ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 470, 2017-02-28 11:09

אלי אלאלוף: היום ה-28 בפברואר 2017, ב' באדר התשע"ז, השעה 11:09 ואני מתנצל על האיחור אבל ביקשו בדיון על נושא העסקים הקטנים להאריך בכמה דקות.

אלי אלאלוף: אנחנו בהצעה לדיון דחוף שהוגשה על ידי חברי הכנסת עבדאללה אבו מערוף, איל בן ראובן ויפעת שאשא ביטון.

אלי אלאלוף: ברוכים הבאים חברי הכנסת הנוספים, מיכל בירן, מאיר כהן ויוסף ג'בארין.

אלי אלאלוף: הראשון בהצעה הוא עבדאללה אבו מערוף.

אלי אלאלוף: בבקשה.

עבדאללה אבו מערוף: בוקר לכולם ותודה לכבוד היושב ראש על הדיון המהיר הזה.

עבדאללה אבו מערוף: באופן כללי הדיון הזה לא חדש וכל הזמן בוועדה עניין הבריאות והפערים הקיימים בין המרכז לפריפריה עולים.

עבדאללה אבו מערוף: על זה דיברנו בהרבה ועדות ובמיוחד בוועדה הזאת.

עבדאללה אבו מערוף: הנתונים ברורים.

עבדאללה אבו מערוף: אני לא אתן עכשיו נתונים ואומר מה היה בבית המשפט ומה יש.

עבדאללה אבו מערוף: מטרת הדיון היא לא רק לסמן וי אלא להעמיד את הדברים במשבצת הנכונה.

עבדאללה אבו מערוף: אנחנו לא רוצים לומר מי האשם, אנחנו יודעים מי הוא.

עבדאללה אבו מערוף: אחריות משרד הבריאות, שהוא הרגולטור שקופות החולים היא הזרוע המבצעת של מדיניות הבריאות של משרד הבריאות.

עבדאללה אבו מערוף: אנחנו מדברים עכשיו על השיקום והבעיה מוכרת לנו, והיא מוכרת לי אישית ממהלך עבודתי בעשרים השנים כרופא.

עבדאללה אבו מערוף: אנחנו נתקלים בבעיה.

עבדאללה אבו מערוף: ניסיתי הרבה פעמים לעזור ולראות מה הבעיה, אבל כמובן לא הייתה אוזן קשבת.

עבדאללה אבו מערוף: המצב עכשיו עוד יותר מחמיר.

עבדאללה אבו מערוף: בשיקום יש מיטה אחת על 10,000 תושבים או אפילו על עשרים אלף בצפון ובדרום, ובמרכז זאת מיטה ל-3,000 תושבים.

עבדאללה אבו מערוף: זה מובן.

עבדאללה אבו מערוף: מה שמזעזע זה שהזרוע המבצעת, קופות החולים, אומרת שזה דבר רגיל.

עבדאללה אבו מערוף: אני לא מדבר על חוק בריאות ממלכתי שחייבים לתת נגישות שווה ושירות רפואי שווה לכולם, ולא חשוב היכן.

עבדאללה אבו מערוף: לפי פסק בית המשפט, מדובר במרחב סביר, בזמן סביר.

עבדאללה אבו מערוף: נכון שהמילה סביר יכולה להיות גמישה אבל בכל זאת אם מישהו גר בצפון, בנהריה או בצפת או בירקא, הוא צריך ללכת להשתקם בלוינשטיין ולא בנהריה שם יש מחלקת שיקום, זה אומר דרשני.

עבדאללה אבו מערוף: או מישהו גר בקריית גת ואומרים לו ללכת להשתקם בבאר שבע או בתל אביב.

עבדאללה אבו מערוף: זה המצב.

עבדאללה אבו מערוף: לכן הייתה עתירה לבג"ץ.

עבדאללה אבו מערוף: המזעזע הוא שהתשובה של הקופות – הן משדרות עסקים רגילים.

עבדאללה אבו מערוף: לכן ביקשתי את הדיון המהיר הזה כדי לראות היכן הבעיה.

עבדאללה אבו מערוף: הקופות חייבות לתת את השירות.

עבדאללה אבו מערוף: נכון שאני יודע שעכשיו בונים בית חולים שיקומי בטבריה אבל אני לא חושב שזה הפתרון ואני לא רוצה שיתפסו את זה כפתרון.

עבדאללה אבו מערוף: אני מתייחס לבעיות שיקומיות קיימות ואכן הקופות חייבות לתת מענה לחולים שחייבים לקבל טיפול שיקומי.

איל בן ראובן: בוקר טוב.

איל בן ראובן: אנחנו עוסקים הרבה, וטוב שכך, בחודשים האחרונים, בשנים האחרונות, בסוגיית הפריפריה.

איל בן ראובן: עסקנו לאחרונה, נדמה לי אפילו בוועדה כאן, בבתי החולים.

איל בן ראובן: הציג משרד הבריאות תכנית שגם אם מעט מדי, גם אם לאט מדי, יש איזו תכנית.

איל בן ראובן: אנחנו ביקשנו היום לעסוק בקופות החולים והשאלה שעולה היום היא איך מייצרים איזשהו איזון יותר נכון שבו יוכלו תושבי הפריפריה לקבל טיפול שמגיע להם מחד, ומצד שני צריכים גם להיות מציאותיים ואל מול היכולת של הקופות לתפקד ביעילות באזורים הפריפריאליים.

איל בן ראובן: זאת אומרת, ברור שאם בתל אביב יש מסה כזו של אנשים ובמשגב יש מסה אחרת של אנשים, גם לאנשים של משגב מגיע טיפול וצריך למצוא את האיזון שכרגע על פניו הוא לא מתקיים.

איל בן ראובן: על זה אין שאלה.

איל בן ראובן: ברור שמבחינת המטופלים, המבוטחים למיניהם, לא סביר שיהיו לנו אנשים מסוג א' ואנשים מסוג ב'.

איל בן ראובן: זה לא סביר.

איל בן ראובן: זה בעצם היום הסיטואציה מבחינת מה שמקבלים בסופו של דבר האנשים, מבחינת מה שמקבלים האזרחים.

איל בן ראובן: אלה מקבלים טיפול איקס ואלה מקבלים טיפול ואי.

איל בן ראובן: גם מבחינת האיכות, גם מבחינת הכמות, גם מבחינת הנגישות, ואני לא רוצה להצביע על מחקרים שהולכים לכיווני תמותה וכל הדברים האחרים.

איל בן ראובן: אני לא נכנס לזה, אבל ברור שזה מאוד מאוד רחוק והאיזון היום הוא לא נכון.

איל בן ראובן: בפריפריה, כולנו מכירים את הסיפורים, אנשים היום, כדי לקבל טיפולים, יש אנשים למשל בתחום האונקולוגיה שצריכים לבלות יום כדי להגיע לטיפול ברמב"ם, מי שגר במרום גולן או בקריית שמונה או בכל המקומות האלה.

איל בן ראובן: זה פשוט לא סביר.

יפעת שאשא ביטון: הלכת לאונקולוגיה.

יפעת שאשא ביטון: בקופות הקטנות בשביל אף אוזן גרון או בשביל טיפול הרבה יותר פשוט, צריכים לנסוע כל כך רחוק.

איל בן ראובן: נכון.

איל בן ראובן: אני הלכתי לאונקולוגיה, אבל זה נכון לגבי הכול.

איל בן ראובן: תשובות בנוסח: תראו, גם בתרבות זה כך וגם בדברים אחרים זה כך – זה לא מספק.

איל בן ראובן: אלה לא תשובות טובות.

איל בן ראובן: דרך אגב, לך אני אומר שעסקתי בזמנו, נדמה לי עם ידידי, בנושא תרבות, עם אתה זוכר, ולמדנו מה עושים בצרפת.

איל בן ראובן: ראינו שבהכוונה של מדינה התרבות הלכה לפריפריה והיום היא מאוד מאוד חזקה בפריפריה.

איל בן ראובן: אני נותן את זה כדוגמה כי כשיוצאים קצת לחשיבה מחוץ לקופסה, אפשר לפתור את הבעיות האלה.

איל בן ראובן: את לא גזירת גורל שבפריפריה מקבלים טיפול פחות טוב מאשר בתל אביב או בחיפה, בטח לא כאשר מדינת ישראל לפחות אומרת - אנחנו באמת מתכוונים לזה, אני לא יודע אם כולם מתכוונים לזה, בטח אנחנו שגרים בפריפריה – שבאמת נקבל את מה שמגיע לנו.

איל בן ראובן: מה שמגיע לנו בסוף, בסוף, בסוף זה שאנשים ירצו לבוא לגור בפריפריה ושהבנים שלנו יחזרו הביתה.

איל בן ראובן: היום אזרח ממוצע שגר היום ברמת השרון ונוח לו וטוב לו, אבל בכל זאת הוא רוצה קצת לעשות ציונות, הוא רוצה קצת לבוא לצפון, הוא שואל שלוש שאלות: מקומות עבודה, חינוך ובריאות.

איל בן ראובן: לצערי בשלושת הנושאים האלה היום רבים מהאנשים נותנים לעצמם תשובה: הבנתי, נישאר ברמת השרון.

איל בן ראובן: זה דבר שאנחנו צריכים להתמודד אתו.

איל בן ראובן: אדוני, אני מאוד מאוד אקצר.

איל בן ראובן: אני חושב שבסופו של דבר מה אני הייתי רוצה לראות, כבוד היושב ראש.

איל בן ראובן: מה נדמה לי צריך לדרוש.

איל בן ראובן: אנחנו צריכים לדרוש ממשרד הבריאות, זו צריכה להיות מעורבות של המדינה, זה לא יבוא ככה אלא המדינה צריכה להתערב בזה והיא צריכה לעשות איזושהי תכנית שמאזנת את הדברים הן בכמות והן בתמרוץ.

