לכן אני אומר שהתיקון המוצע הוא לא רלוונטי.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: הודעה לנציגת השר.

<דבי ספיר אליעזר: עורכת דין דבי ספיר אליעזר, סגנית בכירה ליועץ המשפטי מטעם משרד העבודה.

<דבי ספיר אליעזר: כנציגת המשרד ונתבקשתי להודיע הודעה מטעם השר.

<דבי ספיר אליעזר: במסגרת התקנות האלה עשינו כברת דרך, אנחנו מייצגים את זכויות העסקים הקטנים שפנו למשרד כבר לפני עשר שנים בטענה שארגוני מעסיקים גם אחרי שבע שנים דמי טיפול.

עודד פורר: מה עניין משרד הרווחה לעניין בעלי העסקים?

עודד פורר: עניין העובדים אני מבין.

<דבי ספיר אליעזר: משרד העבודה, כאחראי על יחסי העבודה במשק - - -

עודד פורר: אבל מה זה קשור למעסיקים?

אלי אלאלוף: יש לה הודעה.

אלי אלאלוף: אני מבקש לא להפריע לה.

<דבי ספיר אליעזר: בסופו של דבר הוגשו תקנות.

<דבי ספיר אליעזר: אנחנו עובדים על התקנות האלה יותר מעשר שנים.

<דבי ספיר אליעזר: בקדנציה הזאת באנו ליושב-ראש והוא ביקש מנציגי הממשלה לשבת עם הארגונים ועם היועצת המשפטית של הוועדה ולנסות לשקול פשרות בהתחשב בדיון הקודם שהיה סוער.

<דבי ספיר אליעזר: באו דרישות של נשיאות הארגונים הכלכליים שמרכזת את רוב ארגוני המעסיקים הגובים עם כל מיני דרישות.

<דבי ספיר אליעזר: ניסינו ללכת כברת דרך לטובתם.

<דבי ספיר אליעזר: לגבי העסקים הקטנים, ממה שאני שומעת כאן, העסקים הקטנים זה גם התאחדות המלאכה שרוצה שלא יהיה פטור - - -

אלי אלאלוף: ביקשת אישור למסור את הודעת השר.

<דבי ספיר אליעזר: אני מנסה להסביר.

<דבי ספיר אליעזר: העסקים הקטנים מדברים כאן בקולות סותרים ואני לא יודעת אם כולם שמים לב לזה.

<דבי ספיר אליעזר: מצד אחד יש את ארגוני המעסיקים שגובים שלא רוצים את הפטור לעשרה עובדים, שהפך להיות לחמישה עובדים.

<דבי ספיר אליעזר: מהצד השני יש את ארגוני המעסיקים כמו לשכות המסחר, שלא גובים דמי טיפול ורוצים את הפטור שהתשלום יהיה רק על בסיס וולונטרי.

<דבי ספיר אליעזר: כל מי שמדבר כאן על העסקים הקטנים, אני מבינה כי אני מכירה את הארגונים, אבל אני לא בטוחה שחברי הכנסת ברמת מבינים מי מדבר בשם העסקים הקטנים ואיזה.

אלי אלאלוף: קבלתי הודעה.

אלי אלאלוף: אני מבקש ממך להסביר את ההודעה בלבד.

אלי אלאלוף: אל תכנסי לדיון.

<דבי ספיר אליעזר: זה קשור להודעה, לכן תתן לי בבקשה להשלים את הדברים.

אלי אלאלוף: זה לא קשור להודעה.

אלי אלאלוף: תמסרי את ההודעה בבקשה.

<דבי ספיר אליעזר: לגבי הפטור, הארגונים הגובים בקשו פטור של עד שלושה עובדים.

<דבי ספיר אליעזר: אמרו, עם זה אנחנו יכולים לחיות.

<דבי ספיר אליעזר: כשהתקנות הוגשו לכנסת היה כתוב בהם פטור לעשרה עובדים.

<דבי ספיר אליעזר: השר דיבר וסיכם על חמישה עובדים.

<דבי ספיר אליעזר: הם אמרו שהם צריכים גם את בני המשפחה בפנים.

<דבי ספיר אליעזר: השר אמר שאנחנו חושבים שזה לא נכון כי יש עסקים משפחתיים, אין לגבות מהעסקים האלה.

<דבי ספיר אליעזר: אבל הארגונים באו וצעקו שיהיו ארגונים שימותו בגלל זה, אז בואו נוסיף שניים מהמשפחה מתוך חמישה העובדים האלה.

<דבי ספיר אליעזר: עכשיו באים כולם ואומרים שממיתים את הארגונים, שפועלים בניגוד לארגונים וזה מוות לארגונים.

<דבי ספיר אליעזר: בנסיבות האלה, שר העבודה ביקש למשוך את התקנות ולשקול בכלל את עניין דמי הטיפול.

<דבי ספיר אליעזר: (נשמעות מחיאות כפים)

מיכל בירן: היו גם דברים חיוביים וצריך לשמור לא לשפוך את התינוק עם המים.

רועי פולקמן: זה קצת מבזה את הכנסת.

איציק שמולי: אני בעד התקנות וזה ביזיון מה שקורה פה.

אלי אלאלוף: אני חוזר לתקנון של הכנסת, דבר ראשון, אסור למחוא כפים.

אלי אלאלוף: יש פה סדר ותכבדו את המקום שמארח אתכם.

אלי אלאלוף: דבר שני, קבלנו את הודעת השר, שבעיני היא בהחלט לא במקום ולא בזמן.

אלי אלאלוף: הוא יכול היה לעשות את זה בסוף הדיון, כשתסתיים הישיבה.

אלי אלאלוף: אנחנו ממשיכים בדיון.

אלי אלאלוף: אנחנו יודעים שהשר עשה מאמץ אבל זה לא דרך לבוא ולמשוך את זה.

אלי אלאלוף: הוא כבר עשה את זה ב-23:00 בלילה בקשר למגזר מסוים.

אלי אלאלוף: אני לא רוצה שהשר יחשוב שהוועדה היא יו-יו של מישהו.

אלי אלאלוף: כל מי שרוצה להתבטא, יתבטא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כשאנחנו יושבים פה, להתקין תקנות אחרי עשר שנים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אחרי כל השנים האלה שצריך משא ומתן לדבר עם כולם ולדאוג להגיע לפתרון, אחרי שהגישו אותם לוועדה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: איך שהם הוגשו היום יש בהם פגיעה בעסקים הקטנים ויש בהם פגיעה קשה בעובדים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: צריך לדאוג אם חמישה עובדים או עשרה עובדים, אולי צריך להתחיל במשא ומתן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בתיקונים האלה יש פגיעה בעסקים הקטנים ואני רוצה לדבר על שני סוגי עסקים שיכולים להיפגע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש את המוסכים, כל מוסך שיש לו שניים או שלושה עובדים בסך הכול הם לא יהיו מאוגדים ואז אנחנו כאילו מבטלים את האיגוד של המוסכים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש בזה בעיה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש גם את קבלני השיפוצים שלכל אחד יש כמה עובדים וזה קצת יהיה בעייתי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כשהיום באים ומבקשים למשוך את התקנות זה מראה על חוסר רצינות וגם שלא דואגים למשק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן אני גם מוחה על זה.

מיכל בירן: אפשר לא להסכים אתם אבל להגיד שזה חוסר רצינות לדעתי זה קצת מבזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני עומד על זה שאחרי עשר שנים זה לא רציני וזה לא מתאים למשרד ממשלתי.

איציק שמולי: ראשית לגבי הודעת השר, אני מאוד מכבד את השר ואנחנו עובדים בשיתוף פעולה, צר לי שהדברים נעשים כך.

איציק שמולי: זה לירוק בפרצופה של הוועדה שמתייחסת לדיון הזה ברצינות הראויה ובראשה היושב ראש והיועצת המשפטית.

איציק שמולי: לעשות את המהלך הזה תוך כדי דיון זה לא רציני.

איציק שמולי: זה לא שאני מתנגד כי אני חושב שהתקנות לא טובות.

איציק שמולי: אבל איך שזה נעשה, אנחנו לא בובת יו-יו של אף אחד.

איציק שמולי: אני רוצה שיבינו את זה.

איציק שמולי: זה לא יכול להיות שמתייחסים בכזה חוסר רצינות לוועדה בכנסת.

איציק שמולי: לעצם העניין, אני מקבל את הדברים שאמר רועי כהן.

איציק שמולי: אני בעד גישת הפשרה ובעד גישת חוכמת השולחן, שבסוף תימצא הנוסחה.

איציק שמולי: אם צריכות להיות תקנות שתהיינה תקנות אבל לייצר פה מקסימום הסכמה.

איציק שמולי: אם אין מקסימום הסכמה, בטח לא להביא את זה על הראש של הארגונים.

איציק שמולי: אדוני חבר הכנסת לשעבר אוריאל לין, אני מאוד מכבד אותך, העלית טיעון מאוד מעניין אבל אני חושב שלא ההסתדרות היא זו שצריכה לעמוד לנגד עיניך כאיום המרכזי.

