הוועדה המשותפת לוועדת החוקה, חוק ומשפט, לוועדת הפנים והגנת הסביבה ולוועדת המדע והטכנולוגיה בהתאם לחוק הכללת אמצעי זיהוי ביומטריים ונתוני זיהוי ביומטריים במסמכי זיהוי ובמאגרי מידע, התש"ע-2009, כנסת 20, פרוטוקול מספר 22, 2017-03-22 16:15

אורי מקלב: היום כ"ה באדר התשע"ז, 22 במרץ 2017, אנחנו פותחים את ישיבת הוועדה בעניין התקנון.

דוד אמסלם: אנחנו מביאים את זה להצבעה בפגרה?

אורי מקלב: לא, לא צריך מליאה.

אורי מקלב: זה תקנון על חוק.

אורי מקלב: אני מבקש לתת ליועצת המשפטית לסכם את הדברים שאולי לא ברורים עד עכשיו.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: בסעיף 3 לתקנות, לגבי הוספת תקנה 9א בעמוד 3, הוספנו כאן בסוף התקנה משהו שהמליץ עליו נציג של רשות הסייבר: שפעולות כאמור ייעשו תוך שמירה על כללים הנוגעים לאבטחת מידע ושמירה על הפרטיות הנוהגים בלשכות רשות האוכלוסין, בדגש על ההיבטים המיוחדים הקשורים במיכון.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: זה לגבי הקיוסקים של רשות האוכלוסין.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: לעניין זה תחול תקנה 12 בשינויים המחויבים.

אורי מקלב: זה מקובל?

<נירה לאמעי-רכלבסקי: כן.

אורי מקלב: כל מה שאת אומרת עכשיו מקובל?

<נירה לאמעי-רכלבסקי: כן.

יעל כהן-פארן: את יכולה לחזור על זה?

אורי מקלב: חידדנו את הנושא של אבטחה ומיכון בקיוסקים.

אורי מקלב: שיקפנו את מה שנאמר כאן בוועדה.

אורי מקלב: מדובר באותם מחשבים ובאותו דפוס פעולה כמו שיש שני מטר ליד זה אצל הפקיד, רק שזה נמצא בתוך קיוסק.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: גם נאמר לי שבקיוסקים שמופיעים בחוק, הקיוסקים של משרדים ממשלתיים והקיוסקים שהם לא של רשות האוכלוסין, כן יובאו בתקנות בעתיד הוראות יותר מפורטות לגבי אבטחה, נטילה וכדומה.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: כאן יש את המעטפת של רשות האוכלוסין.

אורי מקלב: זה רק אותם קיוסקים שנמצאים בתוך הלשכות?

<עירית ויסבלום: לשכות ומעברי גבול.

אורי מקלב: כן, התכוונתי ל-בתוך מבנים שיש בהם פעילות קבועה.

אורי מקלב: בעיניי זה ברור, אבל הוספנו בכל זאת.

יעל כהן-פארן: כלומר, אין עדיין תקנות שמגדירות את הקיוסקים, אבל הם כן יוכלו להתקיים.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: לא, אלה רק של רשות האוכלוסין, בעוד שהחוק דיבר על קיוסקים גם בקופות חולים ומשרדים ממשלתיים.

אורי מקלב: שם תהיה אבטחת יתר, בעוד שכאן, כמו שחידדנו, מדובר באותו דפוס של אבטחה שיש בלשכה עצמה.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: בתקנה 5 תיקנו את יום התחילה כך שהוא יהיה ז' בסיוון התשע"ז, שזה 1 ביוני 2017.

יעל כהן-פארן: אז למה יש פה כזה לחץ להעביר את זה?

יעל כהן-פארן: יש פה לחץ שהוא לא ברור.

אורי מקלב: זה לא לחץ, אני לא בלחץ.

יעל כהן-פארן: אתה לא בלחץ, אבל הם כן בלחץ.

יעל כהן-פארן: דנים בזה בשמונה בערב.

אורי מקלב: אני לא מרגיש שאני דן בזה בלחץ, אצלי זה עדיין יום עבודה.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: תקנה 3א, שזה בסעיף 6 בהוראת השעה, לגבי מידע לתושבים – קיבלנו כאן את השינויים שהוחלט שיוכנסו, שזה אומר כך: משרד הפנים יקיים מערך הסברה שמטרתו יידוע התושב כי העברת תמונות טביעות האצבעות ונתוני הזהות הביומטריים שהופקו מהן לצורך הכללתם במאגר הביומטרי איננה חובה ומותנית במתן הסכמתו.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: ההסברה תכלול בין היתר הקרנת סרטוני הדרכה, הצבת שילוט ועלוני הסבר שיהיו זמינים באופן קבע, בשפה פשוטה ובהירה ובמקום נגיש ונראה לעין בלשכות רשות האוכלוסין, פרסום באתר האינטרנט במקום בולט, באמצעי תקשורת מרכזיים, ובדרכי פרסום אחרות; מערך ההסברה ייתן מענה לדוברי השפות עברית, ערבית, רוסית, אמהרית, אנגלית וצרפתית.

יעל כהן-פארן: מתוך כל הדברים הנוספים לא קיבלו כלום?

<נירה לאמעי-רכלבסקי: לא, בעצם התקבל רק העניין של העלון, ש"ההסברה תכלול הסבר כתוב".

<נירה לאמעי-רכלבסקי: אני הבנתי איכשהו שכן נכלל העניין הזה שזה צריך להיות מנוסח באופן אובייקטיבי, אבל עכשיו נאמר לי שהוחלט שלא.

יעל כהן-פארן: גם "ההסברה תכלול הסבר כתוב" לא מופיע פה.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: זה נמצא.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: "בו יפורט בין היתר מהו מאגר ביומטרי ומהם אמצעים ביומטריים", ונתבקשתי להסיר את "נתוני זיהוי ביומטריים", כי לדעתם יהיה קשה להסביר מה זה.

<עירית ויסבלום: יהיה קשה להסביר את זה בשפה פשוטה וקלה.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: אני בטוחה שמי שיודע לכתוב עלוני הסברה לאנשים יודע להסביר בשפה פשוטה - - -

אורי מקלב: אני גם מקבל את זה.

אורי מקלב: המטרה שלנו היא שידעו מהו מאגר ביומטרי, ולכן מספיק שיהיה "מהו מאגר ביומטרי ומהם אמצעים ביומטריים".

אורי מקלב: אני לא הולך להיות עכשיו אוניברסיטה דרך דפי ההסברה, אלא צריך לתת מידע בסיסי, שמי שירצה יוכל לדעת.

אורי מקלב: איפה אנחנו עכשיו?

יעל כהן-פארן: רק שנייה, אני רוצה לשאול לגבי הטופס.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: הייתה כאן שאלה לגבי תיקון של הטופס, אם הוא צריך להופיע כאן, בסעיף (ג), בהסברה בכתב.

אורי מקלב: לא הבנתי מה השאלה.

יעל כהן-פארן: בסעיף של הטופס יש "ידוע לי שבאפשרותי לקבל הסבר על המשמעות של שמירת תמונות טביעות האצבע והנתונים שיופקו מהן במאגר הביומטרי, לרבות השימוש שניתן לעשות בהן".

יעל כהן-פארן: אז אמרתי שאם אתם כותבים דבר כזה בטופס, אז שיהיה באופן ברור שדפי ההסבר צריכים לכלול את המידע הזה.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: זה שונה ל"ידוע לי שביכולתי לבקש הסבר על המשמעות של שמירת תמונות טביעות האצבע, לרבות השימוש שניתן לעשות בהן, כמפורט בעלוני ההסבר".

<נירה לאמעי-רכלבסקי: הבקשה כאן הייתה שזה ייכתב רק בטופס ולא יופיע בתקנות עצמן.