איל בן ראובן: אמר כאן שר הבריאות ואני מאוד אהבתי את מה שהוא אמר לגבי תמרוץ רופאים לבוא.

איל בן ראובן: הוא אמר את זה אז בהקשר של בתי חולים אבל על אותו דבר צריך לדבר בקשר לקופות החולים.

איל בן ראובן: צריך לתמרץ.

איל בן ראובן: סיפר לי תושב רקפת על דוגמה של מישהו שהגיע מהמרכז, רופא מאוד מאוד מרכזי, הוא הגיע לרמת הגולן ובעקבותיו מגיעים פעמיים בשבוע או שלוש פעמים בשבוע רופאים נוספים כדי לטפל בתושבים.

איל בן ראובן: יש אפשרויות לטפל בזה אלא צריך לרצות, צריך להשקיע בזה ולהבין שאם אנחנו רוצים לממש עדיפות לאומית, הבריאות היא עניין סופר מרכזי.

איל בן ראובן: לכן אני הייתי רוצה לראות ניתוח באמת מעשי של סטנדרטים, מה אנחנו דורשים, איך אנחנו רוצים והניתוח הזה צריך להיות אופטימלי, מה צריך להיות.

איל בן ראובן: לא אופטימלי ואז נדון בשאלה איך מבצעים אלא קודם כל צריך לראות ניתוח כזה אמיתי ומעשי של איך עושים את זה.

איל בן ראובן: תודה רבה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: הצטרפו אלינו חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון שהיא בין המציעים לדיון המהיר וחברת הכנסת מיכל בירן.

אלי אלאלוף: תרשו לי לחזור לכותרת שלכם והיא מאוד חשובה.

אלי אלאלוף: תתמקדו בה כי היא מאוד חשובה.

אלי אלאלוף: קיימנו דיון רחב בנושא בהשתתפות השר, בנושא מצב הבריאות בגליל בעקבות דוח גרוטו וכולי.

אלי אלאלוף: אני רוצה לשמוע מנציגי הקופות, אחרי שחברת הכנסת יפעת שאשא ביטון תאמר את דבריה, מה ההיערכות שלכם בעקבות הדברים האלה.

אלי אלאלוף: הדברים נאמרו, אתם יודעים את המצב, מה עשיתם בעקבות כל ההמלצות והדוח שיצא ממשרד הבריאות.

אלי אלאלוף: זה אחד הדברים המעניינים.

אלי אלאלוף: הממצאים האלה הם ידועים למשרד, המשרד בעצמו כתב אותם, מחלקת המחקר של המשרד, נעשתה עבודה אדירה שם אבל מה הקופות לוקחות משם ומה הן עושות בצורה מאוד מעשית וכמעט מיידית כי המצב כל יום מחייב שיפור.

יפעת שאשא ביטון: תודה כבוד היושב ראש.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לומר גם לחבריי שהסיפור הוא הרבה יותר עמוק ובסיסי מהסיפור הגדול שנקרא בריאות בגליל.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים על השירותים הבסיסיים היום יומיים.

יפעת שאשא ביטון: להגיע עם חום לקופת חולים, לקבל טיפול אצל רופא מקצועי, אצל רופא אף אוזן גרון או כל אחד אחר ויש בעיה עם הקופות הקטנות בפריפריה.

יפעת שאשא ביטון: נכון, אנחנו נגיע ויגידו לנו, תקשיבו, מספר המבוטחים שיש בקופה לא באמת מאפשר או לא מצריך או לא מצדיק רופא מקצועי אחת לשבוע אלא רק אחת לשלושה שבועות.

יפעת שאשא ביטון: במקרה הטוב אחת לשבוע.

יפעת שאשא ביטון: רופא ילדים לא בתדירות כזו, אלא רק בתדירות אחרת ואז יוצא שבאמת אנשים בפריפריה, בחלק מהקופות – אני יכולה להגיד שמות?

יפעת שאשא ביטון: נקרא להן הקופות הקטנות בפריפריה.

מאיר כהן: תגידי מה שאת רוצה.

יפעת שאשא ביטון: לצורך העניין אני אתן דוגמה את קריית שמונה שנותנת מענה לכל יישובי הסביבה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברם על הגליל העליון.

יפעת שאשא ביטון: שם יש את קופת חולים כללית שהיא באמת הקופה הדומיננטית עם מעל שבעים אחוזים מהתושבים מבוטחים אצלה וכל היתר מבוטחים בלאומית, במכבי, במאוחדת.

מאיר כהן: מעל שבעים אחוזים.

יפעת שאשא ביטון: כן.

יפעת שאשא ביטון: לדעתי זה 73 אחוזים מהתושבים שמבוטחים בכללית.

יפעת שאשא ביטון: יוצא שמכבי, לאומית מאוחדת שהיא מאוד מאוד קטנה, לא נותנות את כל השירותים.

יפעת שאשא ביטון: נכון, אנחנו יכולים על פניו לבוא ולהגיד שבאמת יש הצדקה כי אין מספיק מבוטחים וצריך להתחשב בקופה, אבל מצד שני אני אומרת שברגע שהחליטה הקופה שהיא באה לפריפריה לתת שירות, תני את כל השירות כמו שצריך.

יפעת שאשא ביטון: או שתהיי שם או שלא תהיי שם ואז המבוטחים יצטרכו לבחור אולי בשירותים אחרים שם הם יכולים לקבל את השירות באופן מלא, כמו שצריך, בתדירות הנכונה.

יפעת שאשא ביטון: אבל אי אפשר להחזיק ולא להחזיק.

יפעת שאשא ביטון: היה לי לא מעט שיח בנושא הזה גם עם נציגי הקופות שם וגם בדיון שקיימנו באוקטובר-נובמבר במשרד הבריאות.

יפעת שאשא ביטון: צריך לטפל בסוגיה הזאת כי אני חושבת שאפשר להחליט שאם רוצים כחלק מאידיאולוגיה, מאסטרטגיה, ממה שאתם תחליטו להיות בישובים בפריפריה, נכון, יכול להיות שיצטרך להיות סבסוד מקופות אחרות.

יפעת שאשא ביטון: אפשר לעשות סבסודים צולבים, אפשר ליצור מציאות בה הקופה גם מגיעה לפריפריה וגם מסוגלת לתת את המענה המיטבי.

יפעת שאשא ביטון: נכון, אני לא מסירה אחריות וגם המדינה צריכה לראות איך היא עוזרת לקופות השונות לשרוד שם.

יפעת שאשא ביטון: אני מודה שלא פעם הגיעו אלי תושבים וסיפרו על המצוקה וכמעט היה לי על הלשון להגיד להם שלא יהיו בקופה הזאת אלא בכללית, שם יש את כל השירותים כל הזמן, אבל אני יודעת שזאת תשובה לא רצינית כי הם רוצים להיות בקופה המסוימת הזאת כי כך הם בחרו ולכן מילאתי את פי מים.

יפעת שאשא ביטון: באמת, זאת אחריותכם וגם אחריותנו וצריך להביא פתרון.

יפעת שאשא ביטון: אתם מגיעים לצפון, אתם מגיעים לפריפריה, תנו שם את המענה.

יפעת שאשא ביטון: אותו דבר גם בדרום, בנגב ובכלל.

יפעת שאשא ביטון: תודה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: חבר הכנסת יוסף ג'בארין ואחריו חבר הכנסת מאיר כהן.

יוסף ג'בארין: אני מרגיש שזה המשך לדיון שהיה לנו סביב הדיונים על התקציב של משרד הבריאות.

יוסף ג'בארין: אני מניח שנציגי הקופות יסכימו שבכל מה שמתקשר לשירותי הבריאות, לרמת שירותי הבריאות, לאיכות שירותי הבריאות, לא מתקיים שוויון.

יוסף ג'בארין: יש דוחות מאוד ידועים בנושא.

יוסף ג'בארין: אני חושב שהמספרים מדברים בעד עצמם, גם מבחינת חלוקת מיטות אבל לא רק.

יוסף ג'בארין: אם חברתי התייחסה לקריית שמונה, אני יכול להתייחס לאום אל פאחם, עיר מושבי.

יוסף ג'בארין: עד היום אני לא מצליח להבין מדוע ישוב עם מעל לחמישים אלף תושבים, זאת רק העיר עצמה אבל עם כל הכפרים מסביב האזור מגיע ל-150 אלף תושבים, למה אני צריך לנסוע לחדרה כדי לקבל איזשהו שירות כמו למשל CT או מיפוי עצמות או משהו כזה?

יוסף ג'בארין: אני לא מבין את זה.

יוסף ג'בארין: אני באמת לא מצליח להבין למה תושבים של ישוב גדול לא מקבלים שירות שדווקא קיים בישובים היותר קטנים.

יוסף ג'בארין: אני אומר לכם שתושב אום אל פאחם וואדי ערה שצריך לנסוע לחדרה כדי לקבל את השירות או לעפולה, זה יום עבודה שלם.

יוסף ג'בארין: כמעט ואין תחבורה ציבורית ואם אתה איש מבוגר או ילד, זה אומר שזה יום שבתון להורים.

יוסף ג'בארין: השאלה שאני שואל את עצמי ואני שואל אתכם.

יוסף ג'בארין: הרי צריך להיות כאן תקן של שירות.

יוסף ג'בארין: או שזה נסמך על נפשות בישוב מסוים או על הנזקקות לשירות.

יוסף ג'בארין: צריך את התקן האובייקטיבי הזה, את הקריטריון, ליישם והשאלה אם יש לכם תקנים והאם אתם עובדים לפי התקן הזה.

יוסף ג'בארין: אני לא בטוח שזה קורה כי אם זה היה קורה, התמונה הייתה נראית אחרת.

יוסף ג'בארין: יש את הסוגיה עליה הצביעה חברתי יפעת שאשא ביטון.

יוסף ג'בארין: יש מקומות שבגלל המרחק הגיאוגרפי, זה כשלעצמו עושה קושי גם אם לא מדובר במספר גדול של אנשים.

