ועדת הכנסת, כנסת 20, פרוטוקול מספר 221, 2017-02-20 10:15

יואב קיש: שלום, בוקר טוב.

יואב קיש: אני פותח את הישיבה.

יואב קיש: האמת שיש לנו בסדר היום רק נושא אחד.

יואב קיש: יש איתנו את יושב ראש הכנסת, חבר הכנסת יולי יואל אדלשטיין, שביקש לבוא ולשמוע את החברים ולהשמיע כמובן גם את התייחסותו לנושא ישיבות מליאה מיוחדות.

יואב קיש: הנ"ל בעקבות האירוע של יום שלישי שעבר, נדמה לי.

יואב קיש: זה היה לפני שבוע, כשבוע.

יולי יואל אדלשטיין: יום שלישי.

יואב קיש: יום שלישי.

יואב קיש: של נוכחות נמוכה של חברי כנסת ביום מיוחד – יום הולדת של הכנסת.

יואב קיש: לטובת אלה שהצטרפו אני רק אעדכן.

יואב קיש: אנחנו בנושא אחד על סדר היום: זה התייחסות לישיבות מליאה מיוחדות.

יואב קיש: הנ"ל בעקבות בקשתו של יושב ראש הכנסת לדון בנושא, להשמיע גם את דעתו.

יואב קיש: להתייחס באמת ליום שלישי שעבר – נוכחות מאוד נמוכה של חברי כנסת במליאה.

יואב קיש: בבקשה, יושב ראש הכנסת

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: קודם כל, אני מודה לך על זה שכינסת בדחיפות את הדיון, כי סדר העניינים כאן הוא תמיד כזה שאירוע רודף אירוע ושוכחים.

יולי יואל אדלשטיין: למען האמת, אני כבר שנתיים או שלוש שנים חושב שהפעם אני אלך לוועדת הכנסת או לוועדת האתיקה ונדבר על העניין הזה, עוד בכנסת הקודמת.

יולי יואל אדלשטיין: יש פה כמה דברים, ואני גם מודה מראש שאני לא באתי להציע פתרונות.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא שאין לי רעיונות, אבל תסלחו לי על השפה העממית קצת, אבל הכנסת היא לא של אבא שלי ולא רק אני צריך להתבייש במה שקורה ולא רק אני צריך אחר כך להשיב למיילים: פעם של יקירי ירושלים ופעם משפחות שכולות ופעם מנהל בית-ספר שמודיע לי חגיגית שבית הספר שלו יותר לא ידרוך בכנסת, וכן הלאה וכן הלאה.

יולי יואל אדלשטיין: ולכן אני מציע שחברי ועדת הכנסת יחשבו, ובאמת יחשבו באופן הכי יצירתי שיש על הנושא הזה.

יולי יואל אדלשטיין: עכשיו, יש פה כמה מרכיבים: אחד, הנוכחות.

יולי יואל אדלשטיין: החל מנוכחות בתחילת הישיבה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודיע, ואתם יכולים לבדוק את זה ואתם גם יודעים את זה שבארבע השנים שאני בכבוד מנהל את המוסד הזה, לא פתחתי אף ישיבה באיחור.

יולי יואל אדלשטיין: והיו דברים מעולם.

יולי יואל אדלשטיין: ראיתי יושבי ראש שונים.

יולי יואל אדלשטיין: לא הייתה שום בעיה לפתוח את הישיבות ב-11:10 ביום רביעי או ב-16:05 בימים אחרים.

יולי יואל אדלשטיין: אצלי תמיד דקה ל-16:00.

יולי יואל אדלשטיין: אם זה נפתח ב-16:00 אני על הדוכן.

יולי יואל אדלשטיין: פרט לישיבות מיוחדות.

יולי יואל אדלשטיין: כי לא פעם היה מצב שאני יושב בלשכתי עם, מה שנקרא ההתכנסות: נשיא המדינה, ראש הממשלה, יושב ראש האופוזיציה, משפחת רבין, משפחת פרס – מה שזה לא יהיה, ועומדת הגברת מירי יכין בפתח ומעכבת אותנו מלצאת, כי במליאה נמצאים 15 חברי כנסת.

