ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 191, 2017-02-21 10:00

אברהם נגוסה: בוקר טוב לכולם.

אברהם נגוסה: איתי חבריי חברי הכנסת מוטי יוגב, חברת הכנסת קסניה סבטלובה, חברי הוועדה.

אברהם נגוסה: אנחנו היום שומעים על הפעילות של תנועת של"מ, שירות לאומי למבוגרים.

אברהם נגוסה: הצגת פעילותה של התנועה בקרב העולים החדשים ויצירת קשר עם המשרדים והארגונים לשם הכרת והרחבת הפעילות.

אברהם נגוסה: אני מבין שהתנועה פועלת בכלל החברה הישראלית וגם עם העולים החדשים.

אברהם נגוסה: של"מ היא תנועת מתנדבים אותה יסד דוקטור שלום קליין שנמצא איתנו היום ומשמש כיושב ראש התנועה.

אברהם נגוסה: תודה אדוני שהגעת.

אברהם נגוסה: התנועה מקיפה כ-15,000 מתנדבים גמלאים בעיקר בתחומי חינוך וחברה.

אברהם נגוסה: הובהר לי כי ראשי התנועה מעוניינים לשלב מתנדבים מתוך התנועה למען עולי אתיופיה, והוועדה כמובן תומכת בכך ותשמח על ההתנדבות למען כלל העולים בישראל, ותשמח שהמשרדים והארגונים יפעלו לסיוע בתחום זה ככל הניתן, גם משרדי הממשלה שנמצאים פה יכירו, וזו מטרת הדיון, יכירו את פעילותה של התנועה ויבנו מערכת של שיתופי פעולה כדי לעזור לעם ישראל.

אברהם נגוסה: אני מכיר את מר משה אדוריאן הרבה שנים במשרד החינוך, באגף לחינוך מבוגרים בקליטת עלייה, אני מכיר אותו ואת תרומתו, אני מודה לאנשים שממשיכים לתרום לחברה הישראלית, להשתמש בכשרונותיהם ונסיונם ולשלב גם קליטת עליה שזו משימה לאומית.

אברהם נגוסה: מה שעושה התנועה הוא מודל לחיקוי, ואני רוצה להודות לכם בשם ועדת העלייה והקליטה.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמע את דוקטור שלום קליין מייסד התנועה.

אברהם נגוסה: בבקשה.

<שלום קליין: תודה.

<שלום קליין: בוקר טוב, אני רוצה לפתוח בכבוד האכסניה, להגיד תודה שהתפניתם לקבל אותנו כאן ולשמוע על התנועה שלנו ואולי גם לעזור לנו בהמשך כדי להגיע לאוכלוסיות נוספות שאנחנו מעוניינים לעזור להם.

<שלום קליין: כמה מילים על התנועה: של"מ – שירות לאומי למבוגרים.

<שלום קליין: אני בעבר שימשתי במשרד החינוך בתפקידים שונים, התפקיד האחרון שלי היה מנהל אגף המכללות.

<שלום קליין: לפני כן הייתי גם אחראי על המורות החיילות, השירות הלאומי.

<שלום קליין: אני ראיתי איך הנושא של השירות הלאומי צומח, איך הוא הופך להיות נורמה בחברה הישראלית.

<שלום קליין: איך בהתחלה היו בנות בודדות שהצטרפו לתנועה הזאת, וזה הפך להיות משהו שהיום ברבות העתים, כמעט שאין בת שהיא מגדירה עצמה בחורה דתית, שהיא לא תלך לפחות לשנה או שנתיים שירות לאומי.

<שלום קליין: אנחנו אומרים שלאנשים מבוגרים יש נסיון רב, יש יכולות מצוינות ויש להם גם זמן והם יכולים להיפך לתנועה נוספת שתתרום לחברה הישראלית.

<שלום קליין: אנחנו כבר למעלה מעשור עובדים על הנושא הזה.

<שלום קליין: אנחנו עובדים על כך שאנשים שפורשים לגמלאות יראו את ההתנדבות כנורמה, כדרך חיים.

<שלום קליין: אנחנו נמצאים בתחילתה של דרך הזכירו כאן שיש לנו, אנחנו פועלים בתוך החברה למתנ"סים, כך התחלנו את דרכנו, ואנחנו פרוסים ברחבי הארץ, כפי שאורנית, מנכ"לית התנועה תספר בהמשך.

<שלום קליין: אבל אנחנו נמצאים בתחילת הדרך.

<שלום קליין: אנחנו עדיין לא מגיעים לאותם רבבות שהיו יכולים לתרום מניסיונם, מיכולתם, מכל מה שיש להם.

<שלום קליין: גם להיטיב איתם.

<שלום קליין: אדם שפורש לגמלאות יש לו הרבה זמן שהוא יכול לנצל אותו, וגם לינות ושאחרים ייהנו מזה.

<שלום קליין: אז אנחנו גם כאן כדי להביא למודעות של האנשים שאנחנו קיימים.

<שלום קליין: התנועה שלנו בנויה כולה על מתנדבים, עד לאורנית שהיא מנכ"לית התנועה.

<שלום קליין: ואנחנו כמעט עובדים בלי תקציב, אנחנו זקוקים להביא למודעות, אנחנו חיים מזה שאנשים נוספים, חבר מביא חבר, כך עיקר הגיוס שלנו נעשה בקורסים שאנשים הולכים לפני שהם פורשים לגמלאות, אנחנו באים לשם "לדוג" אותם לפני שהם יוצאים אל הים, מציעים להם התנדבות, ואלפי אנשים אנחנו משיגים בדרך הזאת.

<שלום קליין: אנחנו פועלים בתחומים רבים מאוד ומגוונים, כפי שעוד מעט תשמעו.

<שלום קליין: אבל יש לנו דבר אחד מיוחד, אנחנו התנועה היחידה בארץ שעוסקת בהתנדבות רק בגמלאים.

<שלום קליין: אנחנו גם התנועה היחידה שאומרת לכל גמלאי "בוא, תצטרף, אנחנו נמצא בשבילך את התחום", אם אתה רוצה חינוך, אם אתה רוצה רווחה, ועוד דברים נוספים שנמצאים בחוברת הזאת, ויש יכולות לאנשים, קשה להאמין כמה אדם יכול עם המטען הגדול שהוא בא איתו, כמה הוא יכול לבנות.

<שלום קליין: אנחנו פלטפורמה לתכניות אדירות שנוצרות בשטח.

<שלום קליין: יש לנו רכזים, יש לנו 100 רכזים ב-100 ישובים שאנחנו מחזיקים סניפים.

<שלום קליין: אני אומר שוב, הדבר הכי חשוב זה להביא למודעות לאנשים, תבואו ותצטרפו.

<שלום קליין: כאן בוועדה הזאת אנחנו מבקשים לעזור יותר לעולים חדשים.

<שלום קליין: אנחנו נשמח מאוד אם משרד הקליטה או ארגוני עולים יבואו אלינו בהצעות, אנחנו גם נוכל לבנות איתם יחד תכניות כדי לסייע לאוכלוסייה שהיא תתערה יותר בחברה הישראלית.

<שלום קליין: תחשבו רגע על אדם שיש לו נסיון ויש לו גם קשרים, הוא חי בארץ הזאת.

<שלום קליין: בא עולה שנופל פתאום מהמטוס ומקבל אותו אדם וותיק ומלווה אותו.

<שלום קליין: כמה זה יכול לעזור לאנשים.

<שלום קליין: אנחנו לא מבקשים טובות, אנחנו רוצים לעזור ולהסתייע.

<שלום קליין: בתור פתיחה אני אסתפק בזה.

<שלום קליין: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

קסניה סבטלובה: אני רוצה לבקש את סליחתכם, יש לי תיכף דיון בוועדת כספים.

אברהם נגוסה: מצטרף אלינו חבר הכנסת יואל רזבוזוב.

קסניה סבטלובה: אני אאלץ לעזוב בעוד זמן קצר, אבל רציתי לומר לכם תודה, כי כעולה בעצמי אני יודעת היטב את הערך של ותיק שמלווה את העולה בדרכו הלא פשוטה בשילובו במדינת ישראל, היכרותו את הארץ, ואין דבר יקר מזה.

קסניה סבטלובה: כשאנחנו עלינו, האמת שהעליה הייתה כל כך גדולה, זו הייתה עליה המונית, שלא היו בטח לא מספיק מתנדבים ולא מספיק אנשים שהיו זמינים אבל עכשיו כאשר העלייה מגיעה אלינו לא בכמויות כל כך גדולות כמו בשנות ה-90', זה בהחלט דבר מבורך כל כך ומה שאנחנו נוכל לעשות עם החיבורים ועם ארגוני העולים שאנחנו נמצאים איתם בקשר, אני מאוד אשמח גם ליצור איתכם קשר ולהיפגש בנפרד לאחר הוועדה הזאת או בימים אחרים שנוח לכם, ולחשוב באמת על דרכים להידוק של הקשרים על מנת שקבלת העלייה במדינת ישראל תהיה מנת חלקם של אזרחים, ולא רק של משרדי הממשלה הרלבנטיים.

קסניה סבטלובה: כי אנחנו בונים את הארץ הזאת ביחד.

קסניה סבטלובה: שמחתי על קיום הדיון הזה, תודה אדוני היושב ראש.

קסניה סבטלובה: אנחנו זוכים פה לשמוע ולדבר עם אנשים שתורמים וממשיכים לתרום גם בגילאים מבוגרים וזה אני חושבת היופי של המדינה שלנו, שאנשים לא מפסיקים לתרום ולהתנדב, ולא משנה באיזה גיל זה.

קסניה סבטלובה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אנחנו עכשיו נשמע על פעילות התנועה מהמנכ"לית הגברת אורנית דקל.

<אורנית דקל: תנועת של"מ כמו שדוקטור שלום אמר היא באמת תנועה של מתנדבים גמלאים וזה הצבע המיוחד שלה.

<אורנית דקל: אני קודם כל מודה משה אדוריאן שעשה לנו את החיבור אליכם, נמצאת איתי קבוצה של מתנדבים שכל אחד בעל תפקיד בתנועת של"מ שבעצם מממשים, כדי שתראו מהי הווייתה של תנועת של"מ, אנשים שפרשו ממערכות שונות, אם זה מערכת החינוך, מערכת ציבורית אחרת, והם ממלאים היום תפקיד, הבאנו אנשים כדי שתשמעו כי גם היום אנחנו כבר עוסקים בנושא של קליטת עלייה, והמטרה שלנו היום, אנחנו מאוד מודים למשה על החיבור, זה באמת להרחיב את היריעה, ליצור חיבורים דרככם, להשמיע את הקול כי בעצם החזון שלנו הוא דבר אחד: שיותר אנשים במדינה שפרשו ממעגל העבודה, יתנדבו.