יוסף ג'בארין: אבל יש גם מקומות שזה לא כל כך מרחק גיאוגרפי וגם יש הרבה אנשים שם שצריכים את השירות הזה.

יוסף ג'בארין: קופת חולים כללית, באום אל פאחם היא עם יותר משבעים אחוזים אבל אנשים לא מרגישים שהם מקבלים את השירות.

יוסף ג'בארין: מצד אחד יש מעין מונופול אבל זה לא ברמה הנדרשת.

יוסף ג'בארין: אני לא יודע בדיוק מה התפקיד של גברתי מקופת חולים כללית, אבל אני אשמח אולי לקיים ישיבה בנושא הזה ולבדוק מה אפשר לעשות.

יוסף ג'בארין: אני כל הזמן מקבל תלונות על כך שאין בתי חולים בישובים הערביים וכולי וכולי, אבל כמה שירותי בריאות בסיסיים שאפשר באמת לקבל, אני לא חושב שצריך לבזבז יום שלם כדי לקבל את השירות הזה ולנסוע לחדרה או לעפולה והגיע הזמן לשנות את תמונת המצב הזו.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: חבר הכנסת מאיר כהן.

מאיר כהן: שלום אדוני היושב ראש.

מאיר כהן: אני רוצה להגיד כמה דברים דווקא מתוך ניסיון של הרבה מאוד שנים בעבודה מול הקופות ויצירת שינוי מהותי לפחות בדרום.

מאיר כהן: בשבוע שעבר היה לי העונג להזמין את השר ליצמן לסיור בסורוקה ביחד עם אלי דפס, יושב ראש הקופה.

מאיר כהן: אני אמרתי את מה שאמרתי כאן הרבה מאוד זמן ועליתי על זה עת הייתי ראש עיריית דימונה ולצערי הגדול כשראשי רשויות מבינים את העניין ומתחילים להתדיין מול הקופות, אנחנו רואים שיש הצלחה.

מאיר כהן: דיברנו על זה עם הגברת שאשא ביטון לגבי עיר הולדתה, מה צריך לעשות בה.

מאיר כהן: אבל יש לקונה אחת גדולה מאוד שבדקתי אותה למשל בחוץ לארץ, במקומות כמו אנגליה או צרפת.

מאיר כהן: הרי כשהקופות מקבלות תקציב, הן מקבלות תקציב על פי חלוקה של קפיטציה.

מאיר כהן: אתם מכירים את זה.

מאיר כהן: בתוך התקציב הזה יש כסף שהוא צבוע לפריפריה.

מאיר כהן: יש תוספת על מרחק, תוספת על גיל וכולי וכולי.

מאיר כהן: אלא מה, במדינת ישראל אין גוף אחד שהוא רגולטור שאכן אומר שאם לקריית שמונה מגיע בתקציב מיליון שקלים, אז לפחות את המיליון שקלים האלה היא מקבלת.

מאיר כהן: יוצא שחלק או רוב התקציב הולך למקומות שהם תלויי כוח אדם, למקומות שיש בהם בתי חולים גדולים ואז אתה מוצא מצב כזה שהמרכז הוא כמו בן אדם שיש לו שמיכה קצרה ופעם הוא מותח אותה למעלה ואז הרגליים שלו קרות ופעם הוא מותח למטה ואז הפנים קרות אבל הבטן חמה כל הזמן.

מאיר כהן: במרכז יש את כל מה שצריך.

מאיר כהן: זה לא אומר שאנחנו נתקלים באוזניים ערלות.

מאיר כהן: יש היום פתיחות של הקופות.

מאיר כהן: אני חייב לציין כאן את קופת חולים כללית.

מאיר כהן: אני סיירתי השבוע בפזורה הבדואית.

מאיר כהן: אני לא בטוח שעוד קופה מוכנה להיכנס לאבו טלול או לאבו קרינת ולהגיע למקומות שאתה מכיר, אלי, אתה בנית שם בתי ספר, וליד זה לראות מרפאות בנויות ונותנות שירות מצוין.

מאיר כהן: אני הסברתי וביקשתי מהשר וגם מאלי דפס, ואנחנו מבקשים את זה מכל הקופות, ראשית, לוודא שבתקציב שלהן מה שמיועד לפריפריה יצא לפריפריה, ואם הם יכולים להוסיף על זה, מה טוב.

מאיר כהן: הדבר השני הוא השאלה של קיצור תורים.

מאיר כהן: זאת שאלת השאלות.

מאיר כהן: אני חושב שצריכה להיות העדפה ברורה בקיצור תורים לאנשי הפריפריה.

מאיר כהן: לא יעלה על הדעת שבן אדם מדימונה או בן אדם מקריית שמונה יחכה שלושה עד ארבעה חודשים למרפאת כאב.

מאיר כהן: קרובת משפחה שלי בקריית שמונה שקיבלה תור למרפאת כאב אחרי שבעה חודשים מהיום שהיא ביקשה ובדימונה, לא תאמינו, תור למרפאת כאב הוא תשעה חודשים המתנה.

מאיר כהן: אחרי שאני התקשרתי כי הילדים שלי הגיעו אלי, עשו לי טובה והודיעו לי בשמחה שזה קוצר לארבעה חודשים.

מאיר כהן: זאת גברת שיושבת וכואבת ואומרים לי במרפאת הכאב התור הוא של שנה-שנתיים.

מאיר כהן: אלה הדברים שאנחנו צריכים לטפל בהם מול הקופות.

מאיר כהן: יש משמעות לוועדה הזאת שאתה עומד בראשה, אדוני היושב ראש, כי באמת אני חושב שהדיון הבא צריך להיות שיבואו לכאן הקופות, יציגו לנו את התקציב שלהן על פי הקפיטציה ויגידו כמה הן משקיעות בדימונה, כמה בקריית שמונה, כמה בירוחם.

יפעת שאשא ביטון: אתה רוצה לומר שיש מצב שגם הכספים שמיועדים לפריפריה לא מגיעים?

מאיר כהן: בוודאי.

יפעת שאשא ביטון: הולכים למרכז?

מאיר כהן: בוודאי.

יפעת שאשא ביטון: לכן ילד בקריית שמונה צריך לנסוע לכרמיאל כדי לפגוש אורתופד?

מאיר כהן: אם יתנו לי עוד דקה, אני אספר את הסיפור שכבר סיפרתי כאן.

מאיר כהן: כשאני הקמתי את המרכז הרפואי בדימונה, הלכתי לעמותה שנקראת טרם, עמותה שמחזיקה בירושלים ובמודיעין.

מאיר כהן: ביקשתי שהם יגידו לי כמה אני צריך לשלם לרופא לשעה בלילה.

מאיר כהן: נתנו לי מחיר מסוים והמחיר היה מורכב מכך שהם אמרו לי שקופת חולים הכללית במודיעין משלמת 99 שקלים לאדם שמגיע בלילה.

מאיר כהן: כלומר, אדם, חבר קופת חולים שמגיע בלילה, מזכים ב-99 שקלים.

מאיר כהן: החזרתי את הטופס ואמרתי שהם טועים כי בדימונה מזכים ב-49 שקלים.

מאיר כהן: חשבתי שלא תהיה טעות כזאת.

מאיר כהן: בסוף הסתבר, אמר לי מנכ"ל הקופה בהגינות, לפני עשר שנים, שרשאי מנהל המחוז לעשות את ההסכם הזול ביותר.

מאיר כהן: אז מה קרה?

מאיר כהן: בקריית שמונה ובדימונה הביאו את ביקור רופא, עשו אתם הסכם של 49 שקלים, אבל במודיעין שילמו 99 שקלים.

מאיר כהן: אגב, מאז זה תוקן לגמרי.

אלי אלאלוף: לא.

מאיר כהן: אני יודע שזה תוקן.

מאיר כהן: אם אתה יודע משהו אחר, צריך לעמוד על הרגליים האחוריות.

מאיר כהן: זה דבר מדהים כי אנחנו משלמים, כל אחד על פי הכנסתו לביטוח בריאות.

מאיר כהן: זה לא שבדימונה משלמים פחות.

מאיר כהן: לכן זה זועק לשמים.

אלי אלאלוף: אנשי המרכז משלמים פחות יחסית.

אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד לך יותר מזה.

אלי אלאלוף: הקופות מנהלות משא ומתן עם כל גוף רפואי כלשהו כולל בתי חולים.

מאיר כהן: זה אני יודע.

אלי אלאלוף: במגמה להוריד את המחירים.

אלי אלאלוף: המחיר בדרך כלל הוא הרבה פחות.

אלי אלאלוף: זה עד 25 אחוזים פחות ממה שהמדינה משלמת לקופה על אותו שירות.

מאיר כהן: אני בכל אופן רוצה לציין שני דברים טובים.

מאיר כהן: אחד הדברים שראינו, ומגיעים שבחים לקופת חולים כללית, זאת כניסה מתונה אבל כניסה מאוד מכובדת של המאוחדת לתוך המגזר הבדואי.

מאיר כהן: מבחינתי, היות ואני גר שם, כל אחד מביא את הדברים שהוא רואה בד' אמותיו ואני חייב לציין שיש שינוי מהותי.

מאיר כהן: אני מאוד מקווה שזה יהיה על כולנו.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: לניתוח שלך אני רוצה להוסיף נקודה אחת.

אלי אלאלוף: בפריפריה אין אלטרנטיבה לרפואה הציבורית.

מאיר כהן: אין.

אלי אלאלוף: במרכז יש אלטרנטיבה למי שיש לו אמצעים, באמצעות הרפואה הפרטית.

אלי אלאלוף: זאת נקודה מאוד מרכזית ולכן זה עוד יותר מחזק את הדרישה שבפריפריה הקופות חייבות לתת את השירות.

מאיר כהן: בבית הכנסת פגשתי רופא אלטרנטיבי נחמד.