<עירית ויסבלום: זה מה שדיברנו עליו היום בוועדה.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: גם אני הבנתי שהעניין הזה יכול להיכנס פשוט לעלון ההסברה, שבו כותבים מהם אמצעים.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: ..

<נירה לאמעי-רכלבסקי: הרי ממילא כבר כתוב כאן שיהיה עלון הסבר כזה.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: כלומר, אם יש לנו כבר סעיף שאומר מה יכלול ההסבר אז למה לא לכתוב את זה שם?

אורי מקלב: אבל מה זה משנה?

<עירית ויסבלום: אבל אנחנו לא כותבים את כל עלון ההסבר בתקנות.

אורי מקלב: למה עוד פעם לכתוב את זה?

יעל כהן-פארן: אבל את המשמעות לא כתוב לך בדפי ההסבר.

יעל כהן-פארן: תאמין לי שאם לא נתעקש על זה, לא יתייחסו לזה בכלל.

יעל כהן-פארן: כך אני מרגישה.

<עירית ויסבלום: אם בטופס אנחנו כותבים "כמפורט בעלוני ההסבר", אז חזקה עלינו שנפרט את זה בעלוני ההסבר.

אורי מקלב: איך יכול להיות שהם לא יפרטו את זה?

אורי מקלב: הרי הטופס הכי בסיסי הוא הטופס של ההסכמה, ובו כתוב שאפשר לבקש "כמפורט בעלוני ההסבר".

אורי מקלב: כך שזה גם נותן פה הנחיה לחפש את עלוני ההסבר.

אורי מקלב: זה הכי ברור, כי אתה כותב לו שיש לו עלוני הסבר.

אוסאמה סעדי: אבל אפשר לעשות את זה יותר קל, אפשר לכתוב - - -

אורי מקלב: איפה?

אורי מקלב: בתקנות או בטופס?

אוסאמה סעדי: בטופס.

משה ארבל: היתרון של הטופס זה שהוא מגיע לכל אזרח.

אוסאמה סעדי: במקום שנכתוב "ידוע לי שבאפשרותי לבקש הסבר על המשמעות, כמפורט בעלוני ההסבר", נכתוב שניתן בזה הסבר על המשמעות, כמפורט בעלוני ההסבר.

אוסאמה סעדי: כלומר, לא שהוא יבקש, אלא שייתנו לו את דף ההסבר, את הטופס.

אוסאמה סעדי: מה הבעיה?

אורי מקלב: זאת חוברת.

<עירית ויסבלום: אמרנו שזה יהיה במקום נגיש, נראה לעין, והוא יוכל לקחת את זה - - -

אוסאמה סעדי: אבל יכול להיות שהוא לא ידע איפה זה.

אוסאמה סעדי: אז אני אומר שאם אזרח בא לפקיד, הפקיד נותן לו את הטופס.

אורי מקלב: אתה רוצה שייתן טופס וחוברת?

אוסאמה סעדי: טופס.

אורי מקלב: טופס?

אוסאמה סעדי: עלון ההסבר.

אורי מקלב: העלון יכול להיות בכזה עובי, בכמה שפות - - -

אוסאמה סעדי: אבל מה שאתה אומר עכשיו, "ידוע לי שבאפשרותי לבקש הסבר - - -

אורי מקלב: אני אגיד לך מה - - -

אוסאמה סעדי: הרי אף אחד לא קורא את הטופס הזה.

יעל כהן-פארן: אבל הוא חותם עליו.

אורי מקלב: מי שלא קורא את הטופס לא יקרא שום דבר.

אורי מקלב: אבל לגבי העלונים, הם יכולים להיות בכמה שפות, וגם אם קוראים את זה, כדי לקבל הסבר הוא רוצה בשפה יותר קלה, בשפת האם שלו.

אורי מקלב: ולכן זו דקדקנות שאני לא חושב ש...

אורי מקלב: אני אכתוב בתקנות "תחברו את עלון ההסבר עם הטופס" - - -

אוסאמה סעדי: אין לי בעיה שיישאר ככה: ידוע לי שבאפשרותי לבקש הסבר על המשמעות בשפת האם שלי.

אוסאמה סעדי: כי יכול להיות שמישהו ילך ללשכה ולא יהיה עלון בשפה שלו.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: לא, לא, "כל השפות" לא אומר שכל אמצעי ההסברה יהיו בכל השפות.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: הטפסים יהיו בכל השפות?

משה ארבל: עלוני ההסבר יהיו בכל השפות.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: והטפסים?

<עירית ויסבלום: לא, את הטפסים לא מתרגמים לכל השפות.

<עירית ויסבלום: אבל בן אדם שמבין אמהרית יקבל עלון של ההסבר בשפה אמהרית - - -

<נירה לאמעי-רכלבסקי: אבל הוא יחתום על טופס בעברית.

אורי מקלב: אז מה?

אורי מקלב: אז שהטפסים יהיו בחמש שפות?

אורי מקלב: אנחנו מדינת ישראל, אנחנו עדיין לא צרפת.

אורי מקלב: העולים החדשים, אל תעשו אותם כאלה פרימיטיביים.

אורי מקלב: אני רוצה לקבל את מה שאומר חבר הכנסת אוסאמה, שעלוני ההסבר - - -

<דובר: בשפת האם שלו.

אורי מקלב: לא, אני לא מתחייב לשפת האם, כי מה אם הוא הונגרי?

משה ארבל: אבל בתקנות אתה מחייב את הרשות בשש שפות.

אורי מקלב: נכון, אז אני כותב "כמפורט בעלוני ההסבר, שמודפסים בכמה שפות".

<נירה לאמעי-רכלבסקי: את זה באמת לא חייבים לכתוב, אם אתה כבר שואל.

אוסאמה סעדי: אבל מה שחשוב לי בטופס הזה זה למה מחקו את "ידוע לי כי משרד הפנים יהיה רשאי - - -

יעל כהן-פארן: כי העבירו את זה למעלה.

אוסאמה סעדי: רק בגלל זה?

יעל כהן-פארן: כן.

יעל כהן-פארן: דווקא הקדימו את זה.

אוסאמה סעדי: ומה זה "הנסיבות המסוימות"?

<עירית ויסבלום: בחוק יש הוראות מתי המשטרה יכולה לבקש מידע.

אוסאמה סעדי: אז לכתוב את זה כך, "בנסיבות מסוימות כפי שמגדיר החוק".

יעל כהן-פארן: היא דווקא קיצרה כדי שזה יהיה יותר קל לקרוא ומובן.

אוסאמה סעדי: אבל יעל, מה זה "בנסיבות מיוחדות"?

אורי מקלב: כל אחד מסתכל על זה אחרת.

אורי מקלב: אנחנו יוצאים מנקודת הנחה, חבר הכנסת אוסאמה, שכמה שהטופס יהיה יותר פשוט ופחות מסובך, ככה אדם יקרא את זה וככה הוא יבין.

אורי מקלב: ככל שנסבך אותו יותר ונוסיף פרטים.

אורי מקלב: ..

אוסאמה סעדי: בסדר.

אורי מקלב: נעבור לשלוש - - -

יעל כהן-פארן: רגע, אני רוצה לוודא מה הנוסח.

יעל כהן-פארן: אחרי "ידוע לי שביכולתי לבקש", האם מתייחסים לדפי ההסבר?

<נירה לאמעי-רכלבסקי: כן, זה מופיע בחדש.

אורי מקלב: "כמפורט בעלוני ההסבר".

יעל כהן-פארן: לא הסכמתם להכניס את המשפט שאומר שקראתי את עלון ההסבר והבנתי על מה אני חותם?

<עירית ויסבלום: לא, אני לא יכולה לחייב אותו לקרוא, ואם הוא יחתום על זה שהוא קרא אבל הוא לא באמת קרא, אז מה...