<אורנית דקל: זה בעצם החזון שלנו, וכמו שאתם רואים, אנחנו מדברים מרבבה לרבבות, אנחנו מדברים על זה שאנחנו מאוד רוצים להגיע שגם בקרב אוכלוסיית המתנדבים, נגיע לאוכלוסיות יעד שאינן מתנדבות, וזה אחד היעדים של תנועת של"מ.

<אורנית דקל: חשוב להגיד שאנחנו פועלים במסגרת החברה למתנ"סים, חברה ממשלתית שכפופה למשרד החינוך ששמה לה שלושה תחומי תשתית וליבה באסטרטגיה החדשה שלה בשנה האחרונה, אחד מהם זה התנדבות ומעורבות, השני זה נגישות והשתלבות, באמת הכוונה להגיע לאותן אוכלוסיות מודרות מה שקוראים, בקהילה, והשלישית זהויות.

<אורנית דקל: כמו ששלום סיפר, כל התנועה וזה דבר המאוד מיוחד שלה, כולה כולה פועלת על טהרת המתנדבים, יש לנו מנהלי מחוזות, מנהלי תכניות ברמה הארצית, מנהלי תחומים וזה מה שמאפשר לנו להגיע לכמעט 100 מתנדבים בארץ.

<אורנית דקל: יש לנו 15,000 מתנדבים גמלאים רשומים.

<אורנית דקל: יש לנו היום תוכנה שפיתחנו לניהול מתנדבים ואנשים רשומים, ואנשים באמת מאוד שמחים שאנחנו באים ואומרים "אנחנו יכולים להציע לך מסגרת לתת לך להרגיש משמעותי וחייב על ידי זה שתתחייב לאיזה שהוא תפקיד התנדבותי" בדרך כלל אנשים רוצים להתנדב ליד הבית והפיזור שלנו, אנחנו עובדים מקרית שמונה ועד אילת בדרום, אנחנו עובדים בכל המגזרים, בכל החברות, באמצעות הפרישה של החברה למתנ"סים שהיא הגוף שמפעיל את הקהילה וחברה במדינה ברמה הרחבה.

<אורנית דקל: יש לנו תכניות אם שאנחנו עובדים עליהם, כמו זה"ב בגן, אם שמעתם, שזו תכנית שמקיפה כמעט 2,000 מתנדבים.

<אורנית דקל: של"מ בחינוך, אנחנו נכנסים למערכת החינוך, אנחנו מפעילם מתנדבים אם זה בתגבור למידה, אם זה בהעשרה, שזה גם אחד התחומים שאנחנו בהחלט נשמח, אני לא יודעת אם יש פה נציגי משרד החינוך?

אברהם נגוסה: הוזמנו, לא הגיעו, משרד הקליטה הגיעו.

<אורנית דקל: אחת הקריאות שלנו זה "בואו תנצלו אותנו" כי אנחנו כבר היום נמצאים במערכת החינוך, בבתי הספר היסודיים, בעל יסודיים, בכל מיני תחומים ובהחלט אפשר לבנות תכנית שתתאים ותיתן מענה לעולים החדשים בבתי הספר.

<אורנית דקל: הנושא של קליטת עלייה, שהייתי רוצה שתשמעו על הפעילות שלנו, יש לנו פעילות יפה, אפשר להרחיב אותה.

<אורנית דקל: יש לנו פעילות עם שילוב אוכלוסיות בעלות צרכים מיוחדים, אוכלוסיות מודרות בקהילה ועוד פרויקטים.

<קריאה: קהילה מטיילת.

<אורנית דקל: כן, את רוצה לשמוע על קהילה מטיילת?

<אורנית דקל: טוב.

<אורנית דקל: גם זה דרך אגב ערוץ נהדר לפתח אותו יותר עם עולים חדשים.

<אורנית דקל: קהילה מטיילת, אנחנו מכשירים מתנדבים שאוהבים את הנושא של הדרכת טיולים ובכלל ידיעת הארץ, והם מקיימים מועדוני מטיילים בארץ.

<אורנית דקל: יש לנו היום 70 מועדוני מטיילים בארץ, זה התחיל מירושלים כמו הרבה דברים שהתחילו, וזה עבר לכל הארץ.

<אורנית דקל: יש קשרי גומלין, זה נהיה רשת חברתית של אנשים שמטיילים ומתארחים אחד בקהילה של השני, וככה לומדים ומתגבשים.

<אורנית דקל: זה גם אחת התכניות שלנו.

<אורנית דקל: אנחנו מדברים על זה שבעצם 15,000 מתנדבי של"מ הם מכרה זהב, כי לכל אחד, אם אתם בודקים מה הערך הכלכלי שאנחנו מרוויחים לפי השעות שאנשים משקיעים, זה ערך עצום.

<אורנית דקל: אנחנו נוהגים לכמת את שעות ההתנדבות למשאב.

<אורנית דקל: ישוב מסוים, או מנהל מתנ"ס או רכז יודע להגיד כמה שעות התנדבות הוא מכניס למערכת ולכן אנחנו מדברים על יותר מ-2 מיליון שעות התנדבות בשנה, אנחנו מדברים על קהל של תנועת של"מ, זה אנשים שפרשו ממעגל העבודה, בדרך כלל אנשים שיש להם פנסיה, אני בכוונה אומרת, הם פרשו ממקומות עבודה ציבוריים, יש להם פנסיה, ובחרו להמשיך ולממש את עצמם ולהרגיש את עצמם משמעותיים בתחום שקרוב לליבם והם עושים את זה בדרך כלל ליד הבית, אז יש אנשים שמאוד אוהבים לנהל, יש לנו פה כמה דוגמאות, הם מנהלים ישוב, מנהלים פרויקט, ויש אנשים שאומרים "הסיפוק שלי, הנתינה שלי זה לחנוך ילד עולה חדש בשלבים הראשונים", יש לנו את כל המגוון והיפה בתנועת של"מ שמגוון האפשרויות, אני הצבעתי פה בשקף, יש פה חמישה תחומים או משהו כזה, אבל יש לנו למעלה מ-120 תכניות, שאנחנו מפעילים בארץ, מה שאנחנו קוראים "מכרה של"מ", זה מופיע גם באתר, הבאנו לכם ספר שתוכלו לעיין, זאת אומרת שהפעילות של המתנדבים היא החל מהגיל הרך ועד לתחום הקשישים בכל המגוונים.

<אורנית דקל: אם אדם בא ואומר "אני פרשתי מתעשייה אווירית ולא מתאים לי לעבוד בבית הספר" אז אנחנו מציעים לו מסגרת אחרת.

<אורנית דקל: אנחנו לעולם לא מאבדים אנשים שבאים עם הרצון והנכונות והזמן שלהם להתנדב.

<אורנית דקל: תחום ההתנדבות בעינינו, לנהל מתנדבים זה מקצוע היום.

<אורנית דקל: אנחנו חושבים שלא כל אחד יכול לבוא ולנהל אם הוא לא עבר איזו שהיא הכשרה, ולכן הקמנו מרכז הדרכה ארצי, הוא נמצא ברמת השרון אבל הוא מפעיל שלוחות בכל הארץ, בכל המחוזות, שבו גם המתנדבים וגם הארגונים שמפעילים את המתנדבים באים ולומדים מה זה אומר להפעיל מתנדב.

<אורנית דקל: יש היום קוד אתיקה שמדבר על זכויות וחובות של ארגון, יש זכויות וחובות לארגון שמפעיל מתנדבים וגם למתנדב, כשמדברים על סביבת עבודה, מדברים על ביטוח מתנדבים, וזו סוגיה בפני עצמה.

<אורנית דקל: אנחנו גוף מוכר על ידי החברה למתנ"סים, הם מבטחים את כל המתנדבים.

<שרי פייר: את מוכנה להבהיר האם אתם עובדים של החברה למתנ"סים או האם אתם עמותה?

<אורנית דקל: אנחנו לא עמותה.

<אורנית דקל: תנועת של"מ היא תנועה.

<אורנית דקל: כמו שיש תנועת נוער, בני עקיבא וכדומה, אנחנו תנועה של אנשים מבוגרים שפרשו ממעגל העבודה שפועלת במסגרת החברה למתנ"סים.

<אורנית דקל: אנחנו לא עמותה.

<אורנית דקל: אני עובדת החברה למתנ"סים, וחוץ ממני 15,000 כולל ההנהלה של התנועה, שחלק ממנה אתם זוכים לראות היום, כל בעלי התפקידים הם מתנדבים, שזה משהו מאוד מיוחד.

<אורנית דקל: אין היום ארגון התנדבותי אחד בארץ שגם המנגנון שלו מושתת על התנדבות.

<אורנית דקל: וזה משהו שאנחנו מעבירים כמסר, וזה בעיקר מתאפשר כי אנחנו מגיעים לאנשים טובים כמו משה אדוריאן, כמו שמואל בורקש, תיכף יציגו את עצמם, ואחרים שעשו דבר או שניים בחייהם וניהלו מערכות ויש להם הרבה נסיו חיים וידע ומומחיות, ואנחנו מנתבים אותו היום עם פרישתם, לטובת הקהילה.

יואל רזבוזוב: ומי מממן את הביטוח נגיד, של המתנדבים?

<אורנית דקל: אנחנו עובדים לפי חוק המתנדב של ביטוח לאומי, שאיננו עולה כסף.

<אורנית דקל: כל ארגון בארץ חייב לבטח את המתנדבים שלו, והמתנדב זכאי לקבל את זה ללא תשלום.

<אורנית דקל: יש X גופים בארץ שרשאים להפעיל מתנדבים, שזה מוסכם, והחברה למתנ"סים היא אחד הגופים.

<אורנית דקל: אז אנחנו עושים את הביטוח של האנשים, ולא רק מה שקורה בתוך המתנ"ס, הבנתם, הפעילות היא בקהילה, בגני ילדים, באולפנים, בכל מיני מקומות.

<אורנית דקל: הנושא של ההדרכה זה נושא שאנחנו מאוד מקפידים, אדם שנכנס לעבוד גם בתחום קליטת עלייה, או לעבוד בבית ספר, או בגן ילדים, עובר איזו שהיא הכשרה, הוא חייב לעבור הכשרה.

<אורנית דקל: המחויבות שלנו היא לתת לו את הכלים לעשות את התפקיד שלו הטוב ביותר.

יואל רזבוזוב: את יכולה לחדד מה זה קליטת עליה, באיזה תחומים אתם פועלים?

<אורנית דקל: קצת נתאר מה קורה בשטח.

<אורנית דקל: אנחנו עושים מעט היום.

<אורנית דקל: אני אומרת, אנחנו כל כך שמחים לבוא, כדי שתפתחו לנו דלתות.