מאיר כהן: הוא שאל אותי למה אני נראה עייף ואמרתי לו שכואב לי הראש.

מאיר כהן: הוא אמר, כוס ערק יעזור לך.

מאיר כהן: אגב, זה עזר לי מצוין.

אלי אלאלוף: אני פונה לקופות החולים, הייתי שמח שנתחיל להקשיב לכן.

אלי אלאלוף: נתחיל מקופת חולים כללית.

<מינה רותם: אני אחות, מנהלת מחלקה לאיכות ובטיחות באגף הסיעוד בקהילה, בקופת חולים כללית.

<מינה רותם: למען הגילוי הנאות, יש לי מקום חם בלב לפריפריה.

<מינה רותם: אני ילידת קריית שמונה, גדלתי שם, בבגרותי הייתי במשגב, הייתי אחות במשגב.

<מינה רותם: היום אני גרה בחיפה.

מאיר כהן: לא הכול מושלם.

מאיר כהן: היית נשארת בקריית שמונה או בדימונה, היה טוב.

<מינה רותם: כולנו שותפים לאותה מערכת וכולנו רוצים לעשות טוב.

<מינה רותם: אני יכולה לומר שנושא של צמצום פערים הוא באמת ליבת תכנית או אחד מהאבנים המרכזיות בתכנית העבודה של הכללית וזה בא מרמת המנכ"ל ועד רמת המרפאה.

<מינה רותם: זה לא רק חלק מתכנית העבודה אלא זה מתורגם למעשים וזו הסיבה שבשנים האחרונות אנחנו רואים צמצום פערים בהרבה מאוד היבטים.

<מינה רותם: אני לא אפרט כי אתם קצת הזכרתם את הנושא של מדדי איכות קליניים.

<מינה רותם: אתה הזכרת את אום אל פאחם, שם יש לנו תכנית מיוחדת לסוכרת.

<מינה רותם: אנחנו למשל שולחים את הניידת של ממוגרפיה רק לפריפריה הגיאוגרפית ולפריפריה החברתית כי יש לנו כיסים פה ושם.

<מינה רותם: יש מקצועות, הזכרתם כאן אף אוזן גרון – אני תכף מגיעה לשיקום – בהם בפריפריה אורך התור בפריפריה קצר יותר מאשר במרכז.

<מינה רותם: אם כן, עשינו צעדים גדולים מאוד.

<מינה רותם: יש לנו תהליכי בקרה וניטור יזומים לכל הנושא הזה של אורך תור.

<מינה רותם: יש לנו היום משוואות כאשר אנחנו חושבים - - -

מאיר כהן: בשנת 2010 קיבלתי רישיון ל-MRI נייד לדימונה והוא הגיע וישב שנתיים.

מאיר כהן: למה הוא לא נמצא שם?

<מינה רותם: אנחנו כאן שניים.

<מינה רותם: על הדרום יש לך כאן מישהו שהוא מומחה.

<מינה רותם: תקבל את התשובות.

<מינה רותם: כל מה שאנחנו יודעים, אנחנו נחלוק אתכם.

<מינה רותם: נעשו צעדים.

<מינה רותם: אנחנו יודעים שפתיחה של מיטות אשפוז, זה תפקיד המדינה.

אלי אלאלוף: אני מזכיר את ההערה שלי.

אלי אלאלוף: לספר לנו את כל המעשים הטובים והנכונים, לא.

אלי אלאלוף: היה דוח גרוטו על הצפון.

אלי אלאלוף: אל תדברי אתי על הנגב למרות שחברי מאיר לא ייתן לך לשכוח אותנו.

אלי אלאלוף: גם אני מהנגב.

אלי אלאלוף: היה דוח גרוטו.

אלי אלאלוף: היו המלצות, היו דיונים, יש ממצאים והשאלה היא מה אתם עושים בשלושת החודשים האחרונים, תוספת שירות שהגיעה לצפון בעקבות הדוח הזה.

אלי אלאלוף: זה מה שמעניין אותנו.

<מינה רותם: אני אומר.

<מינה רותם: אני כבר מגיעה לנושא השיקום.

<מינה רותם: ברור שפתיחת מיטות זה תפקיד של המדינה.

<מינה רותם: יחד עם זאת, הכללית באמת עושה מאמצים ומשקיעה משאבים בכל הנושא של שיקום.

<מינה רותם: אני לא מדברת על פוריה, על המחלקה שנפתחת.

<מינה רותם: אני לא מדברת על זה שהכללית היא בעצם הקופה היחידה שיש לה מוסדות אשפוז לשיקום כמו לוינשטיין, בין רבקה והרצפלד.

<מינה רותם: אני מדברת על כך שלמשל בבית חולים העמק פתחו מחלקה לשיקום, פתחו גם בסורוקה,.

אלי אלאלוף: זה לא מעניין אותי.

אלי אלאלוף: השאלה היא לגבי הגליל.

אלי אלאלוף: אל תבזבזי את הזמן בסיפורים כמה העולם יפה.

<מינה רותם: העולם הוא לא מושלם, אבל יחד עם זאת במודל הזה של שיקום יש את החלק שבו - - -

אלי אלאלוף: אני אגיע למסקנה שלא עשיתם כלום בעקבות הדוח הזה.

<מינה רותם: תן לי לדבר.

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: אני לא אתן.

אלי אלאלוף: זה לא פורום לדיונים כלליים.

אלי אלאלוף: יש כאן שאילתה, יש כאן הצעה לדיון.

<מינה רותם: אני רוצה לענות לך.

אלי אלאלוף: לא, גברת, אני אפסיק אותך כי זה לא מעניין כל מה שאת מספרת לי כרגע.

אלי אלאלוף: זה לא מעניין.

אלי אלאלוף: גברת, כשהיושב ראש מדבר, זאת סמכותי, רק הוא מדבר.

אלי אלאלוף: אני חוזר לשאלה.

אלי אלאלוף: יש כאן שלוש הצעות של שלושה חברי כנסת שביקשו לדון על הצפון.

אלי אלאלוף: היערכות קופות החולים בצפון.

אלי אלאלוף: כל השאר לא מעניין בשלב זה.

אלי אלאלוף: נעשה דיון על הנגב, תאמיני לי שיהיו לי שאלות מפה ועד להודעה חדשה.

אלי אלאלוף: אם את יכולה לתת לנו פרטים, בבקשה, אם לא, תוך שתי דקות מפסיקה לדבר.

<מינה רותם: פתחנו במזרע משר"ק, מרכז שיקום שכולל צוות רב מקצועי, קלינאי תקשורת, רופא שיקום, אחות, מרפאה בעיסוק, עובדת סוציאלית.

מאיר כהן: כמה שעות הוא פתוח וכמה ימים?

מאיר כהן: כל יום?

<מינה רותם: הם עובדים כל יום.

<מינה רותם: פתחנו גם בבית חולים העמק מרכז לשיקום.

<מינה רותם: בקריית ביאליק.

<מינה רותם: בנוסף על כך יש ספקים פרטיים שאתם אנחנו עובדים ומקבלים שירותי פיזיותרפיה.

<מינה רותם: נוסף על כך יש תכנית לשיקום ביתי לאותם מטופלים שעברו הערכה קלינית והם מתאימים והמשפחה והמטופל מוכנים לקבל שיקום ביתי.

<מינה רותם: כל התהליך הזה של השיקום נעשה בבית באמצעות יחידות להמשך טיפול.

<מינה רותם: צוות רב מקצועי של רופא שיקום, פיזיותרפיסטית ואחות מגיעים אליו הביתה וביחד בונים את תכנית השיקום בבית המטופל.

<מינה רותם: יש לנו עוד מגוון שירותים באמצעות היחידה להמשך טיפול.

אלי אלאלוף: כמה מהצפון מועברים לשיקום באזור המרכז?

<מינה רותם: אני לא יכולה להגיד לך.

<מינה רותם: אני לא יודעת את המספר.

<מינה רותם: יחסית במרכז מעט מטופלים עוברים שיקום ביתי.

אלי אלאלוף: אני שמח.

אלי אלאלוף: אני לא אוהב שיקום ביתי אבל יש לכם תחזית לאיזו מערכת אתם שואפים להגיע ב-2018?

אלי אלאלוף: התקציב הוא דו שנתי, 2017 ו-2018 ולכן אתם אמורים לדעת גם מה המסגרות התקציביות.

אלי אלאלוף: יש לכם תכניות עבודה שלכם עד 2018?

<מינה רותם: יש לנו תכניות עבודה בהן הצוותים מנסים לכוון את המטופלים שמתאימים לשיקום ביתי כיוון שלא כל מטופל מתאים לכך.

אלי אלאלוף: ולשיקום אחר?

<מינה רותם: ולשיקום אחר, להפנות אותו לשירותים שיש לנו.

אלי אלאלוף: גילוי נאות, אני מכיר את אדון מישורי דרעי הרבה שנים ובאמת יש לי הערכה אישית מאוד גדולה אליו.

אלי אלאלוף: הוא היה בסורוקה.

אלי אלאלוף: אם אתה הולך לדבר, דבר על הצפון.

<מיכאל מישורי דרעי: כבוד היושב ראש וחברי הוועדה, אני מנהל מחוז דרום של הכללית.

<מיכאל מישורי דרעי: מחוז דרום משתרע מקצת צפונית לאשקלון ועד הערבה בדרום.

<מיכאל מישורי דרעי: אני רוצה להתייחס לנושא עליו שאל היושב ראש והוא מה אתם מתכננים בנושא של השיקום, כן לתת את הזווית של הדרום כי היא חשובה כי אולי אני הולך להפתיע את חברי הוועדה.

<מיכאל מישורי דרעי: הדרום הולך לעבור מה שנקרא מאפס למאה פחות או יותר בנושא של השיקום.

<מיכאל מישורי דרעי: משרד הבריאות הוא זה שנותן את הרישיונות, מתקצב, פותח מיטות, נותן את האישורים ומשרד הבריאות אישר ובסורוקה נפתחה מחלקה.