אברהם נגוסה: דווקא לא כדאי, מכיוון שהטופס שהוא חותם עליו לא תורגם לשפה שלו.

אורי מקלב: כדי להוריד קצת את המתח אני אזכיר שאנחנו לא מדברים כאן על חברה פרטית שהולכת לשווק משהו, אלא מדובר על משרד ממשלתי.

אורי מקלב: אם אני לא אאמין למשרד ממשלתי אז לאיפה הגענו, בואו נסגור את הבסטה.

אורי מקלב: אנחנו צריכים לתת אמון מינימלי לעובדי ציבור ולמשרד ממשלתי.

אורי מקלב: אנחנו גם לא הולכים הביתה; אם זה לא יהיה טוב אז יש כאן שולחן שדנים בו, יש ביקורת ציבורית, זה לא איזה חברה פרטית שאנחנו לא מכירים.

אורי מקלב: עירית, בבקשה להמשיך מאיפה שסיימת בצהריים.

<עירית ויסבלום: את 3ג קראנו, אבל יש עכשיו תיקון שמופיע בנוסחים שלפניכם.

<עירית ויסבלום: ב-3ג, פסקה (א), בסיפה נכנס שינוי שהמטרה שלו להבהיר את הכוונה: "מסמכי זיהוי שהיו בתוקף במועד הגשת הבקשה יבוטלו עם הגשת הבקשה למחיקה".

<עירית ויסבלום: זאת אומרת, חוץ מזה שיש חובה להחזיר את מסמכי הזיהוי לרשות האוכלוסין, אז גם אם התושב לא החזיר אותם מכיוון שהם אבדו או נגנבו והם לא ברשותו, הם יבוטלו בכל מקרה.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: עכשיו הגענו לנקודה שבה נעצרנו, 3ג(ד).

<נירה לאמעי-רכלבסקי: דיברנו על נסיבות מיוחדות שבגינן למרות שבן אדם הגיש בקשה, אי אפשר למחוק לו; יש איזושהי בעיה, וראש הרשות יכול להאריך את זה ב-14 ימים.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: היה כאן דיון בשאלה מהן הנסיבות המיוחדות ואיך ננסח את זה.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: אני ניגשתי לנסחית ונעזרתי בה, והיא הציעה נוסח.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: הסברתי לה מה שנאמר כאן בוועדה, שהכוונה היא למקרים שאין כוח אדם שיכול למחוק וכו'.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: אני אקריא את זה: תמחק הרשות מהמאגר הביומטרי את תמונות טביעות האצבע של המבקש והנתונים שהופקו מהן בתוך 48 שעות מהמועד שבו קיבלה הרשות את הבקשה; ואולם ראש הרשות רשאי, בהחלטה מנומקת בכתב, להאריך את התקופה האמורה בתקופה נוספת שלא תעלה על 14 ימים, ובלבד שהתקיימו נסיבות חריגות שבשלהן אין כל אפשרות לבצע את המחיקה בתקופה האמורה.

אורי מקלב: "אין אפשרות".

אורי מקלב: למה "אין כל אפשרות"?

<נירה לאמעי-רכלבסקי: כי הנסחית דווקא מצאה בחוקים רבים שכאשר אין היתכנות כותבים "אין כל אפשרות".

<נירה לאמעי-רכלבסקי: היא דווקא אמרה לי לא למחוק את המילה "כל", כי הכוונה היא...

<נירה לאמעי-רכלבסקי: אני רוצה להציע פשרה - - -

אורי מקלב: בואי נשמע אותם, אולי הם מסכימים.

<קרן בהט: אנחנו מתנגדים למילה "כל".

<קרן בהט: נכתב כבר שמדובר בנסיבות חריגות ושראש הרשות יצטרך לנמק את ההחלטה שלו בכתב, ולכן אין כל צורך להוסיף את המילה "כל".

<קרן בהט: משרד הפנים מתנגד למילה הזאת.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: אז אני רוצה להציע פשרה בעניין הזה.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: הכוונה כאן היא שבאמת אין היתכנות פיזית למחיקה, ולא בגלל שפתאום פנה איזה גוף ביטחון ואמר שהוא רוצה את כל טביעות האצבע של גברים בני 18 עד 24 – שאת זה אנחנו לא רוצים לאפשר.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: ולכן אולי אפשר לכתוב "אין אפשרות סבירה".

אורי מקלב: אני חושב שזה בסדר.

יעל כהן-פארן: אז שכבר יהיה "אין אפשרות".

<נירה לאמעי-רכלבסקי: לא, הכוונה של "אין אפשרות סבירה" היא שבאמת אין היתכנות פיזית למחיקה.

<קרן בהט: אני מבקשת להתייעץ ולחזור בעניין הזה.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: כשאת אומרת "אין אפשרות" אז זה "מצטערים, אין אפשרות למחוק - - -

אורי מקלב: בסדר, קיבלת.

אורי מקלב: עשית את היומית שלך כבר פעמיים היום, יש שכר לעמלך.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: תודה רבה.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: עכשיו אנחנו עוברים לסעיף (ה), שזה העניין של המחיקה מהגיבויים, שזו מחיקה של תקופה ארוכה יותר, ולגבי זה צריך לקבל הסבר.

אורי מקלב: אבל צריך להקריא קודם.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: (ה) על אף האמור בתקנת משנה (ד), הרשות תמחק את תמונות טביעות האצבע של המבקש והנתונים שהופקו מהן מכלל הגיבויים בתוך 90 ימים ממועד קבלת בקשת המחיקה ברשות; ואולם ראה ראש הרשות כי במקרה מסוים מתקיימות נסיבות מיוחדות שלא אפשרו את המחיקה במועד האמור, רשאי הוא בהחלטה מנומקת בכתב ובאישור השר להאריך את התקופה בתקופה נוספת שלא תעלה על 60 ימים מתום 90 הימים האמורים.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: (ו) במניין הימים לעניין תקנה זו יובאו בחשבון ימי עבודה בלבד.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: זה אומר שכל התקופות של 14 ב-90 בעצם גדלות ב - - -

אורי מקלב: כמו שאנחנו רגילים ב-14 יום.

אורי מקלב: זה לא חוץ מימי עבודה?

<נירה לאמעי-רכלבסקי: לא, בדרך כלל לא.

אורי מקלב: ו-14 הימים שקודם דיברנו עליהם?

<נירה לאמעי-רכלבסקי: גם לא.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: זה אומר ש-14 זה 21.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: זה אומר ש-90 הימים יוצאים כמה חודשים.

אורי מקלב: אבל אני אגיד לך איפה ההבדל.

אורי מקלב: כשנותנים למישהו להבהיר משהו, אנחנו סופרים את הכול.

אורי מקלב: אבל מכיוון שכאן זה באמת ימי עבודה.

אורי מקלב: ..

אורי מקלב: הרי כאן זה נסיבות עבודה - - -

<קריאה: טכנולוגיות.

אורי מקלב: הימים שאנחנו נותנים זה בגלל נסיבות עבודה.

<מאיר גופשטיין: אני אפרט בקצרה.

<מאיר גופשטיין: ההבדל בין הגיבויים כאן לבין הסעיף שלפניו הוא בשל העובדה שבסעיף המחיקה מהמאגר מדובר על המאגר החי, המאגר שפועל ועובד, שבו המחיקה הרבה יותר מהירה, כי אנחנו עושים את זה מידית.

<מאיר גופשטיין: אבל ברגע שאנחנו מדברים על הגיבויים אנחנו בעצם מדברים על קלטות שבהן שמור המידע, וצריך לגשת לאותן קלטות ולטעון אותן במערכת חלופית שנמצאת באתר גיבוי.

<מאיר גופשטיין: זה תהליך מאוד מורכב, שבו צריך לפתוח את המידע ולגשת בקשה-בקשה, לאתר את אותן בקשות מחיקה ולבצע את זה באופן ידני, על ידי שני אנשים מורשי גישה, כמו שהחוק קובע.