יולי יואל אדלשטיין: כל היציע מלא בראשי הסגל הדיפלומטי, אורחים מוזמנים, חיילים, שוטרים, תלמידים, ואנחנו לא יוצאים מן הלשכה.

יולי יואל אדלשטיין: המקרה האחרון, שהזכיר אותו היושב-ראש, חבר הכנסת יואב קיש: אנחנו בכניסה לישיבה היינו עם כוח של 20 ומשהו חברי כנסת במליאה.

יולי יואל אדלשטיין: מה שאתם יודעים או לא יודעים, אבל לאחר הפצרות חוזרות ונשנות של מנהלי הסיעות, עוזרים, ראשי הסיעות בחלק מן המקרים, מזכירות הכנסת, סדרנים שהתקשרו, סדרנים שהתקשרו – הגענו לשיא כוח אדם של 45 חברי כנסת במליאה.

יולי יואל אדלשטיין: ספרנו.

יולי יואל אדלשטיין: עכשיו, שמעתי ואמרו לי לא פעם: אתה יודע מה, אתה גם קצת אשם.

יולי יואל אדלשטיין: למה אתה מסכים לעשות את זה בימי שלישי?

יולי יואל אדלשטיין: אילו היו עושים את זה בימי שני ורביעי.

יולי יואל אדלשטיין: שמעתי שגם אתה אמרת לי את זה, כן.

יולי יואל אדלשטיין: אז אני אגלה לכם סוד לא גדול, אבל משמעותי מאוד: בבניין, נכון לפתיחת הישיבה, היו 69 חברי כנסת.

יולי יואל אדלשטיין: 69 חברי כנסת.

יולי יואל אדלשטיין: זאת אומרת, גם ברגעי השיא של הישיבה, 20 ומשהו לא טרחו לעלות מהחדר לאולם המליאה.

יולי יואל אדלשטיין: ואני יכול גם להראות לכם חלק מן האס-אמ-אסים שקיבלו.

יולי יואל אדלשטיין: לא יכול להראות לכם.

יולי יואל אדלשטיין: צנעת הפרט.

יולי יואל אדלשטיין: חלק מן האס-אמ-אסים שקיבלו: גם העוזרים שלי, גם מנהלי הסיעות, עם תגובות של חברי הכנסת להצעה לעלות למליאה.

יולי יואל אדלשטיין: אז אני אומר:

יולי יואל אדלשטיין: דבר אחד זה הנוכחות.

יולי יואל אדלשטיין: אמרתי: אני לא בא להציע מיד רעיונות, אבל אני מציע לכם לחשוב באופן הכי קריאטיבי, כולל אולי להגיע להחלטה של ועדת האתיקה בעניין, וזה על היעדר מישיבה או שתיים או שלוש או מה שאתם תחליטו.

יולי יואל אדלשטיין: דבר שני: ודאי זאת ההתנהגות בישיבות האלה.

יולי יואל אדלשטיין: וגם כאן אפשר לחשוב באמת על שינוי הכללים.

יולי יואל אדלשטיין: לא דומה ישיבה מיוחדת של הכנסת לישיבה רגילה.

יולי יואל אדלשטיין: מנהל אותה, בדרך כלל, כדי לא לומר תמיד, יושב ראש הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: כן?

יולי יואל אדלשטיין: היציע הוא תמיד מלא.

יולי יואל אדלשטיין: ולכן אני חושב שאפילו הפרוצדורה הרגילה של שלוש קריאות לסדר לא בדיוק מתאימה.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא יודע איך אני שלוש פעמים צריך לקרוא למישהו לסדר בזמן נאום של אישיות זרה.

יולי יואל אדלשטיין: וגם זה היה.

יולי יואל אדלשטיין: עוד פעם, הכול בעקבות הישיבה של יום שלישי, אבל זה לא שמשהו פה שונה.

יולי יואל אדלשטיין: ואפרופו, גם דברים קשים שנאמרו ודברים לא ראויים שנאמרו.

יולי יואל אדלשטיין: אילו זה היה מקרה יחיד הייתי מזמן את אותו שר אליי לחדר ואומר לו שהוא אמר דברים שלא מתאימים לישיבה מיוחדת.