<אורנית דקל: אנחנו עושים מעט, אולי משה יתאר איך הוא התחיל את הקשר בגלל הנסיון שלו.

<אורנית דקל: בכל מקרה, הנושא של ההשתלמויות דיברנו, אבל גם אחרי שגייסנו את המתנדבים וביטחנו אותם, והעברנו להם הכשרות, זה לא "שגר ושכח", אנחנו תנועה שמשמרת ומלווה ומתחזקת את המתנדבים לאורך זמן.

<אורנית דקל: ואנחנו עושים את זה על ידי הרכזים, יש לנו רכזים בכל ישוב, נמצאת איתנו פה אתי שהיא רכזת של מחוז ירושלים והיא נמצאת בקשר דרך הצוות שיש לה, כולם מתנדבים, עם המתנדבים.

<אורנית דקל: יש לנו מועדון, יש לנו פעילות חברתית, יש לנו טיולים.

<אורנית דקל: אנחנו עושים הרבה מאוד דברים לתת למתנדבים הרגשה של שייכות.

<אורנית דקל: שהם שייכים לגוף בישוב שלהם, אבל גוף הרבה יותר גדול במדינה שזה תנועת של"מ.

<אורנית דקל: נושא של חירום זה גם נושא שנכנסו אליו לאחרונה.

<אורנית דקל: אפשר לעבור הלאה.

<אורנית דקל: יש פה פרישה, קשה מאוד לראות, אבל תאמינו לי שיש פה 98 ישובים, אנחנו שמחים להיכנס לכל ישוב על ידי זה שאנחנו מאתרים אדם שיש לו את היכולת לתכלל את תחום ההתנדבות, הוא מקים צוות, אנחנו נותנים לו סביבת עבודה, הוא בדרך כלל יושב במתנ"סים, יש לו מבנה, יש לו מקום, הוא לא צריך לעשות את העבודה מהבית או מבית הקפה, ומשם אנחנו יכולים בעצם להפעיל את זה.

<אורנית דקל: רציתי להגיד תודה, נעבור לקליטת עלייה אם אפשר שמשה ידבר.

אברהם נגוסה: חבל שלא הגיעו ממשרד החינוך אבל חשוב לדעת בכל זאת שהמשרד הכי חשוב בנושא של עליה וקליטה, נמצאת הנציגה דוקטור שרי פייר, שמנהלת תחום בכיר בחינוך.

אברהם נגוסה: לכן האדם הנכון נמצא פה.

אברהם נגוסה: לכן אני רוצה שתעשו את זה כי משרד הקליטה הוא המשרד המתכלל את כל העניין של עליה וקליטה מול משרדים אחרים, לכן מה שאתם אומרים, יש מי שלוקח את זה ברצינות.

אברהם נגוסה: לכן אל תצמצמו את דבריכם בגלל שאולי משרד החינוך לא נמצא כאן.

אברהם נגוסה: משה בבקשה.

<משה אדוריאן: בוקר טוב.

<משה אדוריאן: תודה על ההזמנה.

<משה אדוריאן: אפשר לברך שהחיינו שאנחנו כאן, אני מאוד מודה ליושב ראש הועדה ידידי הטוב דוקטור אברהם נגוסה, שאנחנו הרבה שני מכירים ונפגשנו בהרבה מאוד הזדמנויות, הוא מהצד שלו של הפעילות למען העולים ואני מצד אגף לחינוך מבוגרים שבו עבדתי הרבה מאוד שנים וב-20 השנים האחרונות הרבה מאוד עם עולי אתיופיה, בעיקר בנושא של הכנה לגיור, אבל גם בפיקוח על אולפנים וכיוצא בזה.

<משה אדוריאן: דוקטור שלום קליין הוא שהביא אותי בעצם לתנועת של"מ כאשר פרשתי לפני כמעט שש שנים, הוא הציע לי לבחור מה שאני רוצה, אז לא חשבתי הרבה, באותו רגע חשבתי שיש הרבה מאוד מה לעשות עם העולים, כי אני מכיר אותם באולפנים, אני יודע שהם שם מוגנים ולומדים והם רציניים, אבל השאלה היא מה קורה יום לאחר סיום האולפן.

<משה אדוריאן: העולה עדיין זקוק להרבה מאוד עזרה.

<משה אדוריאן: גם בשפה העברית, גם בליווי יום יומי, גם בעזרה עם הילדים, בנושא של שיבוץ במוסדות חינוך ועוד ועוד, בצריכת שירותים וכיוצא בזה.

<משה אדוריאן: החלום שלי היה שאני אוכל למצוא הרבה מאוד מתנדבים שיוכלו לפגוש את העולה בצאתו מן האולפן, אולי להתחיל שבועיים קודם, כדי ללוות אותו באמת בדרכו עד שימצא את מקומו, את מקום מושבו, את התעסוקה המתאימה, מן עזרה בהרבה כיוונים, אבל התמקדתי בנושא השפה העברית.

<משה אדוריאן: שיהיה ברור, כמי שעבד בזה הרבה מאוד שנים ויודע עד כמה השפה העברית הדבר החיוני ביותר, הקיומי ביותר לעולה החדש, על מנת שיוכל להשתלב, שיוכל ליצור משא ומתן וקשר עם הסביבה, עם כל מה שנוגע לתעסוקה, כל מה שנוגע למגורים, כל מה שנוגע לחיים בקהילה וכיוצא בזה.

<משה אדוריאן: לכן באמת הצטרפתי לתנועה בשמחה, תנועה באמת יוצאת מן הכלל מכל הבחינות, אני לא יודע אם יש עוד דוגמה אחת בעולם לתנועה שכזאת, תנועת מתנדבים כל כך גדולה שפעילה בכל כך הרבה תחומים, והתחלנו, יצאנו לדרך, אלא שזה הולך לאט, כי אנחנו אולי לא מספיק מיומנים עוד בעניין של גיוס המתנדבים לתחום קליטת עליה שהוא לא קל, למרות שהבטחנו לכל מתנדב כמובן הכשרה והתאמה וליווי והדרכה צמודה, אז בהחלט די איטי מבחינת גיוס המתנדבים והפעילות.

<משה אדוריאן: יש היום פעילות מאוד יפה בכ-10 ישובים ובעוד כמה ישובים של מתנדבים בודדים, בכל מקום שבו נמצא הרכז המתאים היישובי לצורך קליטת עליה, שם זה עובד יפה.

<משה אדוריאן: ואז הוא מגייס גם את המתנדבים שמלמדים והמתנדבים שמסייעים וכיוצא בזה.

<משה אדוריאן: דווקא בערים גדולות כמו רחובות, קריית ביאליק, נצרת עילית, רעננה, פתח תקוה, פעילות מבורכת מאוד.

<משה אדוריאן: לא הגענו עדיין מספיק למקומות שיש בהם ריכוז גדול של עולים והקושי העוד יותר גדול הוא להגיע לעולי אתיופיה.

<משה אדוריאן: ניסינו ברחובות עם הרכזת שבאמת הייתה מאוד פעילה בעניין הזה ואפילו היה עובד קהילתי של הקהילה שיעבוד יחד איתנו לצורך ארגון קבוצות קטנות ללימוד עברית, לשיחות ודברים מהסוג הזה, לא כל כך הסתייע העניין.

<משה אדוריאן: פה אני באמת מקווה שדרך הוועדה, ודרך משרד הקליטה ודרך גופים שותפים נוספים, אפשר יהיה באמת גם להפיץ את הרעיון שאנחנו קיימים, כאשר המוקד של הפעילות הוא רכז של"מ היישובי.

<משה אדוריאן: הוא האיש שאמור לגייס את רכז קליטת העלייה של הישוב, והם יחד איתם, אני כמובן מסייע בכל דבר בצד המקצועי של הפעילות וכל מה שצריך לעשות, כדי להתחיל להניף את הפעילות של עבודה למען עולים בכל ישוב וישוב.

<משה אדוריאן: נקודת המפתח היא הפניה אל הרכז היישובי, שהוא יאתר את האיש המתאים לריכוז הנושא הזה, ויש לנו כאן דוגמה מצוינת, נמצאת כאן ציפי רענן שהיא מרכזת את נושא קליטת העלייה, קודם כל עוזרת ברמה הארצית, אבל עובדת בצורה מאוד טובה עם הרבה מתנדבים ברעננה, ואנחנו נשמח אולי שתוסיפי קצת מהניסיון שלך.

<משה אדוריאן: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: הוועדה תסייר ב-16.3 ונקיים דיון בעירית נצרת.

אברהם נגוסה: נשמח שתהיו שם.

אברהם נגוסה: יהיה שם דיון ביוזמת ראש העיר עם כל המערכת העירונית, בנושא קליטת עלייה.

<ציפי רענן: בוקר טוב.

<ציפי רענן: אני מאוד שמחה להיות בפורום הזה, כי אני רואה אותו בדרך כלל דרך הטלוויזיה, ואני רואה את עצמי פה.

<ציפי רענן: אני גמלאית של משרד הרווחה, אני יכולה להגיד שדי סמוך למועד שפרשתי הגעתי לתנועת של"מ, למזלי פגשתי את אורנית ולמה אני אומרת את זה?

<ציפי רענן: כי היו כמה תכניות ואורנית שאלה אותי "מה את היית רוצה לעשות, מה מדבר אליך".

<ציפי רענן: אמרתי "מה שקרוב לליבי זה נושא קליטת עלייה, עולים בארץ ישראל".

<ציפי רענן: אני חושבת שעוד שנים קודם היו לי קשרים עם עולים בכל מיני פורומים ואמרתי לה, "זה מה שהייתי רוצה", אז למרות שהיא פרשה בפניי את כל התכניות האחרות היא אמרה לי "אם זה מה שאת רוצה אני אחבר אותך עם גופים שאחראים על הנושא של עלייה" והיא חיברה אותי לסוכנות היהודית לתכנית "בבית ביחד", אני מניחה שאתם שמעתם על התכנית, זו תכנית של הסוכנות.

<ציפי רענן: מאז אני חושבת איזה שבע שנים אנחנו מפתחים תכניות במשותף.

<ציפי רענן: עם הנציגה של "בבית ביחד" ברעננה ששמה נאוה.

<ציפי רענן: אני יכולה להגיד שרעננה מאוד מבורכת בעולים חדשים, אני לא יודעת כמה יודעים כמה עולים מגיעים אבל מגיעים הרבה עולים לרעננה.

אברהם נגוסה: הוועדה סיירה וגם קיימה שם דיון.

אברהם נגוסה: באמת את צודקת.

<ציפי רענן: העיר מאוד פתוחה לקהל את העולים וגם הרשות משקיעה, וגם התושבים אכפת להם לקלוט את העולים.