<מאיר גופשטיין: זה תהליך מאוד מורכב וצריך לעשות אותו בזהירות, על מנת לא לעשות טעויות, מכיוון שהגיבויים הם בעצם - - -

אורי מקלב: הגיבויים הם המקום הכי שמור.

<מאיר גופשטיין: והכי רגיש.

<מאיר גופשטיין: והוא לא נגיש.

<מאיר גופשטיין: הרי זה מנוגד לדנ"א של שיקוף טכנולוגי - - -

אורי מקלב: מאיר, אין לי מחשבה שאתה רוצה להרוויח עוד כמה ימים שיהיה לך את המאגר - -

<מאיר גופשטיין: בדיוק.

אורי מקלב: - - אלא אנחנו מדברים על זה שיהיו לך מספיק ימים.

אורי מקלב: צריך לתת לכם את זה.

<מאיר גופשטיין: אני גם אזכיר שבחוק המקורי - - -

<נירה לאמעי-רכלבסקי: העניין של ימי עבודה לא מופיע בדרך כלל בחקיקה - - -

<אביטל שטרנברג: יש שכן ויש שלא, אין כללים בעניין הזה.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: ברוב החוקים לא מופיע העניין של ימי עבודה.

<אביטל שטרנברג: לא הייתי אומרת שברוב; יש כך ויש כך.

אורי מקלב: אבל אני הסברתי מדוע כאן כן.

אורי מקלב: כי מדובר באמת בימי עבודה.

אורי מקלב: יש מקומות שאתה נותן שבועיים כדי לתת לבן אדם להתארגן, והוא לא צריך דווקא ימי עבודה בשביל זה.

אורי מקלב: אלא שכאן הסיבה שאנחנו מבקשים את הימים האלה היא מכיוון שהוא צריך ימי עבודה בשביל לחפש את זה.

יעל כהן-פארן: זה המון.

יעל כהן-פארן: בעצם זה הופך להיות אפשרות ל-90 פלוס 60 נגיד, שזה 150, שזה כמעט שנה בימי עבודה.

אורי מקלב: אני מאוד מעריך אותך, חברת הכנסת כהן-פארן, אבל את יודעת שה-60 יום שהוספנו עכשיו זה במקרים מאוד-מאוד נדירים.

אורי מקלב: אז אם כבר צריך לקחת את ה-90 יום כשטוענים שזה הרבה.

יעל כהן-פארן: לא, אבל 90 הימים זה נתון בתקנות, זה הבסיס.

אורי מקלב: כן, אבל את אומרת שיכולים להיות מקרים של 150 יום בשנה, אבל מדובר במקרים - - -

יעל כהן-פארן: אבל 90 יום לבדם זה קרוב לחמישה חודשים.

<אביטל שטרנברג: 90 יום זה שלושה חודשים.

יעל כהן-פארן: לא, בימי עבודה זה יותר.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: עשיתי את החישוב; זה שישה ומשהו חודשים.

אורי מקלב: אז מה אתם רוצים, 80 יום?

יעל כהן-פארן: שזה לא יהיה ימי עבודה.

יעל כהן-פארן: זה נשמע לא סביר, אפילו אם זה תהליך מאוד מורכב.

<מאיר גופשטיין: אבל זה לא רק התהליך.

<מאיר גופשטיין: השאיפה היא לגעת בגיבויים - - -

אורי מקלב: מאיר, כשאתם אמרתם 90 האם התכוונתם שנוריד לכם או שהתכוונתם באמת ל-90?

<מאיר גופשטיין: לא, לא, לא.

<מאיר גופשטיין: אם תשאל כל גוף שעוסק ב-IT, כל גוף שעוסק בטכנולוגיה, המתודולוגיה היא לא לגעת בגיבויים, לא להתעסק בגיבויים, לא למחוק מהגיבויים.

<מאיר גופשטיין: זה משהו שהוא מנוגד לדנ"א של גוף טכנולוגי.

<מאיר גופשטיין: אלא שפה, בגלל החקיקה, יש צורך לפתוח את הגיבויים האלה ולמחוק מתוכם.

<מאיר גופשטיין: עכשיו, אם הדבר ייעשה בתדירות של חודש, זה פתח לתקלות ולצרות.

<מאיר גופשטיין: השאיפה היא תמיד לשמור את הגיבויים ולא לגעת בהם עד כמה שאפשר.

<מאיר גופשטיין: אם מה שמטריד הוא הגישה - - -

אורי מקלב: כלומר, יותר קל לך לעשות ביחד בשביל כמה?

משה ארבל: זאת המטרה.

אורי מקלב: כלומר, לעשות כמה במרוכז?

<מאיר גופשטיין: בוודאי.

<מאיר גופשטיין: לגעת בגיבויים האלה כמה שפחות.

<מאיר גופשטיין: הגיבויים האלה הם ההיסטוריה של קבלת ההחלטות.

אורי מקלב: מאיר, תודה.

אורי מקלב: 3ד.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: רגע, לפני כן יש הערה לגבי משהו שלא נכנס כרגע לתקנות.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: לגבי השימושים.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: אנחנו סברנו וגם סיכמנו ודיברנו על זה בישיבה המקדמית, שבתקופה הזאת שבה אדם שיש לו זכות למחיקה, מטעמים כלשהם שלא תלויים בו אלא במערכת, טביעות האצבע שלו אינן נמחקות – כוונתנו אינה שבזמן הזה יהיה שימוש בטביעות האצבע.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: אני חשבתי שכאן ראוי להכניס איזשהו סעיף לגבי זה, ונאמר לי שמסכימים איתי באופן עקרוני אבל לא זאת האכסניה.

משה ארבל: יהיו תקנות בנוגע לשימושים.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: אבל חשוב להגיד את זה לפרוטוקול, כי הכוונה שלנו היא לא שבזמן שהמערכת מתעכבת - - -

אורי מקלב: זה רק להאריך את האפשרות למחוק, אבל לא להאריך את השימוש.

אורי מקלב: כלומר, לתת יותר זמן למחוק, אבל לא יותר זמן לשימוש.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: בדיוק.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: שבתקופה הזאת לא יהיה שימוש, כי האדם כבר ביקש מחיקה.

אורי מקלב: אז זה כתוב בפרוטוקול.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: הטענה כאן היא שכשיגיעו התקנות של המשטרה זה יהיה צריך להיות כתוב בהן.

אורי מקלב: אנחנו הצהרנו עכשיו שאין ספק שאנחנו לא התכוונו עכשיו להאריך את זמן השימוש במאגר, אלא רק כדי לתת יותר זמן למחוק את זה, וממילא בתקופה הזאת אין שום סיבה להשתמש בנתונים האלה.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: לא, סליחה, כנראה לא הסברתי נכון.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: הכוונה היא למקרה שאדם ביקש מחיקה.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: לכאורה תוך יומיים צריך היה למחוק את טביעות האצבע שלו.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: אלא שטביעות האצבע נמצאות שלושה שבועות נוספים במאגר - -

אורי מקלב: בנסיבות מיוחדות.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: - - ובשלושת השבועות האלה המשטרה מגישה בקשה להשתמש בטביעות האצבע.

אורי מקלב: אסור לה.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: בדיוק, כי הוא כבר ביקש מחיקה.

אורי מקלב: הבנו, הבנו.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: אז נאמר לי שיש מקום לכתוב את זה, אבל לא כאן, אלא כשיגיעו התקנות של המשטרה.

אורי מקלב: נכון.

אורי מקלב: אז זה נאמר לפרוטוקול.

<קרן בהט: אדוני, אנחנו מסכימים ל"אפשרות סבירה".

משה ארבל: לגבי הנוסח שהוצע בסעיף הקודם.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: הוא כבר קיבל את זה.

אורי מקלב: כבר קיבלתי את זה.