איציק שמולי: הרי ברור שברוב הפעמים ויעידו על זה האנשים שאני רואה סביב השולחן שפוקדים את הכנסת כל השולחן, אתם באים לכאן בדרך-כלל כדי להתגונן פני גזירות שמגיעות מצד הממסד.

איציק שמולי: אני לא אומר על ממשלה כזו או אחרת כי זה טבע הגדולים.

איציק שמולי: רועי נתן גם דוגמאות לכך שהיו מקרים בהם ארגונים הצליחו למנוע בגופם שינויים שהיו פוגעים בעסקים הקטנים.

איציק שמולי: לכן אני חושב שכל עוד לא ניתן מענה לתהייה שאני אמרתי בהתחלה, אני מאוד אתקשה לתמוך בתקנות, בטח בנוסחן הנוכחי.

איציק שמולי: לגבי היועצת המשפטית של הוועדה, אני מציע לאף אחד לא לפקפק במקצועיותה ויושרה כי נאמרו פה כל מיני אמירות שהן לא לעניין, בעיני היא אחד ממוקדי הכוח והעוצמה של הוועדה הזאת.

איציק שמולי: לגבי הטענה שהעלתה היועצת המשפטית, אותי פחות מטריד העניין של האיום בפני הסטגנציה שעליו דברת מפני שכפי שאני יודע ותקני אותי אם אני טועה, במרבית הארגונים האלה יש בחירות.

איציק שמולי: זאת אומרת שאם יש איגוד שכמו שנאמר כאן לא עושה כלום שבע שנים ולא מביא שום דבר, אני חושב שחברי הארגון יוכלו להחליף אותו.

מיכל בירן: אבל אתה מתעלם מתלונות אמיתיות שהיו של עסקים.

איציק שמולי: זה מתחבר לדבר השני שאני רוצה לומר.

איציק שמולי: ניהלתי ארגון של 350,000 איש.

איציק שמולי: דבר ראשון שעשיתי זה כיושב-ראש נבחר זה לחתוך את הראש לתופעה הזאת של ה-free riders"".

איציק שמולי: לא יכול להיות שיש ארגון יציג, שנלחם עבור הכלל אבל רק 10% משלמים.

איציק שמולי: לכן אני חושב שכפי שזה נכון לומר שלא יכול להיות שיהיו ארגונים שיגבו כסף על שום דבר, בדיוק בצד השני של המשוואה לא יכול להיות מצב בו יהיו ארגונים שיעבדו יומם ולילה, כמו המוסכים, קבלני השיפוצים ובעלי המלאכה, שיעבדו כדי לשפר את מצב העסקים ובסופו של דבר הכנסת תגזור עליהם כליאה.

איציק שמולי: זה לא יכול להיות.

<נעים יוסף: אין בכלל תחרות בין אחד לאחד, אם אתה יכול היום לבחור במישהו, אין תחרות בכלל.

אלי אלאלוף: סליחה, לא קבלת רשות דיבור.

אלי אלאלוף: אנחנו לא יודעים מי אתה בכלל אז מה זו ההתפרצות הזאת?

<נעים יוסף: אני כבר שלוש פעמים מגיע ונרשם ואף פעם לא מדבר.

אלי אלאלוף: אז תהיה פעם רביעית.

<נעים יוסף: גם לא אדבר ואלך?

<נעים יוסף: אז אני כבר אלך מראש.

<נעים יוסף: אני 40 שנה במקצוע - - -

אלי אלאלוף: אני לא עושה אפליה כי אני לא יודע אפילו מי אתה.

אלי אלאלוף: אם אתה רשום, אתה תדבר.

אלי אלאלוף: חברת הכנסת שאשא-ביטון בבקשה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה כבוד היושב-ראש.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה ברשותך להתייחס לנושא התקנות.

יפעת שאשא ביטון: יש לי שאלה שמרחפת באוויר והיא למי אנחנו דואגים בתקנות?

יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שאף אחד לא ישים את האצבע למי באמת אנחנו דואגים, אבל ברור לנו לחלוטין שאנחנו לא באמת דואגים לעסקים הקטנים.

יפעת שאשא ביטון: ברור לנו לחלוטין שאנחנו לא באמת דואגים ללשכות האזוריות בפריפריה, שאנחנו חייבים לחזק אותן.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא יכולים כל הזמן לדבר על הצורך בחיזוק הפריפריה ובחיזוק הדרום ובסוף אנחנו מעקרים אותם כשאנחנו באים לעשות את הדברים בפועל בשטח.

יפעת שאשא ביטון: לכן אני חושבת שלא משנה באיזו קונסטלציה, בין אם התקנות ימשכו או לא ימשכו, אנחנו חייבים לוודא פעם אחת שאין מצב שמחייבים עסקים בפריפריה לשלם לאנשי המרכז כי היום יש מי שקובע שמשלמים לאנשי המרכז, אני לא יודעת איך קורה שלצורך העניין אם אני מייצגת את הגליל והצפון אז האזרחים השכנים שלי צריכים לשלם למגדלי היוקרה בתל-אביב, אני לא יודעת איך הפרות הרזות צריכות לשלם לפרות השמנות.

יפעת שאשא ביטון: דבר שני זה לפתור את הנשוא של דמי טיפול רטרואקטיבית.

יפעת שאשא ביטון: שמעתי על הכול, אבל לשלם רטרואקטיבית שבע שנים, מישהו צריך להסביר את ההיגיון של זה כי אני מאוד מתקשה להבין את זה.

יפעת שאשא ביטון: אני שמה את הזרקורים על נקודות ואנחנו צריכים לוודא שהנקודות האלה קורות.

יפעת שאשא ביטון: אחד זה ביטול של דמי טיפול שבע שנים אחורה.

יפעת שאשא ביטון: דבר שני זה לקבוע למי משלמים, אני רוצה שיהיה אפשר לשלם ללשכת המסחר בצפון והעסקים יבחרו אם הם משלמים להם או מלשמים למישהו אחר שלא אנחנו נגיד מי זה שצריך לקבל את הכסף, כי בוא נודה על האמת, זה מדיף ריח רע.

יפעת שאשא ביטון: דבר שלישי, שלא יהיה תשלום כפול.

יפעת שאשא ביטון: אין דבר כזה שמשלמים גם מס חבר וגם דמי טיפול וגם את זה לדעתי יתקשו להסביר.

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד שלפחות שתי ההערות שלך לא כלולות בתקנות.

יפעת שאשא ביטון: אבל אלה דברים שצריכים להתייחס אליהם.

יפעת שאשא ביטון: אם השר אומר שהוא מושך את התקנות ואנחנו באמת רוצים לעשות שינוי, אז בואו נעשה שינוי אמיתי.

אלי אלאלוף: אולי שישאיר את התקנות אצלו ולא נטפל בהם יותר.

אלי אלאלוף: שישמור אותם, יש לו מספיק מגירות.

יפעת שאשא ביטון: אז בואו אנחנו נוביל את השינויים כמו שאנחנו חושבים שהם צריכים להיות.

<נעה בן שבת: אני אסביר לגבי התשלום הכפול.

<נעה בן שבת: היום הכלל בתקנות הקיימות זה שמעסיק שחבר בארגון מעסיקים אחר פטור מדמי טיפול למעט בענפי התעשייה, שם הוא משלם תשלום כפול לפי התקנות הקיימות היום והכפילות הזו היא זו שנדונה בבג"ץ.

<נעה בן שבת: מה שהוצע בתקנות הוא לאפשר גבייה של דמי טיפול אבל דמי טיפול מופחתים.

נורית קורן: אדוני היושב-ראש חברי חברי הכנסת.

נורית קורן: לדעתי זה הדיון השלישי בנושא ועדין נשארו השאלות המהותיות.

נורית קורן: כעצמאית לשעבר אני חושבת שמאוד חשוב שיהיה ארגון יציג שיטפל בסקטור מסוים וחשוב להוריד את זה לשלושה עובדים.

נורית קורן: חמישה עובדים זה קצת בורח מהעסקים הקטנים יותר.

נורית קורן: צריך להכניס את שלושה עובדים בעסק ולקחת דמי טיפול מאוד נמוכים כדי שלא נקשה על העסקים.

נורית קורן: חשוב שתהיה התארגנות כדי שהעסקים יוכלו לעמוד מול האיגודים הגדולים, מול ההסתדרות ומול התעשיינים.

נורית קורן: זו נקודת המוצא שלנו.

נורית קורן: ככל שכל ארגון יהיה בארגון שלו ואחר-כך יהיו עוד ארגונים שנותנים בהתנדבות, שמי שירצה ללכת ישלם רק שליש לארגון עצמו.

נורית קורן: אני יודעת שזו בעיה - - -

<קריאה: זו תהיה פגיעה גם בפריפריה וגם בעסקים הקטנים.