<ציפי רענן: מה שנכון, זה פחות עולי אתיופיה, זה יותר עולים או ממערב אירופה, שאנחנו בזמן האחרון רואים כמובן את הצרפתים שהם תופסים נתח נכבד, איטליה, תורכיה, ברזיל, זה אוכלוסיות שלא כל כך היו מגיעות לרעננה, והיום אנחנו רואים אותם מגיעים משהו כמו "חבר מביא חבר".

<ציפי רענן: אנחנו חילקנו את המעורבות של המתנדבים למספר תחומים ודרכים.

<ציפי רענן: קודם כל, חשבנו שנכון יהיה בתחילה לעזור לילדים, הילדים שמגיעים מתרבויות אחרות, הם לא חיו פה, לא ספגו פה את הדברים הבסיסיים שכל ילד ישראלי, זה חלק ממסלול החיים שלו.

<ציפי רענן: ואז אנחנו איתרנו כמה גורמים של התנדבות שהייתי אומרת שזה הולך ותופח, והם מגיעים לבתים של הילדים.

<ציפי רענן: הייתי אומרת אפילו שהישראלים היחידים שנכנסים לבתים של העולים זה אותם המתנדבים, וזה מתחלק לכמה סוגי מתנדבים.

<ציפי רענן: הסוג ה ראשון שעשינו, גם למשרד החינוך אני חושבת שזה מאוד חשוב, עלה בדעתנו שתלמידים שעושים "מחוייבות אישית", מה שנקרא בגרות חברתית, שהם אוכלוסייה נכונה לפגוש את ילדי העולים.

<ציפי רענן: בכוונה שגם הם יכירו את העלייה.

<ציפי רענן: זה חלק מהבגרות שלהם כאזרחים במדינת ישראל להכיר מה זה עולה חדש, מה הוא עובר וכולי.

<ציפי רענן: לגבי הילדים, נכנסים תלמידים בכיתות י', י"א, לבתים, נכנסות בנות של שירות לאומי שעושות עבודה יוצאת מן הכלל.

<ציפי רענן: וגם סטודנטים שיש להם איזו שהיא תמורה, יש איזה שהוא הסדר שסטודנטים תמורת חלק משכר הלימוד, ופה אנחנו רואים דבר מאוד יפה כי אנחנו רואים סטודנטים שהיו בעצמם עולים היום הם נכנסים לבתים של המשפחות והילדים, והם עצמם מלמדים אותם עברית.

<ציפי רענן: שזה סטודנטים מברית המועצות, מאתיופיה, מארצות דוברות אנגלית, הם נכנסים בתור עולים לשעבר, הם גם יכולים לדבר איתם על התהליך שהם עברו.

<ציפי רענן: זה בקצרה לגבי העולים.

<ציפי רענן: חשוב לי להגיד, גם אולי ללמידה של איך לפתח את התכניות, אנחנו לא קוראים לזה לימודים, אנחנו קוראים לזה "זמן עברית".

<ציפי רענן: מה זה זמן עברית?

<ציפי רענן: שהמתנדב מגיע משחק עם הילד בעברית, שר איתו בעברית, קורא איתו בעברית, מעביר לו בעצם את הנושא של מה זה להיות ישראלי.

<ציפי רענן: כשהורים לפעמים תופסים את זה כשיעורי בית, אנחנו אומרים במפורש, זה לא מורה לשיעורי בית, זה חבר שמכניס אותו לתרבות הישראלית ולדבר בעברית.

<ציפי רענן: וזה איזה שהוא תפיסה שלמדנו אותה, אנחנו מכשירים כמובן את כל אחד מהגורמים האלה כדי להיכנס לבתים, איך להיכנס, איזה פעילות לעשות, הפעילות היא מאוד יצירתית, אפשר להיכנס לבתים ולראות שמשחקים איתם "ארץ עיר" בעברית, הילד הזה, עיר, הוא אומר "צפת", הישראלי, עכשיו תסביר לילד איפה זה צפת, מה זה צפת.

<ציפי רענן: יש פה דיאלוג שקשור למה זה להיות בישראל.

<ציפי רענן: זו תכנית שלא אפרט אותה, אבל זו רוח הדברים.

אברהם נגוסה: מכיוון שחבר הכנסת צריך לעזוב ב-11:00 אני רוצה לשמוע את מה שעד עכשיו שמעת, דוקטור שרי, אנחנו רוצים לשמוע מה משרד הקליטה בכוונתו להיעזר בכישרונות והנשיון של האנשים, אזרחים אכפתיים, ולעזור בקליטתם ושילובם של העולים החדשים.

אברהם נגוסה: ממה ששמעת עד עכשיו, נמשיך לשמוע, אבל אני רוצה שלפני שחבר הכנסת מוטי יוגב עוזב, בגלל שיש גם דיונים בוועדות שונות, אני רוצה את התייחסותך לעניין.

<שרי פייר: בשמחה.

<שרי פייר: זהו דיון שהוא באמת מרומם את הנפש, כי תופעת ההתנדבות היא תופעה מבורכת בכלל והיא תופעה מבורכת מאוד בקליטת העלייה בפרט.

<שרי פייר: משרד העלייה והקליטה מכיר בחשיבות גם של מגזר שלישי בכלל, במקרה הזה זה לא מגזר שלישי, אבל גם של מגזר שלישי, גם של עמותות ונושא ההתנדבות, וחלק נכבד ממבחני התמיכה שלנו, הן ברשויות המקומיות והן במבחני תמיכה לפי סעיף 3.א לחוק יסוד התקציב, מיועד למתנדבים לסיוע ולתמיכה במתנדבים.

<שרי פייר: זו הסיבה שגם שאלתי אותך, אורנית, האם את עובדת של החברה למתנ"סים שבמקרה זה לצערי אנחנו מנועים מלתמוך כספית לפי סעיף 3.א, אבל תיכף אני אציע אפשרויות נוספות, או אם אתם עמותה.

<שרי פייר: השנה מבחן תמיכה נמצא עכשיו באישרור סופי במשרד המשפטים ואני מקווה שבמהלך החודש הקרוב הוא יפורסם, אנחנו גם נעשה כנס בנושא וחלק משבעת הנושאים שיזכו לתמיכת המשרד, יהיה נושא ההתנדבות, נושא שני שהועלה כאן הוא גם העצמת השפה העברית כי גם זה מאוד חשוב.

<שרי פייר: גם סכום התמיכה הוכפל ויעמוד על קרוב ל-5 מיליון שקלים במקום 2 מיליון שקלים.

<שרי פייר: כל עמותה שעוסקת בהתנדבות, וזה ברמה הכללית, תיכף אתייחס למקרה הספציפי, תוכל להגיש שני פרויקטים בכל תחום.

<שרי פייר: לעצם העניין, מבחינת המפעל הזה, הוא מפעל מבורך, מקצועי, יש לנו קשר מאוד הדוק עם החברה למתנ"סים, עם הזכיין שלנו, לאחת מתכניות הדגל שלנו "פל"א" פעילות לימודית אחרת, בה אנחנו מקנים לבני נוער בחטיבת הביניים והתיכון בשיתוף ובפיקוח פדגוגי של משרד החינוך גם סיוע במקצועות ליבה, גם העצמה אישית וחברתית וגם העצמת השפה העברית.

<שרי פייר: למשל, ברעננה יש לנו היום 300 ילדים, וזה עוד בתנופה, שמקבלים את הסיוע הזה.

<שרי פייר: באשר לעצם העניין עם התנועה, מכיוון שאנחנו גם מכירים את החברה למתנ"סים, אנחנו יכולים א' לפתוח הרבה דלתות, אנחנו יכולים לסגור הרבה מאוד קצוות, אנחנו יכולים לחשוף בפניכם מקומות שבהם אפשר להשתלב, ואני מציעה אדוני היושב ראש, שאנחנו נתאם עם העמותה ישיבה מקצועית מסודרת, ובלי ספק שאנחנו נוכל להיעזר בכם ואתם תוכלו להיעזר בנו, והכל לטובת העולים החדשים.

<שרי פייר: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: נשמע את שמואל בורקש.

<שמואל בורקש: אני אפתח בפן אישי, הוא לא עלה פה כל כך.

<שמואל בורקש: בתפקידי האחרון בעבודה הייתי ממונה ארצי על החינוך העל יסודי הדתי במשרד החינוך.

<שמואל בורקש: היה לי קשר מאוד עמוק עם סוגיית קליטת העלייה, בעיקר של התלמידים העולים מאתיופיה שלמדו ברובם במערכת של החינוך הדתי.

<שמואל בורקש: יום אחרי שפרשתי לגמלאות הרגשתי מאוד לא טוב, פתאום לא היה לי מה לעשות.

<שמואל בורקש: אני יושב בבית ואני שואל את עצמי מה אני עושה עם עצמי.

<שמואל בורקש: מי שהיה עד אתמול עסוק מן הבוקר עד הערב ברחבי הארץ הזאת, פתאום נשאר ללא דבר.

<שמואל בורקש: ואז הגיעה הצעה נהדרת להצטרף לתנועת של"מ.

<שמואל בורקש: אגב, גם אשתי הצטרפה לאחר שהיא פרשה לגמלאות, והפעילות שלי ושל אשתי בתנועת של"מ ממלאת לנו תוכן של חיים ממש איכותי, הייתי אומר שאנחנו צריכים לשלם לתנועת של"מ על שהם פתחו בפנינו את הדלת הזאת.

<שמואל בורקש: אני חבר היום בפורום שנקרא "נאמני של"מ", שזה פורום החשיבה של התנועה איך להמשיך ולפתח את העשייה.

<שמואל בורקש: אני רוצה לתת דוגמה אחת קטנה לכיוון דרך.

<שמואל בורקש: חבר הכנסת מוטי יוגב ידידי הטוב שיושב כאן, בהיותו מזכ"ל תנועת בני עקיבא, הגיע אלינו יום אחד לחינוך הדתי עם רעיון.

<שמואל בורקש: הוא אמר, "אני מגיע לעיירות הפיתוח, לשכונות המצוקה, ואני רואה שהאוכלוסייה של התלמידים העולים לא מגיעה לסניפים הרגילים של תנועת בני עקיבא.

<שמואל בורקש: אני לא כל כך יודע למה, אבל זו המציאות", לכן הגה מוטי יוגב רעיון, "בוא נקים סניפים של בני עקיבא בתוך בתי הספר התיכוניים המקיפים בשכונות המצוקה כדי לאפשר לחבר'ה האלה לבוא לפעול ולהרגיש טוב יותר", אנחנו מאוד בירכנו על הרעיון הזה, פעלנו במשותף, נפתחו עשרות סניפים כאלה בתוך בתי הספר, עם פעילות לתלמידים, אני ביקרתי בהרבה מקומות כשהתכנית הזאת פעלה וראיתי אצל התלמידים העולים קודם כל גאוות יחידה, אושר, תחושת סיפוק.