אורי מקלב: 3ד, עירית, בבקשה.

<עירית ויסבלום: 3ד.

<עירית ויסבלום: (א) הכללת תמונות טביעות האצבעות של קטין שמלאו לו 16 שנים או נתוני הזיהוי הביומטריים שהופקו מהן במאגר הביומטרי, מותנית בהסכמת הקטין ונציגו באמצעות הסכמתם בכתב לפי טופס 2 בתוספת השנייה וזאת לאחר שיינתן לקטין הסבר בכתב.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: כמו שאתם רואים, אני הצעתי איזושהי תוספת - - -

<קריאות: - - -

<נירה לאמעי-רכלבסקי: אתה רוצה להתייחס לתוספת שהצעתי לגבי קטינים?

אורי מקלב: היא לא גמרה.

אורי מקלב: אני מקריא: "ויציין כי במלאת לו 18 שנים יוכל לבקש את מחיקת טביעות האצבע כאמור בסעיף קטן זה".

אורי מקלב: מה את מבקשת להוסיף?

<נירה לאמעי-רכלבסקי: כל מה שמופיע כאן באדום זה משהו שחשבתי שאפשר לדון בו לגבי קטינים.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: שלגבי קטינים כן יהיה איזשהו הסבר בעל-פה שאין להם חובה להכליל את טביעות האצבע; ושהפקיד יפנה אותם לקיומם של חומרי הסברה, וגם שיגיד להם שכשהם יהיו בני 18 הם יוכלו למחוק את טביעות האצבע.

אורי מקלב: בואי נסביר.

אורי מקלב: מה שונה נער קטין בן 16 ממישהו בן 18?

אורי מקלב: איפה ההבדל?

אורי מקלב: אתם מבקשים לעשות שוני - - -

<נירה לאמעי-רכלבסקי: לא הם, אני.

אורי מקלב: הסעיף כן מבקש לשנות.

<עירית ויסבלום: קודם כול אני רוצה לציין שכל סעיף 3ד נוסח בתיאום מלא עם משרד המשפטים, עם רפרנטים שכל התפקיד שלהם זה לדאוג לטובתם של הקטינים.

<עירית ויסבלום: ההבדל המרכזי הוא שבעוד שלאדם בגיר יש עלוני הסבר וחומרים שאם ירצה יעיין בהם ואם לא אז לא, הרי שפה הסיכום שלנו עם משרד המשפטים הוא שיינתן לקטין דף הסבר.

<עירית ויסבלום: אנחנו לא נפנה אותו, נשאל אותו, נמליץ לו ללכת לקרוא, אלא יינתן לו דף הסבר.

אורי מקלב: דהיינו, צמוד לטופס ההסכמה יינתן עוד דף הסבר שמסביר.

<עירית ויסבלום: נכון.

<עירית ויסבלום: וזה בניגוד למבוגר, שאם ירצה ייקח, ואם לא ירצה לא יסתכל.

<עירית ויסבלום: בהסכמה של משרד המשפטים הגענו לזה שזה יהיה הסבר בכתב.

<עירית ויסבלום: שוב, אנחנו מדברים על זה שפקיד שיסביר בעל-פה, יכול להיות שהוא ירחיב, יכול להיות שהוא יקצר, יכול להיות שלא יהיה לו זמן וזה לא יהיה ברור, ולכן אנחנו מעדיפים שיהיה טופס הסבר, כשהסיכום עם משרד המשפטים היה שזה יתאים להבנה של קטין.

אורי מקלב: אני אעשה פשרה באמצע: שהפקיד יגיד לו שיש לו טופס הסברה.

<עירית ויסבלום: אבל הוא נותן לו את זה.

אורי מקלב: כשהוא נותן לו הוא אומר לו "זה טופס ההסכמה ויש לך דף הסבר מוצמד לזה", לא מעבר לזה.

<עירית ויסבלום: אבל יטענו שזו פעולה שלא כדין - - -

אורי מקלב: תראי, הרי כשמדובר על גיל 16 אז אתם מטפלים בו פרטני יותר ובפינצטה יותר, אתם נותנים לו טופס אחר, כך שהוא כבר יודע.

אורי מקלב: אז שיגיד לו שיש לו...

אורי מקלב: שיעשה כל מאמץ... אני חושב שזה בסדר.

אורי מקלב: בלי שהוא מסביר לו.

<עירית ויסבלום: בכל הנושא של ניירות של פקידים, בעיקרון מנחים אותם להגיד.

<עירית ויסבלום: אבל אם יקרה מצב שפקיד לא יגיד, יבואו ויגידו שזו פעולה שלא כדין, שההסכמה של הקטין ניתנה שלא כדין, ולכן כל הפעולה בטלה, "תבטלו את כל ההסכמות שלו" וכו'.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: אבל מי יגיד את זה, עירית?

<נירה לאמעי-רכלבסקי: הכוונה היא להתוות לכם דרך פעולה של קטינים.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: אנחנו מבקשים שכן תעשו את זה.

אורי מקלב: אני הצעתי הצעת פשרה.

אורי מקלב: הייתה כאן בקשה שזה יהיה בעל-פה, מכיוון שמדובר בנער קטין בן 16 - - -

משה ארבל: אני היום שמעתי הסבר מכבוד יו"ר הוועדה שהנערים של היום חכמים כל כך - - -

יעל כהן-פארן: לא כולם.

יעל כהן-פארן: הלוואי שכולם היו.

אורי מקלב: אני אמרתי שלא צריך בעל-פה שום הסבר, אבל, מכיוון שזה טופס הסכמה שמוצמד לו טופס הסבר, אז שהפקיד בסך הכול יגיד לו שמוצמד להסכמה גם הסברה, לא יותר מזה.

אורי מקלב: אלא שעירית אומרת שאולי הוא ישכח להגיד את זה.

<עירית ויסבלום: פקידים זה משהו שנשחק עם הזמן, ועם הזמן ישכחו להגיד ואז זה יאיין את כל - - -

משה ארבל: טופס הסכמה לקטין הוא ייחודי?

אורי מקלב: כן.

אורי מקלב: אבל גם הטיפול בו הוא ייחודי.

משה ארבל: אבל יש לו נוסח שמסביר לו באופן ייחודי, בגלל שהוא קטין - - -

אורי מקלב: עירית, את לא יכולה להגיד לנו בהרבה דברים "יש לנו פקידים, אנחנו מנחים אותם" ולבקש מאיתנו להסתמך על זה, אבל כאן כשזה מגיע להנחיה, אז פתאום לא.

אורי מקלב: אם יינתן נוסח אחר, שלא פוסל את כל הדבר, גם אין לי בעיה עם זה.

אורי מקלב: "הפקיד יפנה".

<עירית ויסבלום: אבל הוא נותן לו דף הסבר.

אורי מקלב: הוא נותן לו שני טפסים מהודקים, הוא לא יודע מה זה, הוא אומר לו "תחתום פה".

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, המחוקק הכיר בשונות של קטין בחוק עצמו - - -

אורי מקלב: יושב-ראש ועדת הפנים, מה דעתך?

דוד אמסלם: אני מסכים עם מה שהיא אמרה.

דוד אמסלם: בסופו של דבר הפקיד בא בשמונה בבוקר, יש לו הרבה עיסוקים, הוא לא יכול להגיד כל שנייה...

דוד אמסלם: לכן אני חושב שצריך להיות שלט בתוך הלשכה שמסביר - - -

יעל כהן-פארן: זה ברור.

אורי מקלב: אבל כאן זה ייחודי מאוד, זה בין 16 ל-18.

דוד אמסלם: הבן שלי, כשהיה בן 16, היה הולך ומברר ויודע את הזכויות שלו.

דוד אמסלם: אי אפשר לעשות לכל אחד הרצאה מודרכת, אני חושב שמה שהם מציעים זה סביר.