נורית קורן: צריך לאזן בין הארגונים הוולונטריים לבין הארגונים היציגים של כל עסק.

נורית קורן: צריך למצוא את נקודת המוצא שיהיה טוב לכולם והכי חשוב זה לבעלי העסקים הקטנים.

נורית קורן: זאת נקודת המוצא, משם צריך לצאת.

נורית קורן: יכול להיות שבאמת אנחנו צריכים להוביל את זה לא בתקנות אלא בהצעת חוק ונעשה את זה כוועדה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: חברת הכנסת טלי פלוסקוב בבקשה.

טלי פלוסקוב: קודם כל אדוני היושב-ראש אני רוצה לחזק את עמדתך בדיון הענייני הזה ולא הדיון בהצעת השר, שאנחנו צריכים לקבל את זה.

טלי פלוסקוב: לא קורה הרבה בכנסת וזה שווה הערכה.

טלי פלוסקוב: דבר שני, ניהלתי עיר בפריפריה ראיתי איך הגדולים משפיעים על הקטנים איך הם קבלו החלטות במקומנו ולא בהכרח לטובתנו.

טלי פלוסקוב: זה מה שצריך להוביל אותנו בדיון הזה.

טלי פלוסקוב: הסיסמאות של לחזק את הצפון והדרום לא צריכות להיות רק סיסמאות.

טלי פלוסקוב: אני לא יודעת מתי יגישו לנו תקנות אם בכלל ואולי אנחנו, חברי הכנסת צריכים להפוך את התקנות האלה לחוק?

טלי פלוסקוב: צריכים לחשוב גם על זה.

טלי פלוסקוב: למה זה צריך להיות בידיי של מישהו אחר?

טלי פלוסקוב: זה חייב לצאת מבית המחוקקים כי זה שייך לכל המדינה.

אלי אלאלוף: לוועדה הזאת יש פרוטקציה לאשדוד.

איציק שמולי: תגיד שזה בהומור, זה נכתב בפרוטוקול.

טלי פלוסקוב: יש פה חברים שיודעים שביקרתי בכמה מקומות כדי ללמוד את הנושא לעומק לפני הדיון הזה.

טלי פלוסקוב: אני מאוד רוצה לחזק את רועי כהן, מעלים פה סוגיות מאוד נכונות ואסור לנו לטעות כי אנחנו כל הזמן מדברים על איך אנחנו מחזקים את העסקים הקטנים והבינוניים וזה יכול מאוד להשפיע על מעמדם במדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: זאת הפניה שלי, לא לפגוע בפריפריה, לא לפגוע בחלשים, שהחזקים ילמדו סוף סוף לעזור לחלשים ולא להתקיים על חשבונם.

עבדאללה אבו מערוף: כבוד היושב-ראש, איחרתי לדיון החשוב הזה, התחלנו בדיון והיו עמדות נכונות.

עבדאללה אבו מערוף: אנחנו יודעים את העמדה העקרונית הנכונה החיובית שצריך להתייחס אליה.

עבדאללה אבו מערוף: לצערי הרב למשרד לא אכפת, כאילו אנחנו חותמת גומי שצריכים לחתום וזה הכול.

עבדאללה אבו מערוף: אני לא אכנס לפרטים אבל בצורה הזו שהתקנות מובאות, זה לא מקובל עלינו.

עבדאללה אבו מערוף: זה לא רק עיוות אלא גם אי צדק, אי היגיון, חיסול של העסקים הקטנים.

עבדאללה אבו מערוף: למרות שאני בעד שהכול יהיה כמו שצריך מבחינת הממשלה, אבל לחסל את העסקים הקטנים, במיוחד אנחנו יודעים שיש הרבה מחדלים במצב הקיים, מ-6,000 כמה משלמים עכשיו?

עבדאללה אבו מערוף: אולי 500.

עבדאללה אבו מערוף: אולי פחות.

עבדאללה אבו מערוף: לכן בצורה הזאת של התקנות אסור שנקבל אותם ולפני זה הייתה הצעה להידברות לראות מה אפשר לתקן.

עבדאללה אבו מערוף: לגבי מספר הפועלים, אפילו עשרה פועלים צריכים להיות.

עבדאללה אבו מערוף: אם רוצים חמישה, אפשר להתפשר על שבעה.

עבדאללה אבו מערוף: הייתה הידברות בנושא, אבל לא שלושה, עם כל הכבוד.

עבדאללה אבו מערוף: לדעתי גם צריך להחזיר את הכדור, לשבת, להתדיין, להגיע להסכמות ואחר-כך להחליט.

מיכל בירן: הערה קטנה, החברים שמכירים אותי יודעים שאני חושבת שארגוני מעסיקים מאוד חשובים.

מיכל בירן: אבל אני רוצה להציג גם את הצד השני.

מיכל בירן: הגענו לדיון הזה כי היו תלונות.

מיכל בירן: כי היו ארגוני מעסיקים שלא עשו את מה שהם צריכים לעשות.

מיכל בירן: אמרתי את זה גם בפורומים אחרים, אם הייתם מטפלים בזה פנימית לא היינו מגיעים למקום הזה.

מיכל בירן: חברת הכנסת שאשא ביטון גם העלתה כמה דברים שלדעתי רובנו מסכימים עליהם, למשל על שבע שנים הרוב מסכימים ואפשר להגיע להסכמות.

מיכל בירן: אני כן מבקשת לא לשפוך את התינוק עם המים.

מיכל בירן: צריך לתקן את העניין עם הקיבוצים והמושבים שזה מגוחך, הם מאורגנים, מייצגים את עצמם, הם לא צריכים לשלם לעוד ארגון תוספת תשלום.

מיכל בירן: אני גם חושבת - - -

<קריאה: לא משלמים.

מיכל בירן: כרגע זה מה שאנחנו מבינים.

מיכל בירן: על העקרונות, שכל אחד ישלם לארגון אחד, שהארגונים יתקיימו.

מיכל בירן: אנחנו חושבים שהעסקים הקטנים גם צריכים להיות מיוצגים.

מיכל בירן: בעניין של מספר העובדים, צריך להיות יותר נמוך.

מיכל בירן: לי זה נשמע שאפשר להגיע להסכמות.

מיכל בירן: העניין של למה הוא משך, או למה הוא משך אחרי שהגענו, זה לא רלוונטי.

מיכל בירן: התקנות האלה כן צריכות לעבור וזו הזדמנות לתקן את הדברים שהיו לא בסדר, אבל תוך כדי זה שאנחנו מגנים על זכותם של הארגונים להתקיים ולהמשיך לעשות את עבודתם נאמנה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: יוסף נעים בבקשה.

<נעים יוסף: שמי יוסף נעים, 40 שנה צמיגן, פאנצ'ר מאכר בלשון העם.

<נעים יוסף: חלק גדול נוסעים בזכות החוקים והתקנון שהקמנו ביחד למען הבטיחות ויגיע אליך בקרוב מכתב לגבי שינויים בבטיחות, לא בנושא הזה.

<נעים יוסף: אני 40 שנה בענף, 30 שנה באיגוד המוסכים, מתוכם חבר הנהלה וחבר מועצה.

<נעים יוסף: פרשתי כי לא קיבלתי שקיפות לכסף.

<נעים יוסף: דרשתי, שלחתי מכתבים, הכול אפשר לקבל, אבל לא שקיפות.

<נעים יוסף: אני לא יודע איך זה היום, אנחנו כבר עשר שנים לא שם.

<רונן לוי: זה לא נכון, תגיד דברים אמיתיים ואל תשקר בוועדה.

<נעים יוסף: יש לי מכתבים.

<רונן לוי: גם לנו יש מכתבים שלך ומיילים ממך.

<רונן לוי: ההשמצות שלך נמאסו אל תשקר בוועדה.

<רונן לוי: הכול בגלל העניינים הפוליטיים שלך והוויכוחים הפנימיים שלך.

<רונן לוי: תנהל ויכוחים פנימיים בפנים ואל תשקר לפני כולם.

<רונן לוי: זה לא נכון כי באי-מייל שלך יש את כל הדוחות הכספיים וגם את כל השכר וכל מה שביקשת.

<רונן לוי: שיגיד את האמת, הוא חבר מרכז ליכוד מפעיל לחץ, מאיים על כולם, משתמש בשקרים ומשמיץ אותי ואת כל החברים על כל דבר.

אלי אלאלוף: אני מבקש להפסיק.

אלי אלאלוף: אתה תקבל את רשות הדיבור.

אלי אלאלוף: תן לו לבטא את עצמו ותקבל את זכות התגובה בהמשך.

<רונן לוי: מספיק עם ההשמצות, שיגיד אמת.

<רונן לוי: זרקו אותו משלכת המסחר לא מזמן, שיספר את זה.

אלי אלאלוף: אם תמשיך אני אאלץ להוציא אותך.

אלי אלאלוף: אני מבקש לתת לו לדבר.