יולי יואל אדלשטיין: אבל הרי מר דייויד קמרון לא אמר שום דבר שהרגיז מישהו לפני שנתיים, אבל ההתפרעות שהייתה בזמן הישיבה עם מר דייויד קמרון היא פשוט תיזכר לדורות, מסיבות אחרות לגמרי.

יולי יואל אדלשטיין: אז אני אומר: חברים, גם העניין של הנוכחות וגם העניין של התנהגות בישיבות האלה זה לא בעיה פרטית שלי.

יולי יואל אדלשטיין: אני אומר לכם בשיא הכנות: לא מוכן להמשיך בצורה כזאת לנהל ישיבות מיוחדות.

יולי יואל אדלשטיין: לא מוכן עשר פעמים לדבר עם הגברת דליה רבין מתי לעשות את זה, שמא, אולי יגיעו קצת חברי כנסת.

יולי יואל אדלשטיין: לא מוכן.

יולי יואל אדלשטיין: ועוד פעם: זה לא עניין של עשיית טובה למישהו.

יולי יואל אדלשטיין: זאת חובה של כולנו להיות שם.

יולי יואל אדלשטיין: אני, דרך אגב, רכשתי אויבים בדמות של כמה ראשי מפלגות בבניין הזה והשרים, כי אני הפסקתי לתת לנואמים נוספים לדבר בימים המיוחדים.

יולי יואל אדלשטיין: מבקשים כל הזמן, אבל גם לשלושת הדוברים על פי הפרוטוקול כבר אין חברי כנסת.

יולי יואל אדלשטיין: ואם אחרי זה מדבר עוד מישהו, אז קמים והולכים באמצע.

יולי יואל אדלשטיין: אני כבר לא מדבר על מה שרואים במסך הטלוויזיה: נשיא המדינה מדבר, נשיא המדינה מדבר – עוברים לפני הדוכן חופשי.

יולי יואל אדלשטיין: הייתה דוגמה של שר שקצת איחר, בישיבה ביום שלישי, שמתי לב – התיישב במושב האחורי.

יולי יואל אדלשטיין: ישב במושב האחורי.

יולי יואל אדלשטיין: יכול אחר כך לעבור לשולחן הממשלה בהפסקה בין הדוברים.

יולי יואל אדלשטיין: הוא לא עשה את זה.

יולי יואל אדלשטיין: ישב בשולחן האחורי.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אחרים, אין להם בעיה.

יולי יואל אדלשטיין: נשיא המדינה נואם – מצלמים, עוברים.

יולי יואל אדלשטיין: כאן אתה לא תעשה שום דבר בהחלטות של התקנון או בסנקציות.

יולי יואל אדלשטיין: זה צריך להחזיר לחינוך במשפחה כנראה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל יש דברים שכן אפשר לעשות.

יולי יואל אדלשטיין: יש דברים שכן אפשר לעשות, ואני מבקש בכל לשון של בקשה.

יולי יואל אדלשטיין: בפעם הבאה, אם לא יהיו תוצאות, פשוט אשלח לכולכם את כל המיילים שאנחנו מקבלים.

יולי יואל אדלשטיין: אני אומר: - - - שלא יגיעו לכנסת.

דוד ביטן: חברי הכנסת לא מפנימים שיום שלישי זה יום עבודה רגיל.

מרב מיכאלי: נכון.

דוד ביטן: - - -

<קריאה: - - -

דוד ביטן: לא, לא נמצאים - - -.

דוד ביטן: לא נמצאים באולם.

אלעזר שטרן: לא, לא, לא שמעת את - - -

יולי יואל אדלשטיין: כן, אבל חבר הכנסת דוד ביטן, אמרתי: 23 חברי כנסת היו בבניין ולא - - -

יהודה גליק: חבר'ה, גם בדיון על דרך ארץ כדאי שתהיה דרך ארץ, כן?

יהודה גליק: תנו לו לגמור לדבר.

יולי יואל אדלשטיין: אני סיימתי, חבריי, ואני, כמו שאמרתי: אם תרצו בהמשך להתייעץ איתי לגבי רעיונות ומה כן ומה לא – בבקשה, אבל אני רוצה באמת שהחשיבה הזאת תהיה של ועדת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: יש לי רעיונות.

יולי יואל אדלשטיין: אבל גם לי, אני מודה, אין איזשהו פתרון פלא שאני מסרב לשלוף.