<מיכאל מישורי דרעי: יושב כאן דוקטור יולי טרגר שהוא מנהל המחלקה לשיקום מלא בסורוקה.

מאיר כהן: גאווה.

מאיר כהן: עשו יש מאין.

<מיכאל מישורי דרעי: משרד הבריאות אישר ופתחנו בשבוע שעבר, ממש בשבוע שעבר, מחלקה אצל האלוף במילואים דורון אלמוג עלי נגב.

<מיכאל מישורי דרעי: הם עכשיו בהתארגנות של קליטת מטופלים ראשונים.

<מיכאל מישורי דרעי: מחלקה שלמה.

<מיכאל מישורי דרעי: זאת מחלקה שנייה.

<מיכאל מישורי דרעי: מחלקה שלישית שאישר משרד הבריאות היא לדוקטור חזי לוי בברזילי שהיא תיפתח בשנת 2018.

<מיכאל מישורי דרעי: אנחנו בנגב עם שלוש מחלקות.

<מיכאל מישורי דרעי: יש תכנית לדורון אלמוג להקים עוד שתי מחלקות.

<מיכאל מישורי דרעי: בית חולים שיקומי באופקים עלי נגב.

<מיכאל מישורי דרעי: זאת אומרת, אנחנו כבר עם חמש מחלקות בדרום של שיקום.

<מיכאל מישורי דרעי: אם אתה שואל אותי, יגיע היום שבו תושב הנגב לא יגיע בכלל ללוינשטיין ולשיבא.

<מיכאל מישורי דרעי: לא נצטרך אותם.

<מיכאל מישורי דרעי: תוסיף לזה את מה שאנחנו עושים עכשיו בקהילה.

<מיכאל מישורי דרעי: אני חושב שאנחנו ייחודיים בדרום, ואפשר להעתיק את המודל הזה, יש לנו רופאת שיקום, מומחית בשיקום בקהילה.

<מיכאל מישורי דרעי: היא אצלי במחוז והיא מפנה.

אלי אלאלוף: היוזמות האלה שבמחוז דרום אפשר לראות אותן מחר במחוז צפון?

<מיכאל מישורי דרעי: חלק מהן, כפי שנאמר, כבר התחילו.

<מינה רותם: חלק מהדברים בדרך ויש תכניות נוספות.

מאיר כהן: נמצא כאן מנהל מחוז הצפון של קופת חולים?

<מינה רותם: לא.

מאיר כהן: למה הוא לא הגיע?

מאיר כהן: סליחה אדוני היושב ראש, שאלתי אם מנהל מחוז הצפון של הכללית נמצא כאן ואמרו לי שהוא לא כאן.

<מינה רותם: אני לא יודעת אם הוא הוזמן.

יפעת שאשא ביטון: צריך למקד את הדיון בשירותים הבסיסיים והיום יומיים.

יפעת שאשא ביטון: לא רק בצפון.

יפעת שאשא ביטון: אני נתתי כאן דוגמה על ילד שצריך אורתופד, דבר בסיסי, ובגלל שהוא שייך לקופה קטנה ולא לקופה הגדולה, הוא צריך לנסוע עד כרמיאל כדי לקבל את זה או לחכות לעוד שלושה שבועות.

יפעת שאשא ביטון: זו בעיני הבעיה האקוטית.

מיכל בירן: יש לי הצעת חוק שנוגעת בדיוק לזה, לאפשרות בישובים קטנים של עד 10,000 אנשים, שגם כך כבר יש הסדרים של שיפוי בין הקופות על רופא ילדים ונדמה לי גניקולוג.

יפעת שאשא ביטון: בחלק מהקופות יש הסדרים.

מיכל בירן: זה בחוק.

מיכל בירן: אמור להיות מנגנון שיפוי על פי חוק.

מיכל בירן: אם לקופה אחת יש אורתופד בישוב קטן, שהקופה האחרת תשלם על כך.

מיכל בירן: הייתה התנגדות מאחורי הקלעים אבל האמת שזה כבר היה לפני כשנה.

מיכל בירן: צריך לחזור ולנסות לעשות את זה.

אלי אלאלוף: ברשותכם, אנחנו מתקרבים לסוף.

עבדאללה אבו מערוף: הערה.

עבדאללה אבו מערוף: בתחילת דבריי אני אמרתי שהנושא מוכר.

עבדאללה אבו מערוף: אנחנו מקיימים דיון מהיר של שעה ואני ציפיתי מהקופות שיתייחסו למה שפורסם.

עבדאללה אבו מערוף: זאת מטרת הדיון.

עבדאללה אבו מערוף: עם כל הכבוד, כאילו אנחנו עכשיו טומנים את הראש בחול.

עבדאללה אבו מערוף: לצערי הרב לא התייחסתם.

עבדאללה אבו מערוף: אני לא יודע אם הקופות האחרות יתייחסו.

עבדאללה אבו מערוף: עורכי הדין שהגיבו לבית המשפט ועורכי הדין שהגיבו לפורום הזכאים, הדברים מזעזעים.

עבדאללה אבו מערוף: אפשר להיות תמימים, אבל המטרה היא לא רק להביא מישהו ולהגיד לו שהוא אשם אלא לתקן את העיוות.

עבדאללה אבו מערוף: זאת המטרה לשמה התכנסנו כאן ולא רק לסמן וי.

עבדאללה אבו מערוף: האחריות על מה שכתוב כאן, לפי עורכי הדין והתגובות של הכללית, מכבי ומאוחדת.

עבדאללה אבו מערוף: תפקידי לתקן את מה שלא טוב ולא סתם ביקורת בלבד.

עבדאללה אבו מערוף: לצערי הרב לא הגבתם.

עבדאללה אבו מערוף: ידוע לכם מה כתוב כאן.

עבדאללה אבו מערוף: אתם רוצים שאני אקריא?

אלי אלאלוף: אני מציע, ברשותך, שנעבור לקופות האחרות שיתייחסו להערות ששמעתם.

אלי אלאלוף: לאומית.

<אייל אילן: אני מקופת חולים לאומית.

<אייל אילן: התגובה של לאומית היא שלאומית עם הסכמים עם כל מוסדות השיקום שיש בארץ למעט בית לוינשטין.

<אייל אילן: אנחנו עושים את מיטב המאמצים לתת את כל השירותים בצפון, בעיקר שיקום.

<אייל אילן: אני לא מסכים עם הטענה שאנחנו נופלים בנושא הזה מקופות אחרות.

<אייל אילן: אנחנו כמובן עושים כמיטב יכולתנו לקדם תורים של אנשים בפריפריה במוסדות במרכז.

אלי אלאלוף: כשקוראים להם למרכז, אוטומטית ההסעה היא על חשבונם.

מאיר כהן: בטח.

אלי אלאלוף: תגידו את האמת.

<אייל אילן: כן.

<אייל אילן: זאת האמת.

<אייל אילן: זה לא בסל.

אלי אלאלוף: זה אומר שההמלצה שלנו כאנשי ציבור ללא עדיפות לאף אחד, מי שלא מסוגל לתת שירות באזור שלו, שלא יפתח סניף כי זאת הטעיית הציבור.

<אייל אילן: בנושא השיקום לאומית לא נופלת מאף קופה אחרת.

אלי אלאלוף: אני לא רוצה לתת דוגמאות אישיות אבל גם זה יש לי.

אלי אלאלוף: אם אתם לא מסוגלים לתת שירות באזור מסוים, אל תפתחו עכשיו מרפאות במקום כי אתם מטעים את הציבור.

אלי אלאלוף: אנשים רוצים לקבל שירות כמה שיותר קרוב, ואם כבר, אז תעזרו להם בהסעות.

אלי אלאלוף: חברים, לפי החוק היום לצערי, למרות הרצון של השר לתקן את זה בתחומים מסוימים, יש אישור רק לתשלום של כיוון אחד באונקולוגיה ובדיאליזה.

אלי אלאלוף: רק כיוון אחד.

אלי אלאלוף: אם כבר, תעשה את זה בתחבורה ציבורית במקומות שאין תחבורה ציבורית וראינו בסיורים שעשינו עם עבדאללה.

אלי אלאלוף: אין תחבורה ציבורית ואז המשפחה צריכה להתגייס כי צריך להסיע.

אלי אלאלוף: אני אומר שזה לא מומלץ.

אלי אלאלוף: אני אומר לכם וזאת המלצה אישית שלי, אל תירשמו בקופות חולים שאינן מסוגלות לתת לכם שירות קרוב.

אלי אלאלוף: אל תפתחו.

מיכל בירן: שפקידי האוצר לא ישמעו אותך.

מיכל בירן: כל הקונספט שלהם זה לעודד תחרות.

אלי אלאלוף: תחרות על חשבון הפציינט החלש.

אלי אלאלוף: זאת הבעיה שלנו.

אלי אלאלוף: הפציינט החלש הוא, סליחה על הביטוי, נדפק פעמיים גם כי אין לו שירות וכשיש לו שירות, הוא חייב להוציא מכיסו כסף שאין לו.

אלי אלאלוף: קופת חולים מאוחדת.

<סוזנה מרדכי: אני מנהלת את שירות הפיזיותרפיה והשיקום של מחוז דרום במאוחדת.

אלי אלאלוף: למה שלחו אותך?

אלי אלאלוף: למה לא שלחו מחוז צפון?

אלי אלאלוף: הדיון הוא על הצפון.

אלי אלאלוף: אני לא אומר שאין לכם תשובות.

<סוזנה מרדכי: אני יכולה להגיד שאני מבינה שהדיון הוא על שירותי השיקום בכלל בישראל, כאשר הדגש הוא על הפריפריה כפי שהצגתם חברי הכנסת בתחילת הדיון.

<סוזנה מרדכי: אכן אני פריפריה.

<סוזנה מרדכי: לא סתם פריפריה אלא התחלתי את דרכי בעולם הזה בדימונה.