<נעים יוסף: במשך כל השנים הללו לא זכור לי, שאיגוד המוסכים, שהייתי חבר בו - - -

אלי אלאלוף: אתה לא תוקף את האיגוד.

<נעים יוסף: אני רוצה להסביר.

<נעים יוסף: נכון להיום יש 6000 מוסכים שמתוכם אני לא יודע אם 10% משלמים כי אנחנו נמצאים במצב שאין תחרות.

<נעים יוסף: אם היום אני רוצה לקחת את המוסכים וללכת לארגון המעסיקים או לכל מקום אחר - - -

<רונן לוי: עשית את זה.

<רונן לוי: נכשלת.

<רונן לוי: למה אתה לא מספר שעשית את זה פעמים.

אלי אלאלוף: אני מבקש ממך לצאת להירגע לשתי דקות.

אלי אלאלוף: אני לא אוהב לעשות את זה אבל אין ברירה.

<נעים יוסף: כשאני אומר שלא מקבלים שום דבר הכוונה לעשות להם קורסים והשתלמויות שהם לא מכוח החוק.

<נעים יוסף: לא מה שמשרד התחבורה מחייב לעשות.

<נעים יוסף: הכוונה להביא מומחים ואנשים שיעשו.

<נעים יוסף: עזבתי את איגוד המוסכים, עזבתי את לשכות המסחר, הקמתי גוף שמונה היום עשרות צמיגיות.

<נעים יוסף: אני מגיע להסתדרות, רוצה לעשות הסכם קיבוצי בשביל לאסוף עוד מוסכים כתחרות, הוא אומר שהוא מצטער ולא יכול לקבל אותי.

<נעים יוסף: מה יוצא?

<נעים יוסף: שעכשיו צרפתי עשרות אנשים לארגון שלנו, כרגע זה רק צמיגיות ויתרחב למוסכים, פחחים ולכל הענף.

<נעים יוסף: אני בא להסתדרות ואף אחד לא רוצה אותי.

<נעים יוסף: יוצא מצב שאם אני רוצה לעשות חברות ב-500 שקל, במחיר התחשיב, בלי להרוויח, בלי נסיעות לחו"ל ובלי כל הדברים האלה.

<נעים יוסף: רוצה לעשות תחשיב, אני לא יכול ללכת לאף מקום, אף אחד לא מקבל אותי.

<נעים יוסף: אני בעד ארגונים, אבל ארגונים שקופים, ארגונים כעמותה, שיעבירו את הדוחות לרשם העמותות.

<נעים יוסף: הלכתי לרשם העמותות והוא אומר לי אני לא יכול לפדות אגודה עותומנית.

<נעים יוסף: לסיום, אני לא יודע איך הגעתם לתשלום של 216 שקל, צריך להיות מצב פשוט, כל ארגון יוכל לקבל את מי שהוא רוצה בתנאי שהוא מקבל אותו ופועל למענו.

<נעים יוסף: אני כצמיגן רוצה ללכת ללשכות המסחר בחיפה או בתל-אביב, שיגיד לי בברכה ושלא יגיד לי מאיגוד המוסכים שמתקשרים ושולחים להם תביעה משפטית למי שלא משלם.

אלי אלאלוף: זה לא המקום להתחשבן.

אלי אלאלוף: יש פה תקנות, תתייחסו לתקנות, לעקרונות שלהם.

אלי אלאלוף: אני לא רוצה שירד לפסים כאלה.

אלי אלאלוף: עכשיו אתה יכול להגיב.

<רונן לוי: שמי רונן לוי, יושב-ראש איגוד המוסכים.

<רונן לוי: נבחרתי כבר שלוש פעמים בשנים האחרונות.

<קריאה: מג"ד במילואים.

<קריאה: בהתנדבות.

<רונן לוי: באיגוד המוסכים יש 40 חברי מועצה, יש בחירות כל שלוש שנים, בעובדה אני נמצא פה הרבה ונלחם על הזכויות שלהם.

<רונן לוי: אני אתן דוגמה אחת, לפני חודש היה דיון על הניסיון של חברות הביטוח להשפיע על שמאי הרכב ושאנחנו לא נוכל לתת הוראות או להתווכח עם שמאים על תיקונים.

<רונן לוי: היו ארבעה עורכי דין של חברות ביטוח, היו ארבעה לוביסטים של איגוד חברות הביטוח.

<רונן לוי: הנוסח שהם כתבו ושהגיע לכאן לפי נהלים שאתם מכירים ואנחנו פה, כמו שאמר חבר הכנסת שמולי, כל הזמן במגננה.

<רונן לוי: אנחנו מנסים להיאבק, נכון להיום בתיקוני פחחות.

<רונן לוי: רק 200 מוסכים שהם שותפים של חברות הביטוח מתוך 5,000, מתקנים.

<רונן לוי: כולנו ריקים מעבודה.

<רונן לוי: אנחנו מנסים להילחם, לפתוח את התחרות ולהכניס עבודה למוסכים.

<רונן לוי: אנחנו בעד המוסכים.

<רונן לוי: כל האמירות של מתחרה פוליטי בתוך איגוד זה עניין פוליטי שלו, הן לא נכונות.

<רונן לוי: אנחנו פתחנו והחזרנו את החינוך הטכנולוגי, אני עשיתי את זה בעשר השנים האחרונות.

<רונן לוי: פתחנו הנדסת רכב, אני עשיתי את זה ולא הוא.

<רונן לוי: פתחתי הנדסאי רכב, בדם שלי, בשעות עבודה רבות, הקמתי את החינוך הטכנולוגי.

<רונן לוי: יש היום 50 בתי ספר שמלמדים את זה בזכות המאבקים שלי והליכה שלי ממקום למקום.

<רונן לוי: בעשר השנים האחרונות הקמנו מכללות והחזרנו את החינוך הטכנולוגי.

<רונן לוי: אנחנו נותנים תקווה לילדים, אנחנו מחברים את התעשייה כמו ביריד המגמות שהיה אחרון ומשרד החינוך השקיע 6 מיליון שקל להביא ילדים מכיתות ט' זה רעיון שלי ושל העובדים שלי, יחד עם מיכל כהן.

<רונן לוי: אנחנו עושים את זה כל יום.

<רונן לוי: אם לא היה לי כסף ללוביסטית אחת ועורכת-דין אחת, העסקים שלנו לא היו יכולים לחיות, זה יחסית לגדודים של לוביסטים של חברות ביטוח או יבואני הרכב שנמצאים פה.

<רונן לוי: בחוק הרישוי ישבנו פה ארבע שנים בכנסת, אני והמנכ"ל שלי, כדי לנהל את היכולת - - -

אלי אלאלוף: מה ההתייחסות שלך לתקנון.

אלי אלאלוף: כל מה שאמרת אני תומך.

אלי אלאלוף: תתייחס לתקנות.

<רונן לוי: אני רוצה שתבינו כי אתם מנהלים פה משפט ואם מישהו אומר לא שקופים, הוא לא יודע על מה הוא מדבר.

<רונן לוי: יש פה הרבה דמגוגיה ולא מכירים את הארגון.

אלי אלאלוף: מה ההתייחסות שלך?

<רונן לוי: אנחנו נגד התקנות.

<רונן לוי: אני לא חושב שצריך להגביל אותנו עם מספר עובדים.

<רונן לוי: רוב העסקים שלנו, 350 מוסכים של דו גלגלי, בין עובד לשני עובדים.

<רונן לוי: זה התחביב שלהם וזה המקצוע שלהם, אז הם לא צריכים ייצוג בדו גלגלי?

<רונן לוי: אחדנו את המקצוע של דו גלגלי והאנשים האלה מאוגדים אצלי.

<רונן לוי: יש 600 צמיגיות באיגוד שאנחנו מטפלים בהם.

<רונן לוי: עכשיו אנחנו עושים את חוברת הצמיג החדשה, הם לא צריכים ייצוג?

<רונן לוי: ברוב הצמיגיות יש שני עובדים.

<רונן לוי: רוב העסקים שלנו הם עסקים קטנים של שני עובדים ושלושה עובדים.

<רונן לוי: לא הבנתי מה עניין בני המשפחה, גם אני בעל מוסך ובן משפחה.

<נעים יוסף: - - - 600 צמיגיות.

<רונן לוי: מה הקשר?

<רונן לוי: יש לנו ועד צמיגיות ויש יושב-ראש צמיגיות שנמצע עכשיו בגרמניה.

אלי אלאלוף: ברשותך, אל תתייחס להערות ביניים.

<רונן לוי: אי-אפשר לנהל דמגוגיה ולהביא תקנות שלא לשמם.

<רונן לוי: אם יש ריב בין ארגון לשכות המסחר מה זה קשור אלי?

<רונן לוי: אני מרגיש כאילו נקלעתי לתאונה, בגלל שרבים פה שני ארגונים והארגון שלי נקלע לתאונה, משקרים לו, משמיצים אותו, לא רוצים שיגבה כסף ויתקיים.

אלי אלאלוף: אבל מה זה קשור לדיון?