<שמואל בורקש: הם באו ברצון, אהבו את העשייה ואת הפעילות.

<שמואל בורקש: אני מספר את זה קודם כל לכבוד האכסניה שאנחנו נמצאים כאן, וגם לכבודו של מוטי על הזיכרון שיש לי מאותם ימים.

<שמואל בורקש: אבל אני רוצה להמחיש בזה את כיוון הדרך.

<שמואל בורקש: אני חושב שהתוצר החשוב ביותר של המפגש הזה של היום הוא כפי שהדגישה נציגת משרד הקליטה, שייווצר חיבור מסודר בין משרד הקליטה לבין תנועת של"מ, כדי לבנות יחד פעילות של עשיה למתנדבים, הן בתחומי גילאי תלמידי מערכת החינוך במקומות שנמצאים תלמידים עולים רבים, ויש כאלה לשמחתנו, הרבה מאוד, וכל עזרה אישית כזאת של מתנדב שפוגש ילד ברמה אישית יכולה לעשות נפלאות.

<שמואל בורקש: ובאותה מידה גם למבוגרים, שמתלבטים בחיי היום יום עם כל הסוגיות של ההשתלבות בחברה הישראלית.

<שמואל בורקש: ואם יושב ראש הוועדה הנכבד והועדה עצמה תעזור לחיבור הקשר הזה בין שני הגופים הללו, אני חושב שזה יכול להוביל למהלך שיישא ברכה בחיזוק קידום הקליטה של העלייה בחברה הישראלית.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: חבר הכנסת מוטי יוגב בבקשה.

מרדכי יוגב: ברשות היושב ראש, וברשות כל הציבור המופלא שיושב פה ומה שנחשפנו אליו ידענו, ולא ידענו מספיק, והמשרדים, ואני מתנצל שאני בגלל דאגה לגיל המבוגר אצטרך לרוץ.

מרדכי יוגב: במילה אחת אגיד "נפלא".

מרדכי יוגב: במילה שניה, להגיד תודה, ואני אומר רק להרחיב, אולי חלק מההרחבה היא גם חשיפה וגם יכולות לכלל הציבורים.

מרדכי יוגב: אז אני לא ארחיב יותר מעבר ל-להגיד יישר כח גדול והערכה והוקרה שהנתינה נותנת לשני הצדדים, כפי שהזכיר פה מר שמואל בורקש, שגם אני מאוד הערכתי וכל האחרים.

מרדכי יוגב: אני חושב שזה דבר גדול מאוד, אני חושב שהמדינה עוד לא שם מספיק, ולכן אני שואל לאור זה כמה דברים.

מרדכי יוגב: אחד – האם משרד ראש הממשלה יותר בתמונה, - - - סמנכ"ל שתפקידו לסייע לפרויקטים החברתיים.

מרדכי יוגב: אני מנסה לכוון, גם לי יש שאלות אבל יכול להיות שיש שם גם דברים שאפשר להוציא משם, פרוור, אני לא בטוח, אבל אני מעלה את שמו.

מרדכי יוגב: אנחנו פה ניסינו לזמן אותו לכמה דיונים והוא לא הגיע.

מרדכי יוגב: הוא קיבל מכתב חריף.

מרדכי יוגב: אני אומר, עולים באמת, לא רק עולי אתיופיה אלא כלל העולים, אנחנו בשנים מבורכות בעליה, יושב פה דוקטור - - - נפגשנו בדיון לפני יומיים ששם הייתי תקיף, אבל אני חושב שאמרתי דברים לעניין.

מרדכי יוגב: לא רק עולי אתיופיה, יש פה גם בני המנשה בכמות קטנה, אבל בעיקר עולי צרפת ואוקראינה בכמויות גדולות מאוד, רבע מהעליות של השנתיים האחרונות, של ה-50,000, רבע מהם מאוקראינה, רבע מרוסיה, והסתבר לנו בכמה וועדות שדווקא לדרום אמריקאים יותר קשה להם, הם באחוזים קטנים, פתאום מצאנו שדווקא שם יש יותר עריקויות בצה"ל, מההנגשה של הנערים, ילדים, והסתבר שבגני הילדים אין במשרד החינוך שום דבר, קרי, הילד אחר כך יש לו קושי בהנגשה ל-א', ואם הוא עלה בגיל יסודי, אז יש לו בעיית קושי בהנגשה לחטיבת ביניים ומחטיבת ביניים לתיכון ומתיכון לצבא, בכל צומת שבו הוא עלה, השנים הראשונות יוצרות לו פחות יכולות ופחות החברה יודעת לאבחן אותו להביא אותו למקומות הטובים אחר כך בשחרור ובעבודה, ובליווי ללימודים אקדמאיים.

מרדכי יוגב: אני אומר, בהחלט יש מקום פה להסתכל על כלל העולים.

מרדכי יוגב: יכול להיות שיש אוכלוסיות ייחודיות אבל אני כאבתי, דוקטור שרי, אני כאבתי את זה שהדיונים פה היו דיונים מאוד קונקרטיים.

מרדכי יוגב: טיפלו פה ברופאי השיניים מצרפת, ושאלתי מהעם רופאים העיניים מצרפת ומה עם רופאי השיניים מאוקראינה?

מרדכי יוגב: בדיונים כאלה אין תכלול לצערי במדינה, ואני אומר לך כאתגר למשרד העלייה והקליטה.

מרדכי יוגב: אני רוצה לקצר.

מרדכי יוגב: אז אמרתי משרד ראש הממשלה.

מרדכי יוגב: אם אתם תחת המתנ"סים, אז בוודאי מנהלי המתנ"סים צריכים להיות הראשונים, המתנ"סים כתכנית דגל, כי המתנ"סים והמינהלים הקהילתיים היום כמעט בכל מקום.

מרדכי יוגב: יש מקומות פרטיים, בערד מצאתי שהמתנ"ס הוא פרטי.

<קריאה: בערד המתנ"ס לא של החברה למתנ"סים.

מרדכי יוגב: אוקיי, אז אני לא זוכר איפה לא.

מרדכי יוגב: יכול להיות שגם דיברת על זה, על שילוב יותר גדול של כל השירות הלאומי של שר שלום, אין בעיה לאנשים להשיג אותו ולחפש בכל מקום את הכישורים שיביאו גם את הבנות לעשיית יתר בתחום, בשבת האחרונה ביפו, ואני מדבר על המגזר שאני מכיר, מישהי שאחראית חברה - - - בחורה מעולה שגם יודעת שיש בית אבות, נאות התיכון, בשכונת עג'מי ביפו, ויודעת לחבר חיבורים נוספים.

מרדכי יוגב: ואני חושב שהחיבורים האלה יכולים בשני הצדדים ליצור, או שהמשרד לשוויון אולי, או אורי אורבך ז"ל שיום הזיכרון שלו ביום חמישי נדמה לי גם רצה לראות את הדבר הזה פורח, הבנתי שזה נוצר לפניו והמייסדים פה, אבל זה אולי קיבל עוצמה ורצון לדחוף.

מרדכי יוגב: החשיפה היא משמעותית, אני חושב שהמגזר של גמלאי מערכת הביטחון, - - - מערכת הביטחון שולחת לכל אחד כזה מתנדבים, הם נמצאים בכל המקומות, תקבלי כמויות אדירות שרק תצטרכי לחשוב איפה יש לך תעסוקה בשבילם, אבל זה כבר עניין של "מי פנוי בדיזינגוף" ופתאום נוצרת משימה בדיזינגוף.

מרדכי יוגב: בהמשלה מהמוניות.

מרדכי יוגב: דבר אחרון, הפסוק שאמרת "אשרי המתנדב בלב שלם ובנפש חפצה", כולנו, שלפני שנגיע לעולם ה אמת, אולי כדאי שנעבור שם, שיהיה לנו ביטוח ב- - -

אברהם נגוסה: אני כבר רואה כתובת.

מרדכי יוגב: יש לי את הטלפון, אז בשמחה לכל חיבור ולכל סיוע לעניין.

מרדכי יוגב: תודה.

אברהם נגוסה: בעניין החיבור, אני רואה איזו שהיא בעיה טכנית, ולכן אני רוצה שיהיה ברור.

<שרי פייר: למה בעיה טכנית אדוני היושב ראש?

אברהם נגוסה: אני אגיד לך, שמעתי שאמרת שאתם לא עמותה, ויש לנו בעיה להעביר למתנ"סים.

<שרי פייר: לא, זה לפי סעיף 3.א, אבל יש חיבורים אחרים נוספים.

<קריאה: עובדה שאתם מממנים את פל"א.

<שרי פייר: יש בעיה, אתה בוודאי יודע אדוני היושב ראש, שברגע שנושא מסוים מתוקצב באפיק תמיכות הוא לא יכול להיות מתוקצב באפיק רכש ולהיפך.

<שרי פייר: את פל"א למשל אנחנו מתקצבים ברכש, לכן את נושא התגבור הלימודי אנחנו לא מתקצבים בתמיכות.

<שרי פייר: זה לא אומר שאי אפשר לעשות קישורים, חיבורים, פתיחת דלתות מול רשויות.

אברהם נגוסה: הבנתי.

אברהם נגוסה: זה משהו אחר.

אברהם נגוסה: מה שאני מדבר על התקצוב, על התמיכות, את אמרת שיש יוזמה להגדיל את התמיכות, זה בשורות טובות קודם כל, ואני רוצה לדעת אם יש בעיה טכנית שהם לא עמותה, מגביל אותם לקבל תמיכות, אז לא עשינו את החיבור לתמיכות.

אברהם נגוסה: לכן אני אומר, מה הם צריכים לעשות.

מרדכי יוגב: צריכים להיפגש לישיבת עבודה.

<שרי פייר: זה בדיוק מה שאני הצעתי כי בנוהל תמיכות כתוב "תמיכות לא יינתנו לפי מבחנים אלה" וזו הנחיה יחד עם משרד המשפטים, תמיכות לא יינתנו לפי מבחנים אלה לארגונים המקיימים פעילויות כמפורט להלן: תנועות נוער, כי הן נתמכות על ידי משרד החינוך.

<שרי פייר: מתנ"סים, לרבות מתנ"סים השייכים לחברת המתנ"סים או מתנ"סים השייכים לרשויות מקומיות, או מתנ"סים שפעילותם כולה או חלקה ממומנת על ידי משרד ממשרדי הממשלה.

<שרי פייר: ויש עוד כמה כאלה, פשוט בגלל עניין של כפל סיוע.

<שרי פייר: מכיוון שהם נתמכים על ידי משרדי ממשלה, אי אפשר לתת להם תמיכות לפי סעיף 3.א.