יולי יואל אדלשטיין: אבל פה צריך להיות מאמץ משותף של כולנו, לרבות ראשי סיעות וראשי מפלגות, להגיע לשינוי דרמטי של העניין הזה של ישיבות מיוחדות.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: אני דווקא כן הייתי רוצה לשמוע התייחסות שלך אחר כך לדברים שאתה חושב שאנחנו יכולים לעשות.

יואב קיש: רשימת הדוברים: חבר הכנסת אלעזר שטרן, בבקשה.

יואב קיש: אחריו, חבר הכנסת דוד ביטן.

יואב קיש: מי שרוצה, נא להירשם.

אלעזר שטרן: אני שמח על הדיון הזה, היושב ראש.

אלעזר שטרן: אני חושב שבאמת זה היה לא נעים.

אלעזר שטרן: אני חושב שזה היה לא נעים, ובאמת המספרים, וזאת גם הייתה התחושה שלי, שבמצטברים הגענו ל-45.

אלעזר שטרן: אני חושב שגם פה, אנחנו פה ועדת הכנסת, לא קואליציה-אופוזיציה.

אלעזר שטרן: אני חושב שהנוכחות של האופוזיציה הייתה ברורה הרבה יותר מהרגע הראשון.

אלעזר שטרן: אני לא רוצה להגיד, אבל אני חושב שבכלל המליאה, במיוחד בימי שלישי, היא נחלתם של – אצל הקואליציה, ואני הייתי קואליציה, זה כאילו טריוויאלי: מה שרוצים מעבירים.

אלעזר שטרן: אז זה זמן למי שלא יכול להתבטא באמצעות חוקים שוועדת השרים מעבירה לו והכול.

אלעזר שטרן: אז האופוזיציה באה לדברים כאלה והקואליציה מגיעה הרבה פחות.

אלעזר שטרן: זה בלט מאוד ברגעי הפתיחה של הקואליציה.

אלעזר שטרן: אני חושב שאחר כך, למרות הנתונים שנתת, הם השתנו באמת ביחסיות קצת, אבל אני חושב שהיחס למליאה - - -

יולי יואל אדלשטיין: סליחה שאני מפריע.

יולי יואל אדלשטיין: רק לצדק: לא מדובר באירוע נקודתי, אבל באירוע הנקודתי הזה אני חייב לציין שסיעת כולנו היו כמעט מההתחלה וכמעט בהרכב מלא, כמו גם סיעות מסוימות באופוזיציה - - -, אבל זה לא - - -

יואב קיש: אני לא הייתי מחפש להאשים סיעה כזו או אחרת או קואליציה-אופוזיציה, אם זה מה שאתה מנסה, חבר הכנסת אלעזר שטרן.

יואב קיש: לא הבנתי.

יואב קיש: ככה זה נשמע פשוט.

אלעזר שטרן: לא, לא, לא.

אלעזר שטרן: אדוני היושב ראש, אל תיכנס לזה.

יואב קיש: אני לא נכנס לזה.

אלעזר שטרן: אני אומר לך שהכנסת בימי שלישי – אתה יחסית נמצא פה – היא כמעט נחלתה של האופוזיציה בכלל.

יולי יואל אדלשטיין: נכון.

אלעזר שטרן: וזה לא קשור עכשיו.

אלעזר שטרן: אני לא אומר את זה בשביל להתנגח.

אלעזר שטרן: אני מציין את זה כעובדה, ואני מרחיב את זה גם הלאה.

אלעזר שטרן: המליאה נהייתה זירת פעולה הרבה יותר של האופוזיציה בגלל שהקואליציה עושה חוקים, כמעט מה שהם רוצים, ולקואליציה יש את יכולת הביטוי במקומות האלה.

אלעזר שטרן: אני לא יכול, אדוני היושב ראש, להגיד לך – אני לא מסכים איתך בהקשר הזה של להסתכל רק על הנוכחות.

אלעזר שטרן: אני חושב שבישיבה הזאת, ואני לא רוצה להרחיב את זה לנושאים אחרים של מעמד הכנסת, בגלל שזה לא הדיון באמת.

אלעזר שטרן: אני גם בתוך השדולה.

<קריאה: אני חושבת שכן, חבר הכנסת אלעזר שטרן.