<רונן לוי: אם אני וההסתדרות רוצים לעשות הסכם קיבוצי כל שלוש שנים או כל עשר שנים, מה זה משנה?

<רונן לוי: עד היום, ההסכם ביני לבין ההסתדרות, הפנסיה שאנחנו נותנים, 20 שנה יותר טובה מההסכם האחרון.

<רונן לוי: עשינו את זה ב-93.

<רונן לוי: מי יודע את הפרטים האמיתיים?

<רונן לוי: אנחנו ב-20 שנה נותנים יותר טובה.

<רונן לוי: לא צריכה להיות פה דמגוגיה.

<רונן לוי: אם צריך לתקן משהו, אני מסכים, נשב, נדון בזה.

<רונן לוי: סכסוכים בין ארגונים לא צריכים להתנהל כאן.

אלי אלאלוף: מכל הנאום שלך ואני מתנצל שפגעו בך, זה לא מכובד ולא מתאים ולא המקום.

אלי אלאלוף: אבל אנחנו מוגבלים בנושאי נימוסים במדינה הזאת וכנראה רק חלק מהעם רוצה להיות מנומס ומכבד.

אלי אלאלוף: אז קודם כל אני מכבד אותך באופן אישי ואת הארגון שלך.

אלי אלאלוף: על בסיס ידע אישי שלי, כולל כל מה שעשיתם עם ארגוני היבואנים של הרכב, בתחום של ההכשרה המקצועית הלוואי והיו עושים עוד ממה שעשיתם.

אלי אלאלוף: כרגע, מהדברים שלך לגבי התקנות, אני מבין מהדברים כאילו פגענו בחלק מהעסקים הקטנים שהם פחות מחמישה עובדים.

<רונן לוי: ברור.

<רונן לוי: אני מסכים שצריך למשוך את התקנות ולקיים דיון לשמם.

<נעה בן שבת: מטיבים אתם ופוגעים בארגון.

<רונן לוי: מי אמר שמטיבים אתם?

<נעה בן שבת: מטיבים אתם כי הם חוסכים להם את התשלום.

<רונן לוי: מה חוסכים?

<רונן לוי: שיפגעו בהם?

<רונן לוי: שלא יתנו להם עבודה?

<רונן לוי: שלא יוכלו לעשות פחחות?

<נעה בן שבת: מטיבים אתם במובן הזה שהם פותרים אותם - - -

<רונן לוי: 500 שקל?

<רונן לוי: משפט אחרון, אני רוצה להבין, אם רוצים לתת פטור לעסקים, שיתנו אותו ישירות לנו.

<רונן לוי: אני מנסה להוריד ארנונה בירושלים, אף אחד לא נתן לי פטור.

<רונן לוי: לא נתנו לי חמש שנים ולא שלוש שנים.

<רונן לוי: מדינה שהולכת וגדלה בתקנים שלה.

<רונן לוי: זה קשור כי מי שצריך לתת את הפטורים זה מי שהמדינה שלו - - -

<קריאה: מה הארגונים?

<רונן לוי: - - - אחרי חמש שנים לעזור לעסקים קטנים.

<רונן לוי: לא אנחנו, אנחנו צריכים להיות אלה שמסכמים את הפטורים שהמדינה תיתן, שתכה ותעזוב.

<רונן לוי: לא אנחנו.

<רונן לוי: ככה צריך לעשות.

<דרור אטרי: שמי דרור אטרי, נשיא לשכת המסחר ירושלים.

<דרור אטרי: סוף סוף הגעתי לבית הנבחרים, עד לרגע של הנאום של הכנס הפוליטי, אני חייב לומר לך אדוני יישר כוח.

<דרור אטרי: סוף סוף אני מגיע לבית מחוקקים שדן דיון מעמיק בנושא מעמיק ולא בורח לפוליטיקה קטנה.

<דרור אטרי: אני מבקש להגיד בקצרה את עמדת לשכת המסחר באופן הברור ביותר והחד משמעי.

<דרור אטרי: קודם כל לדעתי שר הרווחה התבלבל ולא הבין את מקומו המהותי כשר רווחה ושר עבודה שאמור לדאוג גם לשכבות החלשות במשק הישראלי ואם הוא לא יודע, זה העסקים הקטנים.

<דרור אטרי: שמחתי לראות שיש הרבה ארגונים של עסקים קטנים.

<דרור אטרי: אני אספר לך שני דברים.

<דרור אטרי: אחד, אני אשמח מאוד שכולנו נתאגד לאמירה מאוד פשוטה.

<דרור אטרי: אם אנחנו באמת בעד האנשים בפריפריה ואם אנחנו באמת בעד העסקים הקטנים, אז בואו נתקן תקנות הוגנות שכולם יוכלו לחיות אתם ולא רק הגדולים ולא רק במדינת ישראל.

<דרור אטרי: לשכת המסחר ירושלים החליטה לאמץ ולאחד כוחות יחד עם לשכת מסחר באר שבע וחיפה באחידות, להבדיל מחברינו הטובים בתל-אביב ולומר בצורה מאוד ברורה לוועדה: אנחנו חושבים שעסקים קטנים, עד 20 עובדים, לא צריכים לפגוע בזכות הבחירה וחופש ההתאגדות שלהם.

<דרור אטרי: דבר שני, אנחנו חושבים שלא יעלה על הדעת שעסק קטן יצטרך לקבל איומים שוטפים על 200 שנה אחורה, התקנון בחלקו מדבר על שבע שנים ולדעתי זה מבורך וראוי ונכון.

<דרור אטרי: צריך להכניס מבנה מסגרת ברור לפעילות מסודרת ולא לפרוץ את זה להגיד כמה אנחנו אוהבים את העסקים הקטנים.

<דרור אטרי: אם אנחנו באמת אוהבים אותם ודואגים לפריפריה צריך לעשות את שלושת הדברים הבאים.

<דרור אטרי: הראשון, כמו שאמרתי, הנושא של הפטור המלא לעסקים קטנים עד 20 עובדים.

<דרור אטרי: יפה עשה השר, למרות שהוא קצת התבלבל לאחרונה שחזר בו מלהגיש את התקנות, צריך להגיד שלא נתנו לאף אחד את ההזדמנות לעיין באופן מעמיק, להסתכל ולקרוא, גם לחברי הכנסת.

<דרור אטרי: לא לתקן יומיים לפני פסח, תיקונים שכבר היה צריך להגיש לבג"ץ ב-31 למרץ.

<נעה בן שבת: למה אתה מתכוון יומיים לפני פסח?

<נעה בן שבת: הדיון הזה נקבע במועד.

<נעה בן שבת: הנוסח נמצא בפני כל הנוכחים.

<נעה בן שבת: התקנות האלה נדונות כבר זמן רב בוועדה בגלגוליהם השונים.

<נעה בן שבת: הנוסח הזה הגיע לאנשים ביום ראשון לקראת דיון ביום רביעי.

<נעה בן שבת: אני לא מבינה את הטענה הזאת של יומיים לפני פסח.

<נעה בן שבת: יש היום כינוס פגרה של הכנסת.

<נעה בן שבת: כשקובעים דיון בפגרה יש אפשרות לוועדה להתכנס בפגרה.

<נעה בן שבת: אני לא מבינה את הטיעון הזה.

<דבי ספיר אליעזר: אני רק מבקשת לא לדבר בשם השר.

<דבי ספיר אליעזר: השר הגיש את התקנות.

<דרור אטרי: אני מכבד את גברתי יועצת הוועדה, הקשבתי בקשב רב אבל אני חולק עליך.

<דרור אטרי: הייתי בפגישה של הארגונים הכלכליים עם השר.

<דרור אטרי: לצערי זאת הייתה פגישה לפרוטוקול, לא פגישה מהותית אמיתית.

<דרור אטרי: לא שמעו באמת את העסקים הקטנים.

<דרור אטרי: אם באים בסופו של דבר עם תקנות שכבר נוסחו לפני הישיבה ועכשיו גם מגישים אותם על אותו מודל, זה לא בדיוק "שמענו אותם".

אלי אלאלוף: ברגע שאתה פוגע בתפקיד שלי אני חייב להתגונן.

<דרור אטרי: אני מתנצל.

<דרור אטרי: איפה פגעתי?

אלי אלאלוף: אנחנו הבאנו את זה לדיון בלוח הזמנים לפי התקנון שלנו, בפגרה.

אלי אלאלוף: כדי לכבד מצד אחד את השר ומצד שני, את בג"ץ ומצד שלישי אתכם.

אלי אלאלוף: היינו יכולים לדחות את זה לתקופה ארוכה יותר.

אלי אלאלוף: היינו מגיעים כמו כולם בשעה 11:00 לדיון מליאה בכנסת.

אלי אלאלוף: רק שתדעו שעשינו יותר מאשר לפי התקנון, עם רצון להתמודד עם הבעיה.

אלי אלאלוף: החומר חולק יותר מלוח הזמנים שקובע התקנון של חלוקת החומר לדיון.