אורי מקלב: חבריי לא מסכימים, אז אני מקבל את מה שאתם אומרים.

אורי מקלב: הלאה.

אורי מקלב: אני לא מתעקש על הצעה - - -

יעל כהן-פארן: רגע, יש פה את התוספות ולא הבנתי אם זה נכנס.

אורי מקלב: על זה הדיון עכשיו.

אורי מקלב: אני הצעתי פשרה אבל גם עליה החברים לא מסכימים, אין לי רוב לזה.

יעל כהן-פארן: אתם לא מוכנים שהוא יפנה אותו לדברי הסברה?

<עירית ויסבלום: אבל הוא נותן לו ביד טופס הסבר.

<עירית ויסבלום: מה יותר "להפנות" מזה?

<עירית ויסבלום: הוא נותן לו את ההסבר ביד.

יעל כהן-פארן: איפה כתוב שהוא נותן לו את ההסבר ביד?

<נירה לאמעי-רכלבסקי: "יינתן לקטין הסבר בכתב".

<עירית ויסבלום: רק שהוא לא יגיד לו בעל-פה דברים.

<עירית ויסבלום: הכול כתוב בטופס, והוא נותן לו את הטופס.

אורי מקלב: איך שאני מכיר את הדברים, אני חושב שזה גם חיסרון.

אורי מקלב: אני לא הייתי מחליט ככה, אבל ככה רציתם.

אורי מקלב: מדוע?

אורי מקלב: אני מכיר אנשים, גם אם הוא לא בן 16, גם אם הוא בן 20, שאומרים לו "יש לך כאן טופס, תחתום", והוא יראה שיש טופס הסבר, הוא יגיד "רגע, רגע, אני רוצה לקרוא את זה", והוא יקרא את זה אחרי שהוא חיכה שעתיים בתור...

אורי מקלב: אבל אני רוצה לצאת מנקודת הנחה שגם בן 16 יסתכל במסכים שיש וידע.

אורי מקלב: אבל אני חוזר בי בעניין הזה; זה גם לא אפקטיבי.

אורי מקלב: הרי גם אם יגידו לו שיש טופס הסבר, אבל עומד תור מאחורה, הוא יגיד "בוא עכשיו נגמור לקרוא".

אורי מקלב: ..

אורי מקלב: בתוך עמנו אנו חיים.

אורי מקלב: אני כמבוגר, מבחינתי טפסים, אני אומר "אני חותם".

אורי מקלב: .. נקסט.

<עירית ויסבלום: מכיוון שהתחייבנו לחמש שפות והיום כבר הסכמנו לשפה שישית, סיכמנו עם משרד המשפטים שלא שנעשה טופס מיוחד לקטינים ואותו נעשה בחמש/שש שפות וטופס מיוחד למבוגרים בחמש/שש שפות, אלא כל ההסברים ייעשו בצורה כזאת שאנשים מגיל 16 יבינו אותם ואז יהיה טופס אחיד לכולם, והוא יתורגם לשש שפות, ואנחנו פשוט נדאג שהקטין יקבל את זה ליד ולא נסמוך על זה שהוא ילך לחפש את זה ולבקש את זה.

<עירית ויסבלום: נירה, את הוספת "יציין כי במלאת 18 שנים יוכל לבקש את מחיקת טביעות האצבע".

<עירית ויסבלום: אני מזכירה שאפשר לבקש בכל עת, זה לא שהוא צריך לחכות לגיל 18 ולבקש מחיקה.

<עירית ויסבלום: העניין הוא שאנחנו נפנה אליו לקראת גיל 18 כדי לתזכר אותו שאפשר למחוק, למרות שאפשר למחוק בכל עת.

אורי מקלב: אני עדיין מאוד מודאג מה יהיה בכל אותם קיוסקים ניידים, שיהיו גם בבתי ספר.

אורי מקלב: מה יהיה בבתי ספר שלא יהיה הסכמה של הורים.

יעל כהן-פארן: אבל בבתי ספר הם לא יוכלו, כי צריך הסכמה של הורים.

<עירית ויסבלום: אני אסביר.

<עירית ויסבלום: אם יגיע הורה עם הילד, הוא יוכל לתת הסכמה.

אורי מקלב: הוא לא יגיע, חבל על הזמן.

<עירית ויסבלום: אם הוא לא יגיע אז הילד יקבל מסמך זיהוי לחמש שנים, כמו בכל העיקרון של החוק, שמי שלא מסכים - - -

יעל כהן-פארן: אז את המסמך הביומטרי של חמש שנים כן תוכלו לתת בבתי ספר?

<עירית ויסבלום: כן, כי לא צריך הסכמת הורה לחמש שנים.

אורי מקלב: זה מה שחשוב.

אורי מקלב: אם לא, יהיה מצב – ואני בטוח שאני צודק במקרה הזה – ש-85% מבני הנוער לא יעשו את תעודת הזהות.

אורי מקלב: אם צריך לבוא עם ההורים.

אורי מקלב: ..

אורי מקלב: הרי בתוך עמנו אנחנו יושבים.

אורי מקלב: אז זה יהיה חמש שנים.

<עירית ויסבלום: (ב) משרד הפנים יפנה בהודעה לקטין שתמונות טביעות האצבע שלו או נתוני הזיהוי הביומטריים שהופקו מהן הוכללו במאגר הביומטרי, לקראת הגיעו לגיל 18 (להלן – קטין שבגר), ויידע אותו על אפשרותו לבקש את מחיקת תמונות טביעות האצבע שלו או נתוני הזיהוי הביומטריים שהופקו מהן, מהמאגר הביומטרי; היו בידי קטין שבגר מסמכי זיהוי בתוקף, יחזירם לעובד רשות האוכלוסין; מסמכי זיהוי שהיו בתוקף במועד הבקשה יבוטלו.

<עירית ויסבלום: (ג) הכללת תמונות טביעות האצבעות של אדם שמונה לו אפוטרופוס, או נתוני הזיהוי הביומטריים שהופקו מהן במאגר הביומטרי מותנית בהסכמת נציגו באמצעות הסכמתו בכתב לפי טופס הסכמה כאמור בתקנת משנה (א) וכן, אם אותו אדם מסוגל להבין בדבר גם בהסכמתו בכתב של אותו אדם.

יעל כהן-פארן: יש לי שאלה על (ב).

יעל כהן-פארן: נדמה לי שהשמטת את "ואלה יבוטלו עם הגשת הבקשה למחיקה כאמור".

יעל כהן-פארן: כלומר, הגשת הבקשה למחיקה לא מופיעה בניסוח.

<עירית ויסבלום: נכון, צריך להשאיר את "עם הגשת בקשה כאמור".

<עירית ויסבלום: "מסמכי זיהוי שהיו בתוקף במועד הבקשה יבוטלו עם הגשת הבקשה למחיקה".

<עירית ויסבלום: תודה.

אורי מקלב: אני שאלתי איך אותו אדם מסוגל לסמוך עליכם.

<עירית ויסבלום: במשרד המשפטים ישבנו והיא הסבירה לנו שברגע שרואים שהבן אדם בעניינים והוא מבין, אז - - -

אורי מקלב: נכון, בשביל זה האנשים האלה הם עובדי ציבור.

אורי מקלב: באמת החמרנו והוספנו הרבה מסמכים, אני לא חושב שאנחנו ברחנו מהעניין הזה.

אורי מקלב: הלאה.

<עירית ויסבלום: (ד) בקשה למחוק את תמונות טביעות האצבעות של קטין או אדם שמונה לו אפוטרופוס ואת נתוני הזיהוי הביומטריים שהופקו מהן מהמאגר הביומטרי תתקבל בטופס הערוך לפי הנוסח בתוספת השלישית באישור בכתב של הקטין או נציגו או של האדם שמונה לו אפוטרופוס, או נציגו, לפי העניין, ויחולו הוראות תקנה 3ג.