<שרי פייר: אבל כאמור אפשר לעשות ישיבה, לבדוק רעיונות יצירתיים, לחשוב מחוץ לקופסה ונראה מה אפשר לעשות.

אברהם נגוסה: הבנתי.

אברהם נגוסה: אני רואה אפשרות אחת שהם יהפכו לעמותה.

<שרי פייר: אם הם הופכים לעמותה אין לנו שום בעיה לתמוך בהם.

<שרי פייר: שום בעיה לתמוך בהם, כמובן בתנאי שהם שנתיים עם ניהול תקין.

<שרי פייר: יש כל מיני תנאים שמשרד המשפטים מכתיב, הרי זה סוג של חוק הנוהל הזה.

אברהם נגוסה: האפשרות השניה, הם כפרויקט נמצאים בתוך רשת המתנ"סים.

<שרי פייר: זה בדיוק מה שאני שאלתי, כי הגברת המנכ"לית שלהם היא עובדת החברה למתנ"סים.

<שרי פייר: לכן הם חלק מהחברה למתנ"סים.

<שרי פייר: זה בדיוק מה ששאלתי.

<שרי פייר: כי קיוויתי שאני אוכל לבוא עם בשורה ולהגיד להם "בואו חברים לחיבוק אוהב מכל הכיוונים", אנחנו גם כך ניתן חיבוק אוהב, אבל לא מגובה בתמיכה לפי 3.א.

<שרי פייר: אבל מרגע שהם חלק מהחברה למתנ"סים אנחנו מנועים מלתמוך בחלק הספציפי הזה.

אברהם נגוסה: הבנתי.

<אורנית דקל: עוד בעניין הזה, אני מאוד מודה לך אדוני היושב ראש שאתה מקפיד על העניין הזה כי התקציב הוא בהחלט נדבך חשוב מעבר לקשרים.

<אורנית דקל: אני יודעת שהחברה למתנ"סים קיבלה היום אישור כזרוע ביצוע של כל משרדי הממשלה.

<אורנית דקל: אני חושבת, אנחנו נבדוק את זה אצלנו באגף המשפטי, אבל אפשר יהיה לקבל כספים גם ממשרד הקליטה.

<אורנית דקל: זה מה שאני יודעת.

אברהם נגוסה: אני גם לא רואה את הבעייתיות, אבל אתם יודעים במעשי, אתם שנמצאים בדרג הביצוע, ולכן אם לצבוע את התקציב למטרה מסוימת זה המטרה של ההתנדבות לתנועת של"מ, זה לא תנועת הצעירים, זה לא תנועת הנוער, זה ברור, זה תנועה של מבוגרים מתנדבים.

<שרי פייר: אני רוצה לחזור ולהדגיש, לכן שאלתי.

<שרי פייר: אם זו תנועה, אם זה ארגון שהוא לא החברה למתנ"סים ושעומד בקריטריונים, אין שום בעיה, לא רק לתמוך – ואנחנו תומכים גם במתנדבים וגם ברכזים, גם נותנים חודשי חופשי, גם העצמת השפה העברית כפרויקט, אנחנו מתקצבים ימי עיון, הרצאות, סיורים, כל הדברים האלה כן, אבל בגלל שהחברה למתנ"סים, שוב, אני אחזור למשרד ואני אבדוק את כל הנושא, אני רק לא רוצה להשלות.

אברהם נגוסה: הבנתי.

אברהם נגוסה: ואתם תחליפו כתובות ותשבו ותמצאו דרך מה יותר טוב, ללכת במסגרת החוק הקיים.

<שמואל בורקש: לי יש הערה.

<שמואל בורקש: אדוני היושב ראש אתה נגעת בלב העניין.

<שמואל בורקש: כל גורם ממשלתי שאנחנו מדברים איתו, מגיב בהתלהבות בלתי רגילה ל עשייה של תנועת של"מ, עד שזה מגיע לשאלת התקצוב.

<שמואל בורקש: כשזה מגיע לשאלת התקצוב, מתחילות לעלות כל המגבלות למיניהן, ובסופו של דבר התנועה עומדת חסרת אונים בעובדה שהתקצוב שהיא מתמודדת איתו שואף לאפס.

אברהם נגוסה: נכון.

אברהם נגוסה: זה העניין.

אברהם נגוסה: לכן אני רוצה את החיבור שהתנועה הזאת תגיע יותר, כי מצד אחד יש למשרדי הממשלה נכונות להיעזר בתרומה שלכם, בכישרונות ובניסיון שלכם, ומצד שני אתם לא תמשיכו הרבה, וצריך תמיכה.

אברהם נגוסה: ואז צריכים לשבת ולהגיע לפתרון מה באמת המכשול, איזה חסמים יש ואיך אנחנו מורידים את החסמים האלה.

אברהם נגוסה: וזה מה שצריך לעשות, אם צריך עזרה, אנחנו פה.

<שרי פייר: כל מה שניתן, אנחנו נעשה, אנחנו נבדוק עם הלשכה המשפטית, אנחנו נעשה פגישת עבודה.

<שרי פייר: כל מה שניתן – אנחנו בעד.

<אורנית דקל: אנחנו עובדים הרבה עם משרדי ממשלה, כולל משרד הבריאות שמעביר כסף, יש דרך.

<אורנית דקל: אני יודעת על פרויקטים שממומנים.

אברהם נגוסה: תבואו עם התקדימים שאתם עובדים מול משרדים אחרים.

אברהם נגוסה: התקדים הוא חשוב, ותבואו עם הוכחות, עובדות, כלי עזר כדי להוריד את החסמים האלה.

<שרי פייר: זה לא עניין של חסמים.

<שרי פייר: חשוב לי להסביר, עם משרדי ממשלה, כולל איתנו, אפשר לעבוד באפיק הרכש.

<שרי פייר: אבל אי אפשר לעבוד באפיק הרכש אם המשרד החליט שתחום המתנדבים, אצלנו למשל, הוא באפיק התמיכות.

<שרי פייר: כי לפי הנחיית משרד המשפטים והיועץ המשפטי, אסור לעבוד באותו תחום גם וגם.

<שרי פייר: ברגע שהאפיק שהמשרד בחר הוא אפיק התמיכות לצורך ההתנדבות, אנחנו לא נוכל לעבוד ברכש, אבל כאמור אנחנו נבדוק פתרונות יצירתיים אחרים, אני מניחה שעם המשרדים האחרים אתם עובדים ברכש.

<אורנית דקל: במספר משרדים שעובדים - - -

אברהם נגוסה: מצוין.

אברהם נגוסה: אנחנו בכיוון הנכון וצריך לשבת ולמצוא את הפתרון.

אברהם נגוסה: אני אמשיך את הדיון.

אברהם נגוסה: מי רוצה להוסיף בבקשה?

אברהם נגוסה: גברת ציפי רענן, אני עצרתי אותך.

אברהם נגוסה: תמשיכי בבקשה.

<ציפי רענן: אני לא אאריך, אני רק אגיד שהמודל שלנו שמסתמך על קשר אישי, הוא יוצר איזה שהוא קירבה אחרת מאשר באולפנים, מאשר בכיתות גדולות, ואנחנו גם יזמנו את העניין של מפגשים עם המבוגרים.

<ציפי רענן: חשבנו שזה נכון שהילדים יקבלו את מירב העזרה בשפה, אבל - - - אני אנסה להוסיף בפרקטיקה, כשאני נכנסת לכיתות של אולפנים ואני רואה משהו כמו 20 זוגות עיניים של עולים חדשים שיושבים ומנסים ורוצים ללמוד, אבל הם יוצאים מהכיתות האלה ונורא קשה להם לדבר.

<ציפי רענן: הדיבור, השיחה, זה איזה שהוא מכשול שאני לא יודעת, אני רואה שהדרך שאנחנו מפגישים את המתנדבים בצורה אינדיבידואלית, או קבוצות של שניים-שלושה מול מתנדב, ואז אפשר לדבר בצורה יותר חופשית, בביטחון, להגביר את היכולות של העולה, וזה חשוב לו לדבר כי כשעולה מסתובב ברחבי העיר, או בכל משרד או בכל מקום, אם הוא מרגיש שהוא לא מסוגל לבטא את עצמו, זו תחושה שפוגעת בקליטה שלו ובהרגשה שטוב לו פה והוא יכול להסתדר.

<ציפי רענן: לכן אנחנו עושים את הקבוצות הקטנות ומפגשים יותר אינטימיים.

<ציפי רענן: מאחורי זה גם עומדת המחשבה, ואני כן רוצה להגיד אותה, שיש איזו שהיא תופעה שהילדים לומדים ויודעים הרבה יותר טוב מההורים את השפה.

<ציפי רענן: זה מטבע הדברים, זה חלק מהדינמיקה.

<ציפי רענן: אנחנו חושבים שזה מאוד נכון שלא יהיה היפוך תפקידים כל כך דרמטי בין הילד ובין ההורה, שהילד יודע לדבר ויודע להיות המתווך לפעמים בין ההורה ובין רשויות, ואילו ההורים הולכים ומאבדים את הביטחון, ופה אנחנו כן נותנים את העזרה האישית שלפעמים היא הולכת ונהיית חברית.

<ציפי רענן: יש לא מעט התחלות של קשר כזה, שישבו ודיברו וזה הפך להיות לחברות של ממש.

<ציפי רענן: זאת אומרת מזמינים לארוחות ערב, ויוצאים ביחד, זה איזה שהוא קשר אנושי שנוצר בדרך הזאת.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אתה רוצה להוסיף?

<משה אדוריאן: אני רוצה להוסיף עוד משהו.

<משה אדוריאן: קודם כל מה ששמענו מציפי, יש נסיון יוצא מן הכלל ברעננה, ובמקומות אחרים, ואפשר לגייס את האנשים הטובים שלנו למקומות שמעוניינים לשמוע יותר ולהקים מסגרות שכאלה.

<משה אדוריאן: יש לי שתי בקשות.

<משה אדוריאן: אחת אל הוועדה, שבכל מקום – אם אפשר – שאתם מגיעים אליו וודאי מעלים את נושא קליטת העלייה, לשלב גם את הסעיף של המתנדבים ולבדוק מה נעשה במקום ולראות איך אפשר בעזרת אנשי המקום לפתח את התחום הזה.

<שרי פייר: משולב כבר היום בנוהל רשויות.

<משה אדוריאן: כן אנחנו רוצים יותר אבל.

<משה אדוריאן: היו לנו כמה מפגשים עם רכזי קליטה, גם במפגש ארצי שעשיתי לפני כמה חודשים, הייתה גם נציגה מאזור השרון והציגה את הפעילות בצורה יוצאת מן הכלל.