<דרור אטרי: אני מודה לאדוני ורוצה לסכם ששמחתי לשמוע את חברי הכנסת שמדברים בצורה מאוד ברורה ומחזקים באמת את העסקים הקטנים.

<דרור אטרי: קודם כל לדאוג לפריפריה ולעסקים הקטנים ודבר שני זה מכסה, שלא צוחקת על העסקים ומדברת על שלושה עובדים, כי זאת באמת בדיחה.

אלי אלאלוף: לא תכננו את הדיון הזה.

אלי אלאלוף: רצינו להתחיל מיד בקריאה ולתקן תוך כדי הקריאה.

אלי אלאלוף: זה היה רק פתיח כללי לאפשר לכמה ממובילי הדעה המקצועית ולקרוא את התקנות.

אלי אלאלוף: עד להודעת השר, שבעיני היא לא ראויה, למרות יחסי העבודה מאד תקינים בינו לביני.

אלי אלאלוף: המשכנו בדיון ויכולתם, ברגע שהיינו מגיעים לסעיף, להגיד שאתם לא רוצים שלושה או חמישה עובדים והיינו מקיימים דיון מהותי, מקבלים את ההחלטות שלנו וחברי הכנסת היו מצביעים.

אלי אלאלוף: אל תשכחו שתקנות לא חוזרות למליאה והשר חייב לקבל לכן הוא נבהל מהדיון וזו זכותו.

אלי אלאלוף: אם יש לכם הצעות לתקנות ולנקודות הספציפיות הייתי רוצה שתתייחסו.

אלי אלאלוף: לנאומים כלליים יש זמן, אבל חבל עליו.

<דרור אטרי: אני רק רוצה להגיד תודה לאדוני ואני מבקש שהוועדה תשקול את עמדת חברי הכנסת להביא את הנושא החשוב הזה לרמה של חקיקה ולא של תקנות.

<דוד קסטל: אני רוצה לומר בגילוי לב שבאתי היום לפה בחרדה עמוקה.

<דוד קסטל: כששמעתי אותך מדבר וכששמעתי את חברי הכנסת מדברים, את חברת הכנסת שאשא ביטון, פלוסקוב ומיקי זוהר קצת נרגעתי.

<דוד קסטל: ואני רוצה להודות לך ולהודות להם על הדברים שנאמרו.

<דוד קסטל: נעשו דברים מעולים ונעשים דברים נגד מונופולים, בעד שקיפות, בעד תחרות, בעד הפריפריה, בעד העסקים הקטנים.

<דוד קסטל: תמשיכו בעבודה הזאת.

<דוד קסטל: אנחנו, בלשכת המסחר חיפה והצפון, יחד עם באר שבע והדרום - אני מבין שעכשיו מצטרפים אלינו מירושלים - אנחנו בעד זכות בחירה.

<דוד קסטל: אם אדוני היושב-ראש רוצה לשמוע ממני מה צריך לעשות אני יכול להפנות אותך למה שאומרים אנשי המקצוע ממשרד הכלכלה.

<דוד קסטל: בדיון הקודם אמר עמית לנג, אני מצטט חלק מהדברים, הוא אמר: בעיני זו התערבות בוטה ומיותרת במהלך העסקים במשק.

<דוד קסטל: המעסיקים צריכים לבחור.

<דוד קסטל: זה בידיהם אם לשלם לגוף שנותן להם שירותים, כן או לא.

<דוד קסטל: אם אתה שואל אותי, כל הדבר הזה דינו להתבטל.

<דוד קסטל: הכול צריך להיות על בסיס וולונטארי ועל בסיס כדאיות ועל בסיס אטרקטיביות.

<דוד קסטל: הוא ממשיך ואומר שהמנגנון הבריא והנכון הוא לתת לעסק לבחור.

<דוד קסטל: רוצה להיות בארגון שמשרת אותו או לא רוצה להיות בארגון שמשרת אותו.

<קריאה: למה הוא לא אומר את זה להסתדרות?

<קריאה: על מי הוא חכם?

<דוד קסטל: אני לא מדבר על ההסתדרות.

<דוד קסטל: אני אומר מה אומר גורם מקצועי, שאמר בצורה ברורה.

מיכל בירן: עמית לנג היה מינוי פוליטי של בנט.

<דוד קסטל: הוא אומר שבעיניו זה הזוי ומעוות וצריך לתקן את זה.

<דוד קסטל: אומר עורך-דין יצחקי, אנחנו מקבלים אלפי אם לא עשרות אלפי תלונות.

<דוד קסטל: הציבור רואה את הכתבות בטלוויזיה ובתקשורת.

<קריאה: עשרות אלפי תלונות?

<קריאה: תראה אותם.

<דוד קסטל: שאלו אותי כשהייתי אצל שר העבודה והרווחה מה המשכורת שלי.

<דוד קסטל: כמה אני מקבל?

<דוד קסטל: אני בהתנדבות מלאה.

<דוד קסטל: לא מקבל משכורת.

<דוד קסטל: אני קבלתי מספיק מהמדינה ובתפקיד הזה אני בא לתרום.

<דוד קסטל: דבר ראשון אני אומר – שקיפות.

<דוד קסטל: אני מהנדס בהשכלתי, תראו את הדוחות, כמה פניות קבלתי.

<דוד קסטל: יש לי תוכנתCRM שאומרת בדיוק כמה פניות, מי התקשר, מה קיבל.

<דוד קסטל: יש שקיפות.

<דוד קסטל: אני רוצה שתהיה זכות בחירה.

<דוד קסטל: התקנות האלה, שאני שמח שנמשכו על-ידי השר, היו הולכות לפגוע בארגון מעסיקים.

<דוד קסטל: אני מדבר כרגע רק בשם עצמי.

<דוד קסטל: יש לנו חברים גדולים וקטנים, אלביט, רפא"ל ועוד המון עסקים קטנים.

<דוד קסטל: תנו זכות בחירה מי רוצה להיות איפה.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: ירון סולומון מאיגוד החקלאים.

אלי אלאלוף: החקלאים כבר עשו את ה - - - לפני שבאו.

אלי אלאלוף: רופאי שיניים?

<שמוליק סין הרשקו: אנחנו מייצגים את ארגון מטפלי השיניים.

<שמוליק סין הרשקו: דמי הטיפול נובעים מצו ההרחבה משנת 77.

<שמוליק סין הרשקו: כאשר צו ההרחבה כבר לא תקף, אמור לא להיות תקף.

<שמוליק סין הרשקו: ב-2012 יצאה הלשכה לסטטיסטיקה וסיווגה מחדש את המקצועות במשק, לאן כל ארגון ומקצוע שייך.

<שמוליק סין הרשקו: לכן אני חושב שאנחנו צריכים להיות ארגון מקצועי נפרד.

<שמוליק סין הרשקו: אנחנו מגישים דוחות לרשם העמותות מידי שנה.

אלי אלאלוף: איפה טכנאי השיניים מיוצגים היום?

<שמוליק סין הרשקו: בהתאחדות בעלי המלאכה והתעשייה.

אלי אלאלוף: ואתם רוצים גוף עצמאי.

<שמוליק סין הרשקו: אנחנו ארגון מקצועי, מוכרים במס הכנסה.

אלי אלאלוף: מה זה קשור לתקנות שלנו?

<שמוליק סין הרשקו: זה קשור כי דמי הטיפול נובעים מצו ההרחבה.

<שמוליק סין הרשקו: לכן אני חושב שקודם כל צריכים לתקן את צו ההרחבה משנת 77 ולהתאים אותו ל-2012 כמו שהציעה הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

<שמוליק סין הרשקו: לגבי הארגון המקצועי, לדעתי כל בעל מקצוע חייב לשלם לארגון מקצועי אחד לא לכמה.

<שמוליק סין הרשקו: אם טכנאי שיניים שייך לארגון טכנאי השיניים הוא אמור לשלם לו ולא לאחר.

<שמוליק סין הרשקו: בנושא התשלום, טכנאי השיניים משלמים היום לארגון טכנאי השיניים ומיוצגים מול משרד הבריאות כולל דיונים בבג"צ, אנחנו מקיימים קורסים לטכנאי השיניים, ערבי עיון, כנסים שנתיים, אזוריים.

<שמוליק סין הרשקו: לכן אנחנו צריכים להיות גם ארגון שיוצא מצו הרחבה של 1977 ולעבור ל-2012.

<ערן סיב: שמי ערן סיב, יושב-ראש קבלני השיפוצים בישראל.

<ערן סיב: לפני 14 שנה התקשרה אלי גברת בסביבות גיל 80 קרובת משפחה ניצולת שואה, נכה.

<ערן סיב: היא בקשה שאבוא אליה הביתה לראות את השיפוץ שעשו אצלה וראיתי שקבלן שיפוצים שבר לה את כל הבית לקח 80% מהכסף של העבודה וברח.