<עירית ויסבלום: כאן השינוי הוא שבעוד שלגבי הסכמה צריכה להיות הסכמה כפולה – גם של הקטין וגם של ההורה; או גם הסכמת החסוי, אם הוא מבין, וגם הנציג – הרי שלגבי מחיקה מספיק שאחד מהצדדים יבקש מחיקה כדי לאיין את ההסכמה.

<עירית ויסבלום: כלומר, לא צריך חתימה כפולה על מחיקה.

אורי מקלב: טוב, את הטפסים אנחנו כבר עברנו - - -

יעל כהן-פארן: לא על הטופס של הקטין.

<עירית ויסבלום: הטופס של הקטין הוא אותו דבר, רק שאחריו יש את החלק שגם הנציג חותם.

אורי מקלב: אז מה נשאר לנו?

אורי מקלב: הוראות המעבר.

<עירית ויסבלום: רגע, כל השינויים שעשינו - - -

אורי מקלב: דיברנו על זה כבר.

<עירית ויסבלום: נירה, לגבי התוספת השלישית, מה שדיברנו קודם - - -

<נירה לאמעי-רכלבסקי: בסדר, זה טכני.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: בתוספת השלישית, בבקשה למחיקה, עשינו איזשהו שינוי טכני.

<עירית ויסבלום: אז לעבור להוראת המעבר?

אורי מקלב: כן.

יעל כהן-פארן: יש לי שאלה לגבי כל הטפסים.

יעל כהן-פארן: האם מופיע בהם שידוע לי שאני יכול לבטל את ההרשאה לתת את - - -

<נירה לאמעי-רכלבסקי: שאני יכול למחוק?

<עירית ויסבלום: כן, זה בפסקה השנייה בטופס הראשון.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: אני הייתי מוסיפה "לחזור בי מהסכמתי ולמחוק את טביעות האצבע", כי זה לא ברור.

יעל כהן-פארן: גם הייתי מוסיפה, כדי שלאנשים יהיו ברור כשהם נותנים את האישור...

יעל כהן-פארן: אתם יודעים, אנשים ייתנו את האישור, יגידו "טוב, בגלל שאני יכול למחוק, אני אחשוב על זה קצת ובינתיים אתן את האישור".

יעל כהן-פארן: לכן צריך לוודא שהם יודעים שברגע שהם ימחקו תבוטל התעודה הביומטרית שהם קיבלו והם יצטרכו לעשות חדשה, והיא תקוצר לחמש שנים, ותהיה לזה עלות כספית.

יעל כהן-פארן: ברגע שהם חותמים הם צריכים לדעת את זה, זה חשוב.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: צריך לחבר את זה.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: זה כתוב, אבל זה לא מחובר לחזרה מההסכמה.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: קודם כול, ב"אוכל לחזור בי מהסכמתי" צריך להבהיר שיש דבר כזה למחוק את טביעות האצבע, וצריך לקשר את זה - - -

<דוברת: זה כמו בקשות - - -

<נירה לאמעי-רכלבסקי: לא ברור מה זה "לחזור בו מהסכמתו".

<עירית ויסבלום: אבל כתוב בהמשך על העניין של החמש שנים.

<עירית ויסבלום: תסתכלי בפסקה השלישית.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: נכון, אבל זה לא מחובר למחיקה.

<עירית ויסבלום: כרגע זה מחובר.

משה ארבל: אפשר להוסיף "על ידי בקשת מחיקה שתוגש ברשות האוכלוסין".

<נירה לאמעי-רכלבסקי: אבל חברת הכנסת פארן אומרת משהו אחר.

יעל כהן-פארן: אם אני באה למחוק, באותו רגע אני צריכה להחזיר את התעודה שהפקתי לעשר שנים ויפיקו לי תעודה חדשה לחמש שנים - - -

<עירית ויסבלום: - - -

<נירה לאמעי-רכלבסקי: אבל זה לא מחובר למחיקה.

יעל כהן-פארן: בן אדם צריך לדעת שיש מחיר למחיקה שלו; זה יעלה לו כסף, 150 שקל או משהו כזה בעבור תעודה חדשה - - -

<עירית ויסבלום: את זה כתבנו בתוספת השלישית - - -

<נירה לאמעי-רכלבסקי: אבל צריך לחבר את זה.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: צריך לעשות שני דברים.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: אחד, לכתוב "אוכל לחזור בי מהסכמתי ולבקש את מחיקת טביעות האצבע", ודבר שני, לחבר את זה לפסקה שאומרת - - -

<קריאות: - - -

<נירה לאמעי-רכלבסקי: עירית, זאת לא בעיה שננסח את זה, זה בסך הכול להוסיף מילה שתחבר בין הפסקאות האלה.

אורי מקלב: רבותיי, סעיף אחרון ואנחנו גומרים.

יעל כהן-פארן: אז מה הוסכם?

<נירה לאמעי-רכלבסקי: אנחנו נחבר את זה.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: נכתוב "לחזור בי מהסכמתי ולמחוק את טביעות האצבע", ונחבר את זה לפסקה שאומרת שברגע שאני אמחק - - -

יעל כהן-פארן: "אני אצטרך להפיק תעודה חדשה, וידוע לי שזה - - -

אורי מקלב: עירית, אפשר להתחיל את סעיף 7(א)?

<עירית ויסבלום: 7(א) תושב שתמונות טביעות האצבעות שלו ונתוני הזיהוי הביומטריים שהופקו מהן, הוכללו בהסכמתו במאגר הביומטרי בתקופת המבחן שלפי סעיף 41 לחוק, יוכל לבקש את מחיקת התמונות והנתונים כאמור מהמאגר הביומטרי מיום י"א בתשרי התשע"ח (1 באוקטובר 2017) עד יום כ"ה באדר ב' התשע"ט (1 באפריל 2019) באמצעות חתימה על בקשה לפי הנוסח שבתוספת השלישית לתקנות העיקריות כנוסחה בתקנה 6(3) לתקנות אלה; עד לתום התקופה האמורה לא יחולו לעניין התמונות והנתונים כאמור הוראות סעיפים 16 עד 18 ו-21 לחוק.

<עירית ויסבלום: עכשיו עשינו איזו מחיקה - - -

יעל כהן-פארן: רגע, זה לא מופיע פה.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: אנחנו פשוט שינינו וזה לא מופיע בנוסח - - -

אורי מקלב: קודם תקריאי.

<עירית ויסבלום: על בקשת המחיקה כאמור יחולו הוראות תקנות 3ג ו-3ד(ד) האמורות; לאחר התקופה האמורה יוכל תושב כאמור לבקש את מחיקת התמונות מהנתונים כאמור ויחולו הוראות התקנות האמורות לעיל.

אורי מקלב: הלאה, (ב).

<נירה לאמעי-רכלבסקי: רגע, (ב) זה נושא אחר לגמרי.

משה ארבל: אולי שתסיים להקריא קודם.

אורי מקלב: אוקיי.

<עירית ויסבלום: (ב) (1) תמונות טביעות האצבעות ונתוני הזיהוי הביומטריים שהופקו מהן, של קטין שביום התחילה טרם מלאו לו 16 שנים, אשר הוכללו במאגר הביומטרי בהסכמתו, בתקופת המבחן לפי סעיף 41(1) לחוק, יימחקו מן המאגר הביומטרי בתוך 90 ימים מיום התחילה ובתוך 180 ימים מכלל הגיבויים.

<עירית ויסבלום: (2) מסמכי הזיהוי שבידו של קטין כאמור בפסקה (1) לא יבוטלו.

אורי מקלב: הסבר.