<משה אדוריאן: הבקשה ממשרד הקליטה, שבכל מקום שבו יש את השליחים שלכם גם במחוזות וגם בישובים, הרעיון בעצם מבחינתי הוא להקים איזו שהיא ועדת היגוי מקומית, יישובית, עם נציגי של"מ ונציגי משרד הקליטה על מנת לראות איך מפתחים את כל נושא ההתנדבות באותו הישוב, זה מאוד חשוב לקדם את העניין הזה.

<משה אדוריאן: תודה רבה.

<אורנית דקל: אפשר עוד להציג?

אברהם נגוסה: כן בבקשה.

<אלכס לאון: שלום בוקר טוב לכולם.

<אלכס לאון: אני פנסיונר של חברת החשמל בירושלים, עבדתי בחברה 46 שנים ולפני שלוש שנים פרשתי, ואני רוצה להשתמש במטאפורה של דוקטור קליין, מאז "דגו" אותי לתוך ארגון של"מ ומאז אני איש שטח של ארגון של"מ, כמו גם רכז של נושא ההדרכה.

<אלכס לאון: אני עוסק בעיקר כרגע בתחום של קליטת עלייה, אני מתנדב באולפן.

<אלכס לאון: אני מדריך עולים חדשים מבוגרים, לא צעירים, שבאים מכל ארצות העולם.

<אלכס לאון: יש לנו צרפתים, יש לנו דרום אמריקה, ארצות הברית, אנשים מבוגרים, אנשים ברמות מאוד מאוד רציניות כמו פרופסורים למיניהם, דוקטורים, אנשים מאוד רציניים והם רוצים ללמוד עברית.

<אלכס לאון: אנחנו מקיימים קבוצות, אני נמצא שם, נותנים לי קבוצה של אנשים כאלה, ואנחנו מדברים שם על אקטואליה.

<אלכס לאון: למשל ועד בית, הם אולי לא נתקלים הרבה בוועד בית בארצות מוצאם, אבל אצלנו זה מאוד מאוד אקטואלי, אנחנו מדברים על נושא של ועד בית ואיך אפשר להתמודד עם בעיות של ועד בית שכולנו יודעים שהן אינן פשוטות.

<שרי פייר: זה בירושלים?

<שרי פייר: זו תכנית למשל אדוני היושב ראש שאנחנו תומכים בה, דרך הרשות.

<שרי פייר: אנחנו עכשיו אחרי כנסים עם ועדת רשויות, זו תכנית שאנחנו מממנים לרשות את היכולת להפעיל אותה.

<שרי פייר: אנחנו תומכים ברשות והיא מפעילה את התכנית, חלקה על ידי מתנדבים.

<שרי פייר: פה התמיכה שלנו היא ברשות.

<אלכס לאון: בכל אופן, אנחנו עוסקים, אנחנו מדברים, אני תוך כדי שיחה, אנחנו ממש מדברים רק עברית, אם נתקלים באיזו מילה מיוחדת אנחנו מתרגמים אותה, אבל מדברים עברית כל הזמן, בנושא אקטואליה, כמו שאמרתי כבר, בנושא של ועד בית, למשל חגים שבאים אנחנו מדברים עליהם, ונותנים להם להתבטא ומלמדים אותם מה קורה בארץ באותם נושאים, ולמשל אנחנו גם מתגברים את נושא ההתנדבות מתוכם, אנחנו מוציאים אנשים, מפרסמים את של"מ וחלק מהם רוצים לבוא וללמד אנגלית, צרפתית, בכל התחומים הם מוכנים לתרום.

<אלכס לאון: אנחנו מעלים את רמת הרצון שלהם לתרום, כי אני לא יודע כמה זה ידוע או נעשה בארצות מוצאם.

אברהם נגוסה: תודה.

<יוסי הלפרין: אני פרשתי מהתעשייה האווירית, התעסקתי רוב שנותיי במערכות טילים וחלל, ואני התוודעתי לתנועת של"מ ולהתנדבות בכלל במסגרת כנסי פרישה שמארגנת התעשייה האווירית כמו כל ארגון גדול אחר, ושם הופיע חבר הנהלה של תנועת של"מ וסיפר על התנועה ועל ההתנדבות בכלל, כפתרון למצוקה שדיבר עליה שלום, הנפילה לתוך תהום של אי עשייה כשפורשים לגמלאות.

<יוסי הלפרין: היום אני חבר הנהלה בתנועת של"מ, אני מוביל את הפרויקט שנקרא בלב של"מ, ביחד להשתלבות בקהילה שלמה, כשהמטרה שלו ליצור את התנאים המתאימים ולהביא להשתלבות והתנדבות של אוכלוסיות מודרות למיניהן בקהילה, כולל אנשים עם צרכים מיוחדים, קהילות שונות אחרות.

<יוסי הלפרין: בתור דוגמה אני יכול להביא את המעורבות שלנו לעומק בנושא של האוכלוסייה האתיופית, במיזם של "סיפור על הדרך", ששם ארגנו עשרות מפגשים במתנ"סים ובבתים פרטיים שאוכלוסייה נרחבת נחשפה לסיפור של העלייה האתיופית וכל מה שמסביב, שזה אחד הקריטריונים המהותיים והחשובים כדי להגיע לאוכלוסייה ולהכיר אותה, וכפועל יוצא מזה ליצור את ההשתלבות שלה.

<יוסי הלפרין: אנחנו מריצים היום בפרויקט פיילוט בשישה ישובים במרכז הארץ, שם בכל ישוב יצרנו, הגענו לצוות של מתנדבים שאנחנו קוראים להם "נאמני השתלמות" שהם אמורים להוליך את הפעילות בישוב עצמו, יצרנו צוות מוביל ויצאנו לדרך.

<יוסי הלפרין: אנחנו כבר רואים פירות ראשונים של אנשים מהאוכלוסיות שדיברתי עליהם, שמשתלבים בפעילויות פנאי במתנ"סים או תכניות ארציות או תכניות מקומיות של סניפים של"מ שמופעלות באותו ישוב, וגם מתנדבים בתנועת של"מ.

<יוסי הלפרין: אנחנו רואים סינרגיה רצינית בין הנושא של התנדבות והנושא של ההשתלבות של אותן אוכלוסיות שדיברתי עליהן, שאליהן אנחנו פונים, בקהילה בפרט ובחברה באופן כללי.

<יוסי הלפרין: המטרה שלנו היא להפיק לקחים מהפיילוטים האלה, וליישם את הפרויקט בכל המתנ"סים בארץ.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: לא מזמן היה אירוע וקיבלנו פה בכנסת את הפרויקט של "סיפור על הדרך".

<אורנית דקל: דוד אבטה, זה השם, הוא היום מנהל את לשכת מנכ"ל החברה למתנ"סים.

אברהם נגוסה: כן.

אברהם נגוסה: רציתי להזכיר שהיה גם פה אירוע בנוכחות יושב ראש הכנסת שיזם את זה.

<משה אדוריאן: דרך אגב, אירוע מאוד מוצלח, שמענו הרבה התייחסויות מהקהל שהשתתף בזה, הסיפורים הם מדהימים, האוכלוסייה נחשפת לסיפור הזה, והתגובות היו לעילא ולעילא.

אברהם נגוסה: קרן פישזון בבקשה.

<קרן פישזון: --- לבוא לפני תחילת הוועדה להכיר אתכם באופן אישי, כי חשבתי ש- - - אנחנו מאוד נזדקק פה.

<קרן פישזון: - - - אדם פונה אלינו, במיוחד עולה חדש, אנחנו לא אומרים לו "וואו לא הגעת למקום הנכון, אנחנו בדיוק עוסקים במשהו אחר, אז הלאה" ואדם ממשיך וממשיך ב- - - במצוקה גדולה והוא לא מסוגל אפילו, אנחנו מקבלים את כל הפניות.

<קרן פישזון: מצד אחד זה נשמע מוזר, איך עמותה יכולה לפתור את כל הבעיות שיש בארץ, ויש הרבה בעיות.

<קרן פישזון: אנחנו מקבלים את הפניות, בשנה שעברה קיבלנו 450 פניות, משפחות במצוקה, כשהפתרון של המשפחה נמצא לא במשרד אחד אלא בכמה משרדים, ולא רק במשרד הממשלתי אלא גם במוניציפלי.

<קרן פישזון: אנשים שאולי היו יכולים להשתקם, לצאת ממצוקה, רק אם הרבה משרדים היו פועלים ביחד.

<קרן פישזון: אנחנו מקבלים את הפניה, נפגשים עם המשפחה ואחר כך מוציאים מכתבים לארגונים ורשויות שאמורים היו לפתור את הבעיה.

<קרן פישזון: יש לנו בעמותה 200 מתנדבים שרובם הם גם עולים חדשים אבל כבר עם הרבה סטאג' בארץ, הבעיה שלנו שגם אנשים שהם בני 40, 50, 60 שבאים להתנדב אצלנו, יש להם בעיה שהספקתי קצת לשמוע ממך, הם לא יכולים לכתוב.

<קרן פישזון: הם לא יכולים לכתוב למנכ"ל משרד השיכון מכתב מפורט על בסיס התלונה.

<קרן פישזון: הם יכולים לכתוב בשפה של כיתה א', ומכתב כזה להוציא זה לא מכובד.

<קרן פישזון: יש לנו בעמותה שלושה אנשים שהם באמת כותבים ברמה, אבל אנחנו לא מתמודדים עם עומס הפניות.

<קרן פישזון: אפילו שהיינו פה בוועדה אצלכם, בעבודה אצלנו עכשיו מכתב לגבי - - - כי פשוט הפניות מתחברות ואני אומרת "טוב, השבוע נתרגם ונשלח", ואז זה מתאסף ומתאסף.

<קרן פישזון: בשבוע שאחרי זה היינו בוועדה של ה- - - גם אותו דבר, לכן הייתי מאוד שמחה אם אנחנו נוכל להשתתף ביחד, לדבר ביחד, כדי שנוכל לכתוב או לבקש, ליצור איזו שהיא קבוצת עבודה, שאנחנו נוכל לפתור את ה- - -

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: זו מטרת הדיון.

אברהם נגוסה: אתם תתחברו ותמשיכו.

אברהם נגוסה: אחרי הדיון תיפגשו ותחליפו כתובות.

אברהם נגוסה: אנחנו נמשיך עם גברת יהודית קרפ מעמותת "שלומית" בבקשה.

<יהודית קרפף: אנחנו מפעילים שירות לאומי למתנדבות ומתנדבים מכל גווני החברה.

<יהודית קרפף: ויש לנו מעל 200 מתנדבות עולות חדשות בודדות מצרפת, שאנחנו מתמודדים עם קשיים לא מעטים בנושא הקליטה ובנושא התקצוב כי אנחנו נופלים "בין הכיסאות" בהגדרות של משרד הקליטה.