<ערן סיב: היא הייתה ממש עם דמעות ושאלה מה היא יכולה לעשות.

<ערן סיב: אין גוף שהיא יכולה לפנות אליו, טלפון שהיא יכולה להתלונן, אין אבא ואמא.

<ערן סיב: לקחתי עוד עשרה חברים בעלי מקצוע, כל אחד השקיע מכספו וסיימנו לה את העבודה ביום שלישי.

<ערן סיב: ביום רביעי נסעתי לירושלים ופתחתי את עמותה – התאחדות קבלני השיפוצים.

<ערן סיב: אמרתי שבמדינת ישראל אסור שיקרו דברים כאלה.

<ערן סיב: בן אדם כזה צריך לשבת בבית סוהר ולא לעבוד.

<ערן סיב: מאז התגלגלו הרבה דברים.

<ערן סיב: הסכם עבודה קיבוצי.

<ערן סיב: צרפנו הרבה חברים.

<ערן סיב: עשינו המון פעילויות לחברים.

<ערן סיב: אם זה שקי המלט שציין רועי.

<ערן סיב: עשינו ברשם הקבלנים סיווג לבלן שיפוצים לעבודות קטנות.

<ערן סיב: עשינו המון דברים במדינת ישראל.

<ערן סיב: אבל 95% מקבלני השיפוצים יש להם עובד אחד אולי שניים בשלב השבירות הם יכולים לקחת שלושה עד ארבעה פועלים אבל אחריש הם שוברים את הבית הם לוקחים קבלני משנה, אם זה אינסטלטור, חשמלאי.

<ערן סיב: יש להם בדרך-כלל פועל אחד קבוע.

<ערן סיב: אין לו חמישה לא עשרה ולא עשרים עובדים.

<ערן סיב: אנחנו שייכים למוצע התחתון במדינה ואנחנו לא מתביישים.

<ערן סיב: הסטיגמה שלנו מאוד נמוכה בציבור ואנחנו עובדים על זה.

<ערן סיב: אבל להגיד שאם אנחנו מעסיקים חמישה או עשרה עובדים לא נשלם דמי טיפול ארגוני, שזה 500 שקל בשנה, 40 שקל בחוד, אחרי כל מה שעשינו, זה פשוט להגיד שנלך הביתה ונסגור את ההתאחדות.

<ערן סיב: אני עושה את תפקידי בהתנדבות.

<ערן סיב: אף אחד לא משלם לי לא דלק, לא טלפון, לא מסעדות ולא שום דבר.

<ערן סיב: אני עוזב את העבודה ובא לפה להגיד מה שאני חושב, לייצג את קבלני השיפוצים ואני מוכן להמשיך לעשות את זה.

<ערן סיב: אבל ברגע שלא יהיה לנו כסף למדפסת, למחשב, לפקידה, אנחנו נסגור את העסק.

<ערן סיב: לא יהיה מי שייצג את קבלני השיפוצים.

<ערן סיב: מי שירוויח מזה אלה רק העובדים שיש להם 20-40 עובדים, שאלה קבלני בניין גדולים, שלא שייכים לקבלני השיפוצים והם גם לא יכולים לייצג את קבלני השיפוצים משום שהם נישה אחרת לגמרי.

<ערן סיב: להם יהיה איגוד חזק, איגוד טוב וקבלני השיפוצים ייעלמו מהעולם.

<ערן סיב: לא נוכל להילחם על הדברים שלנו.

<ערן סיב: לא נוכל לבוא לכנסת כי לא יהיו אנשים.

<ערן סיב: לגבי השקיפות, כל אחד מחברי הוועדה שרוצה, מתי שרוצה לבוא להתאחדות לפתוח את הספרים ולראות את המשכורות, מוזמן.

<ערן סיב: הכול פתוח והכול שקוף.

<ערן סיב: אין לנו שום סודות.

<ערן סיב: כל חברי ההנהלה עובדים בהתנדבות, אני עובד בהתנדבות והגנים שלי עובדים בהתנדבות.

<ערן סיב: יש לנו בסך הכול שלושה או ארבעה אנשים שמקבלים משכורת וזה קרוב למינימום.

<ערן סיב: אין לנו מנכ"ל של 60,000 ₪.

<ערן סיב: אנחנו עובדים במינימום תקציב ומקסימום עשייה.

<ערן סיב: ברגע שהגזירות האלה ייכנסו לתוקפם אנחנו פשוט נאלץ לסגור.

<ערן סיב: 90% מקבלני השיפוצים יש להם עובד אחד, לפעמים שניים, לא יותר.

<ערן סיב: התקנות האלה פשוט יחסלו עבודה של 14 שנה.

<ערן סיב: אנחנו עכשיו בתהליך של יישור הקווים לגבי מיסוד ענף השיפוצים.

<ערן סיב: אנחנו במשא ומתן עם משרד הבינוי והשיכון איך לעשות את זה.

<ערן סיב: קבלנו החלטות, עברנו ועדות.

<ערן סיב: חבל שבתקופה הזאת נקבל כזו החלטה כואבת שמי שירוויח מההחלטה הזאת זה רק החאפרים במדינת ישראל והציבור יפסיד.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד שאתה מרגש.

<ערן סיב: תודה רבה.

אלי אלאלוף: בשביל זה מתקיימים דיונים בוועדה.

אלי אלאלוף: כדי שנקודות כאלה, שהמחוקק לא רואה, הוא מקבל בזכותכם את הידע הנדרש.

אלי אלאלוף: זה בדיוק מה שבאנו לעשות.

אלי אלאלוף: אני מיד אתך כי אמרת בכנות שלך שתדמית השיפוצניקים היא לא נעימה.

אלי אלאלוף: אני באמת מודה לך שהיית מרגש וגם ענייני.

אלי אלאלוף: אילן שמעוני בבקשה.

<אילן שמעוני: שמי אילן שמעוני, יושב-ראש ארגון חברות הניקיון בישראל.

<אילן שמעוני: מי שמנסה לנתק את נושא יחסי העבודה מארגון מעסיק טועה ומטעה.

<אילן שמעוני: אנחנו חיים בעולם של יחסי עבודה משתנה, שהולך לכיוון חברה צודקת.

<אילן שמעוני: מי שחושב, כמוש נאמר פה על-ידי כמה אנשים, הוא טועה ומטעה.

<אילן שמעוני: בפועל אנחנו בסוף מגיעים לציר של הסתדרות ארגון גג של המעסיקים וממשלה.

<אילן שמעוני: לכן כל הניסיון לניתוק הוא בלתי אפשרי.

<אילן שמעוני: דבר שני, אני די מופתע מההתנגדויות כי אני חושב שיש בכל זאת יחידה של הסדרי עבודה מיוחדת, רק כלכלה ומשרד העבודה, שמתמחה בתחום וכמו שנאמר פה, מקבלת הרבה פניות.

<אילן שמעוני: מהניסיון שלי ואני ארגון יציג וכולם עובדים בהתנדבות שזה בסדר גמור, אני אומר שיש סטגנציה בארגונים, כולם שקופים אבל יש חלק שאינם שקופים ויש סטגנציה.

<אילן שמעוני: לשבת מול הסכם קיבוצי משנת 77 - - -

אלי אלאלוף: מה אתה מתכוון בזה שיש סטגנציה?

<אילן שמעוני: שיש קבעון בהרבה תחומים.

<אילן שמעוני: אמר מישהו שיש הסכם קיבוצי משנת 1977.

<אילן שמעוני: לנו היה הסכם קיבוצי מ-1979 כשהשתחררתי מהצבע.

<אילן שמעוני: אז ב-2013 עשינו הסכם קיבוצי חדש אבל עברו עד החדש כמעט 30 שנה.

<אילן שמעוני: מה שאני אומר הוא שיש סטגנציה ונהיה כנים.

<אילן שמעוני: לכן, כשבתקנה מדברים על שבע שנים, כל ארגון שהוא כן ונאור לא צריך לפחד.

<אילן שמעוני: אומרים לו לא לעולם חוסן, תתחיל לעבוד.

<אילן שמעוני: תעבוד במישור יחסי עבודה כי אי אפשר להתנתק מזה.

<אילן שמעוני: דבר שני, בלי הסכם קיבוצי כללי לא ניתן להתנהל במדינה הזאת.

<אילן שמעוני: לא ניתן לתמחר את המחירים בסופו של יום לצרכן.

<אילן שמעוני: לכן אומרת התקנה בסעיף האחרון שהארגון צד להסכם קיבוצי כללי.

<אילן שמעוני: אני מתקדם ואומר לגבי המינימום של העובדים.

<אילן שמעוני: אני מצטרף למה שאמרת, אני חושב שצריך לתקן.

<אילן שמעוני: נכון לדבר על חמישה עובדים אבל צריך להגביל את זה בזמן.

<אילן שמעוני: לעסקים חדשים צריך לתת הזדמנות וכל עסק חדש מתחיל עם מספר עובדים.