<עירית ויסבלום: ההסבר לגבי 7(א) הוא שאנחנו מדברים על תקופת מעבר של שנה וחצי שבמהלכה האנשים שצורפו לתקופת המבחן ומעוניינים לבקש את מחיקת טביעות האצבע יוכלו לבקש בקשה למחיקה, ועל בקשת המחיקה יחולו כל ההוראות של תקנות 3ג ו-3ד(ד), שזה ביטול מסמכי הזיהוי וקבלת מסמכי זיהוי לחמש שנים וכו'.

<עירית ויסבלום: זה מפנה לתקנות שכבר דיברנו עליהן.

<עירית ויסבלום: בנוסף, ההוראות של מסירת מידע למשטרה, שזה 16 עד 18 ו-21, לא יחולו בכל התקופה הזאת.

<עירית ויסבלום: זאת אומרת, אדם שמבקש מחיקה עד סוף התקופה הזאת, לא יימסר מידע לגביו מהמאגר למשטרה ולרשויות הביטחון.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: צריך לשים לב שלגבי האנשים האלה של המאגר, הם לא יכולים לבקש מחיקה כל הזמן.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: התקופה של המחיקה שלהם מתחילה ב-1 באוקטובר 2017 ויש להם תקופה של שנה וחצי שבה הם יכולים לבקש ושגם לא ימסרו לשימוש, אבל הם לא יכולים מחר בבוקר לבקש את המחיקה, אלא רק החל מאוקטובר 2017.

יעל כהן-פארן: למה הם לא יכולים לבקש את המחיקה עם כניסת החוק לתוקף?

<עירית ויסבלום: אני אסביר.

<עירית ויסבלום: יש קצת יותר ממיליון תושבים שהצטרפו בתקופת המבחן ונמצאים היום במאגר, ואנחנו לא יודעים אם יבואו עשרה ויבקשו מחיקה או יבואו אלף או עשרת-אלפים או יותר.

<עירית ויסבלום: אנחנו לא יכולים להגיע למצב שביום הראשון, בשבוע הראשון, כאשר המערכת עוד מנסה להתייצב בהתאם לתיקונים לחוק, יבוא המוני אנשים לבקש מחיקה.

<עירית ויסבלום: אנחנו רוצים קודם לייצב את המערכת, להיכנס למצב של יישום החוק בצורה זורמת וחלקה, ורק אז לאפשר לאנשים לבוא ולבקש מחיקה.

יעל כהן-פארן: אבל עד 1 באוקטובר כן תהיי ערוכה לקבל אלף איש או מיליון איש?

יעל כהן-פארן: זה עניין של היערכות של הלשכות?

<עירית ויסבלום: זה עניין של לייצב את המערכת לתקופה מסוימת; להתחיל ליישם את החוק בלי שכמות בלתי ידועה של אנשים תבוא ותבקש מחיקה.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: זה כאילו קצת מפלה אותם לרעה, כי הם באו והתנדבו - - -

אורי מקלב: רבותיי, זה נכנס לתוקף ב-1 באוקטובר - - -

יעל כהן-פארן: רגע, רגע.

יעל כהן-פארן: אני מבינה, אתם מבקשים פה בעצם לתת את הזמן למערכת להתארגן.

יעל כהן-פארן: אבל בתקופה הזאת, בחמשת החודשים משהתקנות האלה נכנסות לתוקף ביוני ועד אוקטובר, מה כן אפשר לעשות במידע?

יעל כהן-פארן: כי זה שאי אפשר להשתמש - - -

<קריאות: - - -

יעל כהן-פארן: אני לא יכולה לשמוע את עצמי.

אורי מקלב: אם נקדים את זה ל-1 בספטמבר זה יהיה סביר - - -

יעל כהן-פארן: תקשיבו שנייה, גם אני מתה ללכת הבית, כבר שמונה וחמצי - - -

אורי מקלב: בסדר, אני רוצה לקבל את מה שאת אומרת - - -

יעל כהן-פארן: אולי בכלל בכל התקופה, עד שמגיעים ל-1 באוקטובר והם יכולים להגיש את המחיקה, אסור לעשות שימוש במידע שלהם לפי סעיפים - - -

<עירית ויסבלום: נכון.

<עירית ויסבלום: זה הרעיון שלא יהיו שימושי משנה - - -

יעל כהן-פארן: לא יהיו בכלל?

<ברוך דדון: בכלל.

<ברוך דדון: לא הותקנו - - -

<נירה לאמעי-רכלבסקי: עד לתום התקופה.

יעל כהן-פארן: כלומר, עד לתום התקופה בכלל לא נוגעים.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: זאת אומרת שאנחנו כן צריכים להבהיר את זה.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: עירית, עובדה שזה לא ברור.

דוד אמסלם: רביזיה.

דוד אמסלם: ..

יגאל גואטה: אני אשאיר אתכם פה עד הבוקר - - -

דוד אמסלם: נישאר עד הבוקר וזהו.

יגאל גואטה: כבר שתי דקות שאת - - -

אורי מקלב: רבותיי, אנחנו נקדים את זה ל-1 בספטמבר, חודש קודם.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: ואנחנו נבהיר שהכוונה היא שלא ייעשה שימוש מיום התחילה של החוק ועד תום התקופה האמורה.

אורי מקלב: אני חושב שהכול ברור עכשיו.

אורי מקלב: אני מעמיד - - -

<עירית ויסבלום: ואז בסוף הסעיף אנחנו מבהירים שאחרי התקופה האמורה עדיין אפשר יהיה לבקש מחיקה, אבל אז - - -

יעל כהן-פארן: אז כמו הרגילים.

אורי מקלב: כמו בהסדר הכולל.

אורי מקלב: תאמינו לי, באמת הייתם מעל ומעבר, לקחנו כל כך הרבה אפשרויות - - -

יעל כהן-פארן: אבל על מי שעוד לא בן 16 – מוחקים, נכון?

יעל כהן-פארן: זה לפי סעיף (ב)(1).

אורי מקלב: טוב, אני מעמיד להצבעה את התקנות - - -

יעל כהן-פארן: רגע, רק שאלה על ה-90 יום.

יעל כהן-פארן: יש פה 90 יום להימחק מהמאגר הביומטרי, זה לא קצת הרבה?

<מאיר גופשטיין: אני מזכיר, אנחנו נקבל בעצם עשרות אלפי רשומות של ילדים שהוכללו במאגר בתקופת המבחן ואנחנו נצטרך למחוק אותם אחד-אחד.

יעל כהן-פארן: אז בגלל זה צריך את הזמן הזה?

<מאיר גופשטיין: כן.

<מאיר גופשטיין: זה עשרות אלפים.

אורי מקלב: אני מודה לכולם על הסבלנות שגיליתם.

אורי מקלב: אני חושב שעשינו עבודה מקיפה ויסודות.

אורי מקלב: אני מעמיד להצבעה את התקנות, בהתאם לכל מה שהבהרנו, שינינו, הוספנו.

אורי מקלב: ניסוחים סופיים עוד ייעשו.

אורי מקלב: מי בעד התקנות כפי שהצגנו בשתי הישיבות האחרונות?

אורי מקלב: בעד אישור התקנות – 4

אורי מקלב: תקנות הכללת אמצעי זיהוי ביומטריים ונתוני זיהוי ביומטריים במסמכי זיהוי ובמאגר מידע (תיקון והוראת שעה), התשע"ז-2017, אושרו.

אורי מקלב: התקנות אושרו.

אורי מקלב: אני מודה לכם.

אורי מקלב: אני מודה על שיתוף הפעולה, אני מרגיש שעשינו עבודה יסודית.

אורי מקלב: כל טוב, שבת שלום וחג שמח.

משה ארבל: אם יורשה לי, אני רוצה להודות ליושב-ראש הוועדה על העבודה המסורה וליועצת המשפטית נירה, ולכל הצוות, למנהל הוועדה, על עבודה מסורה.

משה ארבל: יישר כוח.

אורי מקלב: תודה רבה.