<סוזנה מרדכי: גם אני מדימונה.

<סוזנה מרדכי: נשארתי לעבוד במחוז דרום.

<סוזנה מרדכי: שירותי השיקום בפרט בפריפריה הם לחלוטין בליבת העשייה של שירות הפיזיותרפיה של מחוז דרום.

<סוזנה מרדכי: אנחנו במחוז הקמנו שני מרכזים של שירות שיקום קהילתי, שיקום יום, אחד ברחובות, פחות פריפריה, והשני באשדוד.

<סוזנה מרדכי: יש לנו רופאי שיקום, שלושה רופאי שיקום במחוז דרום בפריפריה.

<סוזנה מרדכי: יש לנו צוותים רב מקצועיים באותם מרכזי שיקום, צוותים מלאים, אבזור מלא כמו בכל מרכזי השיקום הגדולים החשובים של מרכז הארץ.

<סוזנה מרדכי: אנחנו בתוך העשייה של שיקום ביתי.

<סוזנה מרדכי: כלומר, מגיעים אל המטופלים הביתה ויוצרים להם אחר כך את הרצף למרכזי השיקום היומי או ממשיכים לתת להם טיפול רב מקצועי בבתים, אם בכוחותינו ואם בשירות קנוי דרך ספקים שאנחנו עובדים אתם.

<סוזנה מרדכי: אנחנו מעתיקים את המודלים שלנו, של מחוז דרום, לשאר המחוזות.

<סוזנה מרדכי: מבחינת שירותי רפואה, דווקא בוואדי ערה קופת חולים מאוחדת נכנסת עכשיו בעשייה גדולה.

<סוזנה מרדכי: בדרום, במחוז שלי, מבחינת הפזורה הבדואית, אנחנו עושים את אותה כניסה, להנגיש את השירות אליהם וכמובן אנחנו רוצים ושואפים לבסס את שירותי השיקום בכפוף לגידול המבוטחים שכמובן שאנחנו רוצים שזה יקרה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: מכבי.

<עידו הדרי: אנחנו חד משמעית בעד פתיחת עוד מיטות שיקום גם בצפון וגם בדרום.

<עידו הדרי: ככל שיהיה תקצוב ממשלתי של הדבר הזה, ויש על זה כבר דיונים, אנחנו מוכנים לפתוח את המיטות האלה, אם המדינה תתמוך בהקמת המיטות.

<עידו הדרי: מעבר לזה, כל מיטה שתיפתח על ידינו או לא על ידינו, אנחנו נחתור להסכם אתה ולשלוח אליה מטופלים.

<עידו הדרי: כמו שאמר חבר הכנסת איל בן ראובן, אני גר בישוב סמוך אליו, לא קל מזווית המטופל לצרוך שירותים בפריפריה ומזווית מכבי אני יודע להגיד שלא קל לספק שירותים בפריפריה.

<עידו הדרי: אני חושב שפתרון של לא לפתוח שירות אם הקופה קטנה מדי, הוא פתרון רע כי הוא ינציח את המונופול ואני חושב שהשיח הזה לא מתקיים על ישובים או על אזורים בהם אין מונופול ברור.

<עידו הדרי: כלומר, הוא מתקיים היום על קריית שמונה, שם יש קופה אחת עם 73 אחוזים נתח שוק, על אום אלל פאחם עם 76 אחוזים נתח שוק, אבל בישובים בהם נתח השוק מחולק טוב יותר בין הקופות, יחסית רמת השירות שם גבוהה יותר וזה לא רק כסף.

עבדאללה אבו מערוף: סליחה, לא תמיד.

<עידו הדרי: נכון.

<עידו הדרי: לא תמיד.

<עידו הדרי: אני מסכים.

יפעת שאשא ביטון: למה אתם שמים את עצמכם במקומות שאתם לא יודעים לתת שירות?

<עידו הדרי: רגע.

<עידו הדרי: תנו לי ואני אומר.

<עידו הדרי: אני מאוד מברך על הדיון הזה וחושב גם שהוא נעשה ברוח הנכונה, לא ברוח של האשמות אלא ברוח של ניסיון למצוא פתרונות.

עבדאללה אבו מערוף: על זה דיברנו.

<עידו הדרי: יש גם בעיה להביא רופא היום לשבת במרפאה שיהיו לו שניים, שלושה, עשרה מטופלים ביום עבודה.

<עידו הדרי: הוא מהר מאוד יגיד לי, גם אם אני אתן לו כסף על יום עבודה מלא כאילו הוא ישב בתל אביב וקיבל מאה מטופלים, שהוא לא הלך ללמוד רפואה בשביל עשרה מטופלים.

<עידו הדרי: מצא אותנו אדם מדהים שהחליט לעבור מתל אביב לבני יהודה ברמת הגולן, בדרום רמת הגולן.

<עידו הדרי: מנהל מרפאות השינה באסותא.

<עידו הדרי: אדם בכיר.

<עידו הדרי: הוא גם רופא משפחה.

<עידו הדרי: הוא גם הביא אתו הרבה חברים שלו והם באים היום לבני יהודה, בדרך כלל ליומיים, ישנים לילה על חשבוננו.

<עידו הדרי: אפרופו הסעות.

<עידו הדרי: אם אנחנו לא מוצאים פתרון להסיע מטופלים כי זאת פרוצדורה שאף אחד לא מתמודד אתה והיא גם כנראה בלתי אפשרית, אנחנו כן מלינים ומסיעים רופאים גם לאילת בטיסות וגם לרמת הגולן.

<עידו הדרי: הם ישנים שם והם נותנים שם שירות.

<עידו הדרי: היום בדרום רמת הגולן, רמת השירות – אני לא רוצה להגזים – נראה לי שקל יותר לצרוך שם שירות מאשר בתל אביב.

<עידו הדרי: יש בעיות קשות מאוד להעניק שירותים בפריפריה.

<עידו הדרי: אני רוצה להתחבר למה שנאמר כאן.

<עידו הדרי: יש תמריצים להביא לפריפריה מתמחים ברפואת משפחה.

<עידו הדרי: לצערי מעט מדי תמריצים.

<עידו הדרי: גם עכשיו הכסף שהוצהר עליו בתכנית פיתוח הגליל, ככל שהצלחתי למצוא שם התייחסות למערכת הבריאות, זה בעיקר חיזוק בתי החולים שזה מאוד חשוב אבל אין מילה על הקהילה.

מאיר כהן: יש מומחים.

מאיר כהן: לא מתמחים.

מאיר כהן: מומחים לבתי חולים שזה גם חשוב.

<עידו הדרי: בוודאי חשוב.

יפעת שאשא ביטון: אבל איפה אתם?

יפעת שאשא ביטון: נאמר כאן שהכסף שמגיע גם לפריפריה, לא מגיע לפריפריה.

יפעת שאשא ביטון: איפה האחריות שלכם?

<עידו הדרי: חד משמעית מגיע לפריפריה.

<עידו הדרי: מכיוון שקשה לי לספק שירותים בקהילה, אני מפנה הרבה יותר לבתי חולים.

<עידו הדרי: העלות בשבילי הרבה יותר גבוהה.

<עידו הדרי: חד משמעית קשה יותר ויקר יותר להחזיק מטופל בישובים מרוחקים מאשר בישוב שיש לי בו הרבה יותר שירותים.

<עידו הדרי: חד משמעית.

מאיר כהן: איזה שיתופי פעולה אתם עושים עם קופות אחרות?

<עידו הדרי: אני אתאר סיטואציה.

<עידו הדרי: יש ויכוח עקרוני גם בתוך מכבי וגם בעמדות בין הקופות, האם זה יהיה הפתרון, שאת אולטרה סאונד נשים שיש לי בבני יהודה ועומד יתום רוב השבוע.

מאיר כהן: האולטרה סאונד עומד יתום כי קופות אחרות לא משתמשות בו.

<עידו הדרי: עבור חברי מכבי יש אולטרה סאונד גניקולוגי שעולה כמה אלפי דולרים, יושב ורוב השבוע לא פעיל.

<עידו הדרי: האם ברמת מערכת נכון שהאולטרה סאונד הזה ישרת את חברי כל הקופות?

<עידו הדרי: בוודאי שכן.

<עידו הדרי: יש על זה ויכוח, האם זה ייעל את המערכת או לא.

מיכל בירן: למה לא?

<עידו הדרי: אני אגיד למה לא.

אלי אלאלוף: חבר'ה, אל תהיו תמימים.

אלי אלאלוף: היום יש תחרות שלא מתואמת בין ג'נטלמנים.

מאיר כהן: נכון.

מאיר כהן: זו הסיבה העיקרית.

מיכל בירן: בוא נשמע מה הטיעון הלוגי שלו.

אלי אלאלוף: אי אפשר לבוא עכשיו בטענות לאחד.

אלי אלאלוף: צריך לבוא לכולן בטענות.

<עידו הדרי: יש טענה שזה שונה כמעט מכל שירות ציבורי אחר שיש לנו במדינת ישראל כאזרחים.

<עידו הדרי: אין לנו שתי משטרות, אין לנו שני מכבי אש וכולי.

<עידו הדרי: במערכת הבריאות יש ארבע קופות והתחרות הזאת כנראה גורמת לזה שרמת השירות בסך הכול טובה יותר מאשר אם הייתה קופה אחת.

מאיר כהן: רצון טוב, זה שם המשחק.

מאיר כהן: תבוא למרכז המומחים בדימונה ותראה מה רצון טוב עושה.

מאיר כהן: רצון טוב, וכמו שאמר היושב ראש, הסכמים של ג'נטלמנים ושאחד לא יאכל את השני.

מאיר כהן: תבינו כולכם שאתם נותנים שירות לאנשים בקריית שמונה ובדימונה.

מאיר כהן: תאמין לי, כשמבינים את זה, הכול מסתדר.