<אילן שמעוני: עסק שיחליט בסוף להשאיר עם ארבעה עובדים ולהיות רוכב חופשי, פה צריך להתנגד.

<אילן שמעוני: בסופו של דבר תפקידו של ארגון מעסיקים הוא להנגיש שירות שהוא לא יקבל אותו אלא באמצעות ארגון מעסיקים.

<אילן שמעוני: לכן צריך לשלם דמי טיפול, אבל הייתי נותן לזה זמן.

<אברהם דניאל: שמי דניאל אברהם, יושב-ראש התאחדות החקלאים החדשה באיגוד לשכות המסחר.

<אברהם דניאל: לדעתי את החקלאות אנחנו חייבים להחריג מהחוק ואני אסביר.

אלי אלאלוף: זה דיון ארוך.

אלי אלאלוף: העולם החקלאי, אתם מומחים למשוך כל הצעה שתטיב עם העובדים.

<אברהם דניאל: תן לי לומר מילה.

אלי אלאלוף: הלובי שלכם מספיק חזק כדי להסתדר.

<אברהם דניאל: יש לנו ארגונים וכל חקלאי משלם לארגון שלו דמי חבר.

<אברהם דניאל: לא יכול להיות מצב שנשלם כפילות.

<אברהם דניאל: החקלאים שלנו משלמים דמי חבר לכל ארגון, למה אנחנו צריכים לשלם כפילות?

אלי אלאלוף: אמרנו שלא תהיינה כפילויות.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: נתי אבן צור בבקשה.

<נתי אבן צור: שמי נתי אבן צור, נגר בעל נגריה ולא יושב-ראש של אף ארגון.

<נתי אבן צור: הארגונים פה מייצגים אותי ואותנו המעסיקים, אני רוצה להגיד כמה דברים כהתייחסות מהצד שלנו.

<נתי אבן צור: לגבי הנושא של דמי טיפול ארגוני אם לחייב או לא, אני יכול להגיד מההתנסות שלי, כאשר הגיע מהתאחדות המלאכה בחור בשם אלי טובולסקי בשנת 2006, כשהייתי עסק קטן שלי ושל עוד שני אנשים הוא פנה אלי, הסביר לי מה זה התאחדות המלאכה, מה היא עושה, איך היא מייצגת אותנו ואיך היא עוזרת לי כמעסיק והוא גם ציין את העבודה שזה משהו שהוא חובה בחוק וחייבים להצטרף.

<נתי אבן צור: אני יכול להגיד שהצטרפתי לארגון, הרבה שנים אני חבר בהתאחדות המלאכה.

<נתי אבן צור: אם הוא לא היה מציין את העבודה שזה משהו בחוק לא הייתי תופס את החשיבות של זה.

<נתי אבן צור: לא הייתי תופס עד כמה הנושא של ארגון שמייצג אותי חשוב לי.

<נתי אבן צור: לכן אני חושב שהנושא של דמי טיפול ארגוני הוא מהותי וחשוב.

<נתי אבן צור: דבר נוסף, זה נכון שלשנה שנתיים הראשונות אפשר לתת הטבה לעסק שהוא חדש, שמצטרף לארגון המעסיקים כי זו חובה, הוא לא משלם בשנתיים הראשונות, נתרם מהזכויות שלו שם ונהנה מזה ואחרי זה משלם.

<נתי אבן צור: למה צריכים לשלם בכלל?

<נתי אבן צור: כדי שנוכל לקבל.

<נתי אבן צור: אני היום, כעסק ותיק, אם היו לי את השירותים שנותנים היום בהתאחדות המלאכה, שקשורים גם לצד המשפטי, גם לצד של השמירה שלנו כמעסיקים כדי שנדע לתת את הזכויות הרלוונטיות לעובדים ולא נעבור על החוק.

<נתי אבן צור: בנוסף, איך לנהל עסק, איך לעבוד בצד השיווקי מסחרי, איך לפתח את העסק בצד הפיננסי, שיש עוד רבדים ועוד שירותים שאנחנו מקבלים מההתאחדות.

<נתי אבן צור: אם היו לי את הדברים האלה, היה לי הרבה יותר קל.

<נתי אבן צור: אני חושב שאנחנו כעסקים קטנים חייבים ארגון לא גדול, כי אני נעלם שם.

<נתי אבן צור: אני לא יכול לדבר עם אף אחד ואני לא יכול לקבל את היחס שאני מקבל כעסק קטן.

<נתי אבן צור: לכן מאוד חשוב לי כעסק קטן להבהיר לכם שאנחנו צריכים ארגון מעסיקים שיהיה בצד שלנו ויעשה את הגברים האלה בכנסת.

<נתי אבן צור: הם הולכים ומדברים עם ההסתדרות ומדברים בוועדות ושומרים עלינו שלא ירמסו אותנו כי מאוד קל להגיד שניתן הטבה לעובדים על חשבון המעסיקים, אבל זה רומס אותנו והם שומרים עלינו.

<נתי אבן צור: זה מצד אחד ומצד שני בתמיכה השוטפת שלי כעסק שמתקיים, השירותים שאני מקבל מהם.

<נתי אבן צור: מאוד חשוב לנו שיהיה ארגון מעסיקים כזה.

<נתי אבן צור: חשוב גם, כמו שאמרתי, לתת שנה שנתיים גרייס לעסק קטן וצעיר, מעבר לזה 50 שקלים לדמי טיפול ארגוני לא יפילו אותנו ואז נוכל לקבל שירותים טובים.

<נתי אבן צור: תודה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: היועצת המשפטית של הוועדה בבקשה.

<נעה בן שבת: מאז שהובאו התקנות החדשות בחודש דצמבר לוועדה, קיימנו פגישה עם נציגי הארגונים.

<נעה בן שבת: כמובן הנוסח הקודם של התקנות, שנדון פה בחודש מאי, גם עליו קיימנו כמה פגישות בנפרד עם הארגונים הגדולים ועם הארגונים הקטנים.

<נעה בן שבת: ניסינו להביא נוסחים מתוקנים.

<נעה בן שבת: על זה משרד העבודה הביא עוד כמה שינויים.

<נעה בן שבת: בסך הכול המחלוקת, לדעתי, גם אם הם מאוד עמוקות, הן מוגדרות ודברים אחרים כבר יצאו מגדר המחלוקת, זה לגבי הנוסח שהובא היום.

<נעה בן שבת: אני לא יודעת אם יובאו מחדש תקנות על-ידי השר ואם יהיה עוד מהלך אבל מכיוון שבעשר השנים האחרונות היו וריאציות כאלה ואחרות של התיקון הזה לתקנות אז יכול להיות שעוד יהיו דברים והדיון הזה גם ישמש להמשך העיסוק בנושא אם יהיה.

אלי אלאלוף: אני מודה לכם שבאתם בערב חג.

אלי אלאלוף: אני יודע שכולנו עסוקים במיוחד אנשי בתי המלאכה הקטנים.

<רועי כהן: תודה לך ששמעת אותנו.

יפעת שאשא ביטון: ולכל הנשים שיושבות פה.

אלי אלאלוף: אני לא רוצה להגיד כלום על האימהות כי אז יגידו שאני לא עושה כלום בבית.

אלי אלאלוף: אני רוצה לומר לסיכום, טוב שהשר משך לעצמו את התקנות, שהוא בעצמו הביא כי בסוף זה אפשר דיון ענייני.

אלי אלאלוף: שמענו הרבה דברים שהשר חייב לקחת בחשבון כשהוא עושה את העבודה.

אלי אלאלוף: אני מבקש מהשר להגיש לנו תיקון תקנות תוך חודש.

אלי אלאלוף: אנחנו רוצים לדון בזה ולא, אני מצטרף לרוב חברי הכנסת שאמרו שכדאי לשקול הצעת חוק בנדון.

אלי אלאלוף: הנושא מאוד מורכב, הוא מגיע מתקופות ארוכות עם היסטוריה לא תמיד נעימה.

אלי אלאלוף: יש פה שילוב של אינטרסים ושילוב של נקודות מחלוקת מאוד מהותיות בעולם העסקים.

אלי אלאלוף: שיהיה ברור, על כל הדברים האלה, אני חושב שהתקנות לא יתקנו את כל ההערות שנאמרו פה.

אלי אלאלוף: לכן אני חושב שלא תהיה ברירה, אם אחרי שהשר יקיים את הדיונים ולא יגיש, אתמול גם קבלתי פניות של שרים אחרים שלא התייחסו, הם כולם צריכים לעשות שיעורי בית.

אלי אלאלוף: אני מציע שאנחנו, חברי הכנסת נרים את הכפפה ונכין במקביל הצעת חוק.

אלי אלאלוף: גם אם התקנות יתקבלו אני חושב שהגיע הזמן שתהיה חקיקה שתסדר את העולם הזה, גם אם יתקבלו תקנות השר.

אלי אלאלוף: אני מאחל לכולכם חג שמח לכולם.

אלי אלאלוף: תודה רבה שהגעתם, הישיבה נעולה.