אלעזר שטרן: אז יכול להיות.

אלעזר שטרן: יש לנו את השדולה הזאת.

אלעזר שטרן: אנחנו ניתחנו את הדברים.

אלעזר שטרן: חבל לי, דרך אגב, אני אומר את זה קצת ככה, שגם השדולה עוד לא זכתה.

אלעזר שטרן: אנחנו מנתחים גם את הדברים האלה.

אלעזר שטרן: השדולה למעמד הכנסת, שנפתחה, דרך אגב, בבית נשיא המדינה.

אלעזר שטרן: אבל אני חושב, כיוון שאתה התייחסת לקריאות הביניים; אני לא מתפרץ בקריאות ביניים.

אלעזר שטרן: כמעט ולא.

אלעזר שטרן: אבל במיוחד לא באירועים חגיגיים כאלה.

אלעזר שטרן: ואני אומר לך את האמת: גם כאן לא רציתי להתפרץ.

אלעזר שטרן: ניסיתי לעשות הכול כדי שהמעמד המכובד הזה של נשיאת בית המשפט העליון שם – שאתה תפסיק אותו.

אלעזר שטרן: אני חושב, מי שחתם על ההזמנה - - -

דוד ביטן: למה אתה נכנס לדברים האלה?

דוד ביטן: יש לך בעיה?

אלעזר שטרן: סליחה, רגע.

אלעזר שטרן: אל תגיד לי.

אלעזר שטרן: מי שחתם על ההזמנה - - -

דוד ביטן: באנו לפוליטיקה או באנו - - -?

אלעזר שטרן: זה לא פוליטיקה.

דוד ביטן: עזוב אותך - - -

אלעזר שטרן: אל תבין, זה לא פוליטיקה.

דוד ביטן: - - -

אלעזר שטרן: יכול להיות.

דוד ביטן: ולמה אי אפשר - - - לשום דיון אמיתי?

דוד ביטן: רק בגלל - - -.

דוד ביטן: הוא דיבר על מעמד הכנסת מול בית המשפט העליון - - -

אלעזר שטרן: האירוע היה בית המשפט העליון.

אלעזר שטרן: אני לא מתכוון רק לבית המשפט העליון.

אלעזר שטרן: אני מתכוון לכל אורח, וזה לא אנחנו.

אלעזר שטרן: לכל אורח שיושב ראש הכנסת חתם על ההזמנה שלו בשמנו.

אלעזר שטרן: אתה לא יכול לנצל את זה שאנחנו שותקים וגם הוא שותק.

אלעזר שטרן: בגלל שהוא לא יכול לדבר משם.

אלעזר שטרן: אנחנו שותקים בגלל שזה אירוע מיוחד.

אלעזר שטרן: ואתה רוצה קואליציה-אופוזיציה – אני אגיד לך, חבר הכנסת דוד ביטן: ראש הממשלה לא היה מעז.

אלעזר שטרן: הרי השר דיבר בשמו.

אלעזר שטרן: ראש הממשלה לא היה מעז לעשות דברים כאלה כשנשיאת בית המשפט העליון למעלה.

אלעזר שטרן: ואני חושב, במקום הזה, ואני אומר לך את זה, אדוני היושב ראש: אני חושב שלפחות הוא היה מרגיש קצת לא נוח בגלל שאנחנו לא יכולים.

אלעזר שטרן: שאתה היית צריך לעשות את הדבר הזה.

אלעזר שטרן: זה הכול.

אלעזר שטרן: תודה.

יואב בן צור: זה שהתפרצת היה יותר יפה?

יואב קיש: טוב.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: חבר הכנסת דוד ביטן, בבקשה.

דוד ביטן: תראה, קודם כל, מה שהתכנסנו כדי לדבר על נוכחות חברי הכנסת ביום שלישי ולא מה כל אחד אמר.

דוד ביטן: אתה לא יכול לסתום את הפה לאף אחד.

איילת נחמיאס ורבין: הנושא על סדר היום הוא ישיבות מליאה מיוחדות, חבר הכנסת דוד ביטן.

דוד ביטן: אבל עם כל הכבוד, אם אני מסכים או לא מסכים עם מה שהוא אמר, הוא דיבר על מעמד הכנסת.