מאיר כהן: בלי אגו ובלי מלחמות ובלי להסתכל על הכול דרך השקל.

<עידו הדרי: אנחנו מבינים את זה.

<עידו הדרי: אני חושב שבסך הכול היחסים בין הקופות בדברים האלה הם יחסים טובים.

<עידו הדרי: יש תחרות והיא חשובה אבל היחסים הם יחסים טובים.

מאיר כהן: בסדר גמור.

אלי אלאלוף: יש לנו עוד כמה דקות עד לסיום הדיון.

<דבי גילד-חיו: אני מהאגודה לזכויות האזרח.

<דבי גילד-חיו: אנחנו הגשנו ביחד עם פורום הבריאות בגליל את העתירה לגבי השיקום.

<דבי גילד-חיו: בעצם העתירה הזאת באה להדגים – זה בדומה למה שחברת הכנסת שאשא ביטון אמרה – את הצורך הכללי יותר שהוא קיים בתחומים רבים.

<דבי גילד-חיו: זאת אומרת, כמובן זה יכול לתת גם פתרון לנושא הספציפי של השיקום, אבל המטרה היא להדגים שאם אתה לא קובע קריטריונים לגבי כל שירות, כל סוג של שירות רפואי שזה אומר כמה אתה צריך לתת, באיזה מרחק, כמה זמן, כמה רופאים, כמה מרכזים וכולי וכולי לגבי כל טיפול, אז תמיד יהיו לך פערים ולא יהיה שוויון.

<דבי גילד-חיו: זה שכאן מקימים כל מיני מרכזים, יכול להיות שזה מצוין, יכול להיות שזה אפילו, כשיקבעו קריטריונים, אולי עומד בקריטריונים אבל אנחנו לא יודעים את זה כי כרגע זה נראה ספורדי.

<דבי גילד-חיו: הדבר הזה נכון לגבי כל השירותים הרפואיים מהקטנים ביותר ועד הקריטיים ביותר לחיי אדם.

<דבי גילד-חיו: בראש ובראשונה כדי לצמצם פערים, צריך לגבי כל תחום לקבוע קריטריונים.

<דבי גילד-חיו: משרד הבריאות בשנים האחרונות עשה את זה לגבי שני תחומים.

<דבי גילד-חיו: אם אפשר לעשות את זה לגבי שני תחומים, זה היה טיפול שיניים שקידמו את בריאות השיניים ולגבי ילדים התפתחות הילד.

<דבי גילד-חיו: המעקב.

<דבי גילד-חיו: קבעו קריטריונים.

<דבי גילד-חיו: אני חושבת שאפשר לעשות את זה לגבי כל תחום במדינה.

<דבי גילד-חיו: כמובן שפערים נובעים מעוד שלל דברים שצריך יהיה לטפל בהם.

<דבי גילד-חיו: זה שהקופות מעדיפות להשקיע כאן ושם, זה לא במקרה.

<דבי גילד-חיו: יש בעיות תקציביות מאוד קשות במערכת הבריאות שהקופות סובלות מהן ואנחנו דנים בזה בהרבה דיונים.

<דבי גילד-חיו: קיצוצים רבים שהיו במהלך השנים האחרונות של עשרות אחוזים.

<דבי גילד-חיו: אלה סוגיות שחייבות לבוא בד בבד והמדינה צריכה, אם היא רוצה לעשות כתכנית על של צמצום פערים, לשים את זה כיעד.

<דבי גילד-חיו: חייבים לטפל בדברים האלה.

<דבי גילד-חיו: בשולי הדברים אני רוצה להגיד שכל זמן שלא מטפלים בבעיות האלה לעומק, לא יכול להיות ששולחים אנשים ולא נותנים כסף להסעות.

<דבי גילד-חיו: לא יכול להיות שלא עושים שיתוף שירותים בין הקופות.

<דבי גילד-חיו: כל הדברים האלה שנותנים את הפתרונות המיידיים עד לקביעת קריטריונים והתקצוב שלהם כמובן בהתאם.

<חובב ינאי: שתי"ל.

<חובב ינאי: אני מייצג כאן את הפורום האזרחי לקידום הבריאות בגליל.

אלי אלאלוף: קיבלנו מסמך מאוד יפה שלך.

<חובב ינאי: כתבנו את זה ביחד, האגודה יחד עם הפורום.

<חובב ינאי: העתירה היא משותפת.

<חובב ינאי: כמו שארגוני החברה האזרחית יודעים לשתף פעולה, כך גם קופות החולים יכולות לדעת לשתף פעולה.

<חובב ינאי: אתה אדוני היושב ראש עמדת בראש הוועדה למלחמה בעוני ואחת ההמלצות שלכם שהוגשו לשר הרווחה לשעבר חבר הכנסת מאיר כהן, מדברת על הסדרי הבחירה.

<חובב ינאי: זה דבר שאפשר לעשות אותו, צריך לעשות אותו והוא יכול להביא לשיפור השירות.

<חובב ינאי: נראה לנו שהמטופלים והקופות לא צריכים לעמוד בשני צדי המתרס.

<חובב ינאי: יש כאן אינטרס משותף לתת שירות טוב, שירותי בריאות טובים לכלל אזרחי ישראל.

<חובב ינאי: מכיוון שהאינטרס הוא משותף, אנחנו צריכים למצוא את המנגנונים שיעזרו לציבור לדעת מה הקופות עושות עבורו.

<חובב ינאי: היינו כאן לפני חודש וחצי בדיון בוועדה שלך על ההגדלה של מנגנון הקפיטציה בשביל הנושא של בריאות הנפש.

<חובב ינאי: כשעלה הסיפור של הפערים בבריאות בגליל, נציגי משרד הבריאות דיברו על מבחני התמיכה, אבל בפועל אנחנו רואים פערים מאוד גדולים גם במדדי בריאות, בתמותה ותחלואה, גם במדדי תשתית, במדדים של היעדר רופאים, היעדר מיטות, היעדר מתקנים, וככל שמבחני התמיכה האלה לא מספיקים – אנחנו חייבים לייצר איזשהו מנגנון שהוא יעזור לנו לדעת גם כשהכסף מושקע בפריפריה, כמו שחבר הכנסת כהן דיבר באופן כללי קודם, וגם לגבי הסטנדרטים שדבי וגם חברת הכנסת שאשא ביטון הזכירו, וגם לייצר איזשהו תהליך של שקיפות שאנחנו כציבור נדע מה הקופות עושות בשבילנו, המשרד ידע מה הקופות משקיעות ומצליחות לעשות בפריפריה, וכתוצאה מהתהליך הזה אנחנו מקווים לראות שיפור משמעותי במדדים, הרבה יותר ממה שהם עכשיו.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: נציג משרד הבריאות, אחרון הדוברים.

<ניר קידר: תודה רבה.

<ניר קידר: סמנכ"ל תכנון אסטרטגי וכלכלי, משרד הבריאות.

<ניר קידר: אני רוצה להגיד שהצוותים של הקופות בפריפריה מאוד מאוד מחויבים לסוגיה של צמצום פערים ולמצוא את הפתרונות.

<ניר קידר: גם אנשים מהשטח הגיעו כי הם באמת עושים את העבודה ביום יום בנושא הזה.

אלי אלאלוף: יש לך היום יתרון אדיר.

אלי אלאלוף: אנשי שטח וחברי כנסת.

אלי אלאלוף: לא סתם.

אלי אלאלוף: אלה לא אנשי השמנת של צפון תל אביב אלא אלה אנשי שטח.

אלי אלאלוף: כל מי שיושב כאן, אלה אנשי שטח מהכנסת.

<ניר קידר: גם אנשי הקופות הגיעו ואלה אנשים מהשטח.

<ניר קידר: אני רוצה להגיד לגבי השיקום.

<ניר קידר: נאמרו כאן הרבה דברים שנעשו.

<ניר קידר: הדגש שלנו בשיקום בשנה האחרונה, מאז דוח גרוטו, היה גם מבחני תמיכה לשיקום בבית עם דגש על פריפריה.

<ניר קידר: לשיקום בפריפריה קיבלו יותר כסף עבור שירותים בפריפריה מאשר במרכז ואת זה באמת בודקים.

<ניר קידר: הקופות מגישות את הרשימות ועל אנשים בפריפריה הקופות יקבלו יותר כסף.

<ניר קידר: אנחנו מתכוונים עכשיו לסוגיה של שיקום מרחוק במבחני תמיכה לנושא הזה.

<ניר קידר: דובר כאן הרבה גם על פתיחת המחלקות.

<ניר קידר: אני רוצה להגיד לגבי המקורות.

<ניר קידר: זה לא רק שיש כסף לפריפריה.

<ניר קידר: קופת חולים על מבוטח בפריפריה מקבלת יותר כסף מאשר על מבוטח במרכז.

מאיר כהן: אנחנו יודעים.

<ניר קידר: זה בגלל שיותר קשה לספק שירותים בפריפריה.

<ניר קידר: לא סתם נותנים יותר כסף עבור המבוטחים בפריפריה אלא בפריפריה יותר קשה לספק שירותים.

<ניר קידר: קופות החולים מקבלות יותר כסף עבור זה.

<ניר קידר: גם ב-2010, עת זה נכנס, נוספו מקורות לסל הבריאות עבור הדבר הזה וזה נמשך עד היום.

מאיר כהן: אבל יש לך מנגנון שבודק שאכן הכסף מגיע?

<ניר קידר: אני מיד אתייחס גם לזה.

<ניר קידר: החלטת הממשלה לגבי הצפון אומרת שבתיקון הקרוב של הקפיטציה, המקורות לפריפריה יגדלו בצורה משמעותית.

<ניר קידר: כלומר, לא רק שב-2010 שמנו על זה סכום שהיום כבר מתקרב ל-300 מיליון שקלים אלא זה אמור לגדול בשנה הקרובה בצורה משמעותית.

איל בן ראובן: יש תכנית עבודה לעניין הזה?