<יהודית קרפף: הייתי רוצה גם מהבחינה הזאת לדעת איך ניתן להיעזר, אנחנו העמותה היחידה שמפעילה מתנדבים מצרפת, אנחנו עובדים ארצית, גם הפרויקט של שירות בעליה שזה של המתנדבות מצרפת עובד בכל הארץ, גם ברעננה, גם בירושלים, גם בתל אביב וגם בכפר סבא, אשדוד.

<יהודית קרפף: היה נחמד גם להתחבר אליכם ולראות איך ניתן לשלב בנות שירות אצלכם.

<יהודית קרפף: אמנם זה כרוך בתשלום ואני לא יודעת אם אין לכם תקציבים, איך זה ניתן להיעשות, אבל יש תקנים ממשלתיים גם.

<יהודית קרפף: כמובן שיש לנו את כל הנושא של הצעירות של המשפחות העולות מאתיופיה.

<יהודית קרפף: היה נחמד אם היה אפשר להיפגש ולדבר ולראות איך ניתן לקדם את הנושא של התקצוב שהוא הרבה יותר גבוה ממה שאנחנו מקבלים ואנחנו תורמים המון לנושא.

<יהודית קרפף: הן גרות בדירות שירות מעל ומעבר, הן מקבלות קורסים בפסיכומטרי, ואנחנו מנסים מאוד מאוד לקדם ולשלב.

<יהודית קרפף: איך היינו יכולים להתחבר בנושא הזה למשרד הקליטה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: תיכף דוקטור שרי תגיב.

אברהם נגוסה: יש מישהו שרוצה להתבטא בנוסף, לפני שדוקטור שרי תדבר ואז אני אסכם את הדיון.

אברהם נגוסה: בבקשה דוקטור קליין.

<שלום קליין: דבר אחד להדגיש שלא עמדנו עליו, משהו בפן האקטואלי.

<שלום קליין: אנחנו שומעים היום הרבה על בעיות שיש בתי אבות סיעודיים.

<שלום קליין: אני באופן אישי מתנדב כל יום, נמצא בבית חולים סיעודי כזה ואני רואה את המצב, ואני רואה שגם אוכלוסיית העולים היא חלק מהבעיה.

<שלום קליין: יש מקומות, יש מחלקות שהאוכלוסייה שם היא בחציה או בחלקה הגדול היא אוכלוסייה של עולים.

<שלום קליין: האוכלוסייה של העולים היא האוכלוסייה היותר חלשה.

<שלום קליין: הכי מסכנים אלה שאין להם אף אחד, אבל אחריהם באים אלה שיש להם קצת משפחה, משפחה של עולים, אבל כיון שהם עולים חדשים, היכולת שלהם לבטא את המצוקות שלהם, הרבה יותר קשה.

<שלום קליין: לכן אני אומר שצריך היה גם לתת, הגברת ממשרד הקליטה נמצאת, אנחנו עכשיו בונים תכנית של סיירות מתנדבים בבתי אבות סיעודיים.

<שלום קליין: החברה למתנ"סים יחד איתנו בונים תכנית כזאת, יכול להיות שהיה מקום לדבר גם על האוכלוסייה של העולים שנמצאת במוסדות האלה, כי זה באמת דבר, סוף סוף הדבר נחשף.

<שלום קליין: אני באופן אישי רואה את זה שנים, והרבה מאוד מהכאבים שאני חש אותם, אני טומן בתוכי, פתאום אני קורא אותם ופתאום זה נחשף לעין השמש, כי אתם יודעים שמתנדב הוא לא אחד שיכול ומותר לו להגיד הכל.

<שלום קליין: הוא צריך להיות חלק מהמערכת וצריך להיות כזה שלא יוצר בעיות מיותרות.

<שלום קליין: אני אצרתי בתוכי את הדברים, רציתי לחשוף את זה בפניכם כאן.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: הדיון הוא באמת מאוד מוצלח וחשוב, קודם כל אני רואה שגם עמותות מאוד רוצות להתחבר אליכם לעשייה, ואני רואה גם דרך משרד הקליטה את כל המשרדים, כי הוא המתכלל, הם יודעים לחלק לפי התחומים לאיזה משרד.

אברהם נגוסה: לכן אני רואה בנוכחות של דוקטור שרי פייר כנוכחות של כל המשרדים הרלבנטיים כמו חינוך, רווחה, בריאות ועוד.

אברהם נגוסה: לכן זה חשוב מאוד.

אברהם נגוסה: מה שנשאר עכשיו שפשוט תשבו, תתחברו ותעשו דיונים ביניכם.

אברהם נגוסה: לפני שאסכם את הדיון אתן לדוקטור שרי לסכם, אחרי מה ששמעת גם מהעמותות שהצטרפו ודיברו, ופנו פניה ישירה גם למשרד הקליטה, כמו הגברת יהודית קרפ.

<שרי פייר: אדוני היושב ראש, הוועדות האלה מולידות שיתופי פעולה מדהימים, בדברים שלא חשבנו עליהם.

<שרי פייר: למשל, היה כאן דיון של יוצאי גיאורגיה.

<שרי פייר: כבר שני ארגונים היו אצלי, קיבלו פתרונות, ובאמת דברים טובים יוצאים מפה.

<שרי פייר: אז הוועדה הזאת בהחלט תורמת, בלי ספק.

<שרי פייר: לעצם העניין – יש עקרון שאני לא יודעת אם כל הנוכחים מכירים אותו, עקרון של מניעת כפל סיוע בכל שמדובר בסיוע שהוא סיוע ממשלתי.

<שרי פייר: לכן יש מקרים שכשאת אומרת, יהודית, "אנחנו נופלים בין הכיסאות", זה לא שאתם נופלים בין הכיסאות במדויק, אלא אם הבנתי נכון, אתם מקבלים סיוע ממשרד או מגוף או כספים ממשלתיים אחרים, ולכן גופים ממשלתיים אחרים מנועים לפי חוק מלסייע.

<שרי פייר: לפעמים, אם אפשר, צריך לדעת לבחור מאיפה לקבל את הסיוע.

<שרי פייר: לפעמים זה לא ניתן, כמו בנושא תנועות הנוער שזה לא ניתן, שזה רק בתחום החינוך.

<שרי פייר: עדיין, יש דברים שהם לא כסף, והם חשובים לא פחות ממנו ומסייעים לא פחות ממנו, כמו חשיפה, כמו פתיחת דלתות, כמו יצירת קשרים.

<שרי פייר: ובוודאי חשיבה יצירתית על אפשרויות פתרון אחרות.

<שרי פייר: אני מזמינה כל מי שיושב כאן ומעוניין, לגשת אלי בתום הישיבה, אני אתן את הטלפון שלי, לתאם פגישות עבודה, מעולם לא סירבתי להיפגש וזה גם לא מן השפה ולחוץ, אנחנו מנסים למצוא פתרונות.

<שרי פייר: אני מודה לך אדוני על החשיפה לגבי המצב בבתי האבות.

<שרי פייר: אני מניחה שזו טריטוריה של משרד הבריאות, או הרווחה.

<שרי פייר: אני כן אשמח כגוף, כמשרד שכל עניינו וליבת עשייתו היא העולים, וגם בליבו העולים, לשמוע ולנסות לסייע לעשות חיבורים, כל שניתן, אני חושבת שהסוגיה חשובה, וכך גם את יהודית, אני אשמח להיפגש עם כל אחד אחר ודבר רע לא יכול לצאת מזה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אני רוצה גם להודות למר משה אדוריאן שהוא יזם, הוא דיבר וכששמענו קבענו את הדיון והזמנו אתכם היום כדי להציג לנו את הפעילות החשובה שאתם עושים למען אזרחי מדינת ישראל, ובפרט למען העולים החדשים.

<משה אדוריאן: אני רוצה לציין את המהירות שבה פעלתם, למחרת היום ששלחתי לך את המייל כבר כינסתם את הוועדה.

<משה אדוריאן: כל הכבוד.

<משה אדוריאן: אין מילים.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: זה חשוב, אנחנו רואים עשייה של שיתוף פעולה, זה מאוד חשוב.

אברהם נגוסה: אם יש שיתוף פעולה בין המגזר השלישי וההתנדבות, עם המגזר הממשלתי הציבורי, משרדי הממשלה וארגונים לא ממשלתיים, הכל ביחד – אם אנחנו נעבוד ביחד, אפשר להשיג את המטרה.

אברהם נגוסה: לכן זה חשוב שאנחנו מקיימים פה.

אברהם נגוסה: הדיון הזה לא דיון מייצג שמתקיים בוועדה, אנחנו מקיימים פה דיונים מקצועיים וזה לא דיון שיש לו סימנים של פוליטיקה, למרות שזה הכנסת ומותר לעשות זאת, אבל ראינו תוצאות עם החיילים הבודדים שהרבה ארגונים עובדים, והיום סביב שולחן אחד מקדמים את הנושא.

אברהם נגוסה: היינו בסיור ביום חמישי, 1,600 חיילים בודדים בתל אביב בבית החייל, היינו שם לראות איך כל המשרדים והארגונים הלא ממשלתיים, המגזר השלישי, עובדים בשיתוף פעולה כשהמטרה היא לעזור לחיילים הבודדים.

אברהם נגוסה: זה הדבר שחשוב לעשות.

אברהם נגוסה: היוזמה שלכם שבמקום לשבת בבית, ועם המטענים המקצועיים והנשיון שלכם, אתם יוצאים לשטח ואתם עוזרים לעולים חדשים וגם לאזרחים שאינם עולים חדשים.

אברהם נגוסה: מגיל בית הספר עד בית אבות.

אברהם נגוסה: זו משימה חשובה שכל המשרדים אני בטוח שיתחברו אליה.

אברהם נגוסה: אני סומך על דוקטור שרי פייר שתשב איתכם ותעזור לכם בכל הכיוונים, אם זה משרד הבריאות, משרד הרווחה, משרד החינוך, כל המשרדים הרלבנטיים וארגונים אחרים.

אברהם נגוסה: היום הכנסת מציינת את יום העוני במדינת ישראל, ואנחנו כוועדת עליה וקליטה מקיימים דיון בנושא העוני בקרב העולים החדשים.

אברהם נגוסה: מי שמעוניין יכול להצטרף לדיון.

אברהם נגוסה: אני מסכם את הדיון הזה ומודה לכולם על שהגעתם לכאן.

אברהם נגוסה: לאחר הפגישה והתיאום שלכם נשמח שתעדכנו אותנו ואז נעשה דיון מעקב כדי להגביר את החיבור.

אברהם נגוסה: תודה לכולם שהגעתם, יום טוב.