דוד ביטן: מעמד הכנסת מול בית המשפט העליון, וזה התאים לאירוע, בואו נגיד.

דוד ביטן: הוא לא היה אירוע על בריטניה.

דוד ביטן: רק דיבר על הכנסת.

דוד ביטן: אוקיי?

אלעזר שטרן: אירוע חגיגי.

אלעזר שטרן: היושב-ראש אמר: אירוע חגיגי.

דוד ביטן: אז בואו נשים את הדברים, קודם כל, שזה היה מתאים לאירוע, לומר את הדברים.

דוד ביטן: אבל יש בעיה ביום שלישי.

דוד ביטן: את יום שלישי חברי הכנסת, לצערי הרב, לא רואים אותו כיום עבודה בכלל, בכנסת.

דוד ביטן: יום עבודה לדברים אחרים: ללכת לפה, ללכת לפה.

דוד ביטן: אבל אנשים לא נמצאים לא רק במליאה, הם לא נמצאים גם בוועדות - - -

יואב קיש: גם השרים והסגנים - - -

דוד ביטן: רגע.

דוד ביטן: תיכף אני אתייחס לשרים.

דוד ביטן: הם לא נמצאים בכלל, ולכן אני חושב שהכנסת כן צריכה לטפל בעניין הזה.

דוד ביטן: אפילו בשלילת משכורת.

דוד ביטן: חלק מהמשכורת על זה שלא מופיעים ביום שלישי.

דוד ביטן: אני לא פוסל את זה בכלל.

דוד ביטן: כי הנושא הזה זה בושה וחרפה שאנשים לא מגיעים בימי שלישי לשום דבר: לא לוועדות ולא למליאה ולא לכלום.

דוד ביטן: הרבה מאוד חברים לא מגיעים.

דוד ביטן: זה דבר ראשון.

דוד ביטן: דבר שני, עזוב את חברי הכנסת – שרים לא היו.

דוד ביטן: אף שר לא היה כמעט.

דוד ביטן: היו שני שרים, אני חושב.

דוד ביטן: הדבר הזה ששרים לא מגיעים: לא לדיונים בכנסת; לא למליאה בחוקים.

דוד ביטן: אפילו בחוקים שלהם הם לא נמצאים.

דוד ביטן: תורן צריך להשיב בשמם.

מרב מיכאלי: - - -

דוד ביטן: ואני חושב, עוד היום, שאנחנו צריכים להתעסק בזה.

דוד ביטן: זה לא פחות חשוב מנוכחות חברי הכנסת.

איילת נחמיאס ורבין: הערה מצוינת.

דוד ביטן: נוכחות השרים: גם בימי שני, גם בימי רביעי, ובשלישי – בכלל אין מה לדבר.

דוד ביטן: כן?

איילת נחמיאס ורבין: מאה אחוז.

דוד ביטן: זה דבר שהוא כבר מבזה את הכנסת, ולכן אנחנו לא נטפל רק בחברי הכנסת, אנחנו צריכים לטפל גם בעניין הזה.

דוד ביטן: וזה, לדעתי, הדבר שאתה צריך להוביל – נושא השרים, ולא ועדת הכנסת ולא אנחנו כראשי הסיעות.

דוד ביטן: אני חייב לומר שכמה שפנינו לחברי כנסת מהליכוד, היו רק תשעה, וזה לא דבר שאני מרוצה ממנו.

דוד ביטן: נכון שיש 12 שרים בליכוד, כן?

דוד ביטן: שגם הם לא היו.

דוד ביטן: אולי היו רק שניים: יריב לוין וזאב אלקין רק היו.

יולי יואל אדלשטיין: שניים.

נורית קורן: כן.

יולי יואל אדלשטיין: והשר צחי הנגבי.

נורית קורן: השר צחי הנגבי - - -

ענת ברקו: השר צחי הנגבי גם היה.

דוד ביטן: והשר צחי הנגבי.

דוד ביטן: שימו לב שמי שהיה יושב ראש קואליציה, גם כשהוא שר הוא מכבד את הכנסת.

דוד ביטן: דברים אחרים זה לא מעניין אותם.

יואב קיש: זה משהו שאתה בעתיד בונה עליו שם?

דוד ביטן: אני אומר לך שאם