<ניר קידר: יש ועדה שיושבת.

<ניר קידר: יושב ראש הוועדה ביקש שתוך מספר חודשים נחזור אליו עם סטטוס לגבי ועדת הקפיטציה ונעשה את זה.

<ניר קידר: אנחנו מנסים להתקדם כמה שיותר בלוחות הזמנים.

<ניר קידר: לגבי המנגנון.

<ניר קידר: הקפיטציה הולכת על שיניים, על בריאות הנפש, על רפואת ילדים, על אשפוז, על כל 11 קבוצות הגיל, על נשים וגברים וגם על פריפריה.

<ניר קידר: אנחנו לא באים ובודקים לכל ילד בן חמש בכל אחד מהקטגוריות שבאמת הקופה מקצה את הכסף לפי הדבר הזה.

<ניר קידר: אנחנו בעלות הסל שעומדת על 45 מיליארד שקלים מסתכלים שהקופה באמת עומדת במבחנים של הסבירות והזמינות.

<ניר קידר: היכן שיש בעיה, אנחנו באים ומתערבים.

<ניר קידר: בתיקון הקרוב של נוסחת הקפיטציה, זה עדיין בדיונים בין משרדי הבריאות והאוצר, אנחנו מנסים לחשוב על מנגנונים שיבטיחו באמת שהכסף שהולך לפריפריה, גם יגיע לפריפריה והתושבים שם יקבלו שירות לא פחות טוב מכפי שקורה במרכז.

<ניר קידר: אני רוצה להעיר עוד הערה קטנה.

<ניר קידר: אומרים שמשלמים אותו הדבר במרכז ובפריפריה.

<ניר קידר: דמי ביטוח בריאות ממלכתי, אגב, זה יחסית רגרסיבי.

<ניר קידר: הרבה פעמים דווקא האוכלוסיות החלשות משלמות באחוזים יותר גבוהים מאשר האוכלוסיות החזקות ולכן אנחנו משלמים יותר.

אלי אלאלוף: על הניסוי של שר הבריאות, אני מסכים אתך.

אלי אלאלוף: יש לנו ניתוח מלא למה להפסיק אותו בתקרה של שלושים אלף שקלים.

אלי אלאלוף: בזה זה מתחיל.

אלי אלאלוף: דוקטור טרגר, נתבקשתי לתת לך רשות דיבור.

<יולי טרגר: תודה רבה.

<יולי טרגר: אני מנהל מחלקה חדשה בסורוקה ואני יושב ראש ועד איגוד השיקום.

<יולי טרגר: אני רוצה להעלות רק נושא אחד.

<יולי טרגר: אנחנו כמובן מאוד שמחים שנפתחים מרכזי שיקום חדשים.

<יולי טרגר: אנחנו בעד זה.

<יולי טרגר: כן ירבו, בעיקר בפריפריה.

<יולי טרגר: אני קצת בחשש שכאשר המרכזים האלה ייפתחו, לא יהיה מי שיעבוד בהם.

<יולי טרגר: אני חושב שגם משרד הבריאות לא מספיק משקיע בגידול דור חדש של רופאי שיקום.

<יולי טרגר: אני למשל בסורוקה פתחתי מחלקה ומיד פתחתי מסלול התמחות.

<יולי טרגר: יש לי שני מתמחים שעוד שנתיים יהיו מומחים מקומיים מהדרום.

<יולי טרגר: למה שלא ייתנו לי עוד כמה תקנים?

<יולי טרגר: אני אשמח מאוד לגדל עוד כמה מומחים צעירים.

<יולי טרגר: אני חושב שזה נושא שמאוד חשוב כי יהיו מיטות שיקום אבל לא יהיו מספיק רופאי שיקום.

אלי אלאלוף: חברים, אני חייב לסכם.

אלי אלאלוף: ראשית, אני מודה לחברי הכנסת שיזמו את הדיון, ליפעת, לעבדאללה ולאיל.

אלי אלאלוף: אני מודה על השתתפות כולם.

אלי אלאלוף: יש לי כמה הערות.

אלי אלאלוף: ראשית, כפי שגם מנכ"ל המשרד התחייב, אנחנו נעשה דיון מעקב ואני הולך להציע, גם לפי ההצעה שלו והתחייבות שלו לצמצם את הפערים בצפון ובדרום, לקיים את זה במושב הקיץ.

אלי אלאלוף: זאת אומרת, במהלך חודש יוני-יולי.

אלי אלאלוף: יוסף, לא במקרה אמרתי לך להישאר.

אלי אלאלוף: אני ממליץ לך לשבת עם הקופות.

אלי אלאלוף: אתה יכול לשנות את התפיסה של הקופות במקום הזה, בלי לפגוע בהן.

יוסף ג'בארין: לכן העליתי את ההצעה.

אלי אלאלוף: אתה יודע יותר.

אלי אלאלוף: כדאי שתעשה את זה ואם אתה צריך גם את עזרתי, אני אשמח לעזור.

אלי אלאלוף: חברים, בלי שיתוף פעולה בין הקופות בפריפריה, השירות יהיה תמיד נמוך מהפוטנציאל.

אלי אלאלוף: כדאי שנעשה את זה.

אלי אלאלוף: גם לקופות כלכלית זה כדאי וגם לאזרח זה כדאי.

אלי אלאלוף: אם יש תיאום, אין שום סיבה שמכשיר יהיה מושבת ימים שלמים.

אלי אלאלוף: אנחנו קיימנו סיור, כמה חברי כנסת ובראשם עבדאללה ואני, בבתי חולים בנצרת, לב הגליל – תת ניצול.

אלי אלאלוף: למרות הרמה האדירה שיש היום בבתי החולים האלה, ואני עד לכך כי יש לי ניסיון של עשר שנים אחורה ואני רואה מה קורה.

אלי אלאלוף: יש עוד אנשים שלא יודעים שיש שלושה בתי חולים בנצרת.

אלי אלאלוף: גם אם הם קטנים, יש להם יכולות אדירות.

אלי אלאלוף: אם היה שיתוף פעולה בין הקופות – ואני לא אציין אף אחת, אני בא ממשפחה ברוכת ילדים ואימא שלי הייתה אומרת אל תדבר על אחד, אז איך אני אדבר, על עשרה בבת אחת?

אלי אלאלוף: לא אגיד את השם של קופה מסוימת אבל אתם ארבע קופות.

אלי אלאלוף: אתם חייבים לשתף פעולה ביניכם.

אלי אלאלוף: ברגע שיש שיתוף פעולה, אני אומר לכם שכלכלית זה נפלא, לשירות זה נפלא עוד יותר, ולאזרח זה אופטימלי.

אלי אלאלוף: אין שום סיבה שילד מקריית שמונה ייסע עד לכרמיאל כדי לראות אורתופד.

אלי אלאלוף: באמת, תעשו את זה.

אלי אלאלוף: יש כאן אקט שאתם משרתים מטרה ולא רק את המוסדות שלכם, שזה מאוד חשוב.

אלי אלאלוף: הגוף שאתם מייצגים הוא חשוב, אבל יותר מכל אתם מייצגים את המדינה הזאת.

אלי אלאלוף: אתם בונים אותה.

אלי אלאלוף: אתם עושים אותה.

אלי אלאלוף: אנשים יהיו בריאים יותר בזכותכם.

אלי אלאלוף: אני אומר שזה לא תמיד כסף.

אלי אלאלוף: אני בא מהעולם של הפילנתרופיה וגם שם זה לא תמיד כסף אלא זה רצון טוב של כל אחד מאתנו לשתף פעולה.

אלי אלאלוף: אין שום סיבה שלא נצליח.

אלי אלאלוף: תחשבו קצת.

אלי אלאלוף: אני יודע שאתם יודעים.

יפעת שאשא ביטון: מכבי, כדאי להקשיב.

אלי אלאלוף: אני אומר את זה כדי שתבינו.

אלי אלאלוף: אני אומר את זה מפני שלא הייתה כנסת עם ייצוג פריפריאלי כמו שיש בכנסת הזאת.

אלי אלאלוף: תנצלו את זה.

אלי אלאלוף: אנחנו כאן כדי לשרת אתכם.

אלי אלאלוף: גם אתכם.

אלי אלאלוף: אם יש דברים שאנחנו יכולים לקדם במשרד הבריאות ובמשרד האוצר, אנחנו לרשותכם.

אלי אלאלוף: אבל תנו סוף סוף לפריפריה את מה שמגיע לה ותקנו את העיוותים.

אלי אלאלוף: אני תמיד לוקח את הדוגמה של דימונה.

אלי אלאלוף: דימונה מחזקת כל הזמן את תל אביב אבל תל אביב אף פעם לא מחזקת את דימונה.

אלי אלאלוף: בוגרי האוניברסיטה שלמדו בפריפריה, מחזקים את תל אביב.

אלי אלאלוף: זה התחיל מז'ק אמיר זכרונו לברכה כאשר בשנת 1972 הוא אמר לי שיש לו 600 סטודנטים.

אלי אלאלוף: אמרתי לו ש-600 סטודנטים יעזבו את דימונה ובכך יחלישו את דימונה.

אלי אלאלוף: תבינו את זה.

אלי אלאלוף: הפריפריה זקוקה להתייחסות עודפת מעל הקריטריונים אבל ביום שתעשו את זה, אחר כך תיגשו אלינו עם המושגים של שוויון.

אלי אלאלוף: אבל תנו לנו להדביק את הפער שהיום הוא תוצאה של התייחסות לא מוצלחת של שנים רבות של המדינה לפריפריה.

אלי אלאלוף: שתפו פעולה ביניכם.

אלי אלאלוף: אנחנו כאן נקיים את הדיון על תכניות העבודה עם ראייה למיידי ולטווח הקרוב ביותר במסגרת התקציב של 2017 ו-2018.

אלי אלאלוף: נעשה את זה במושב הקיץ.

אלי אלאלוף: אני מודה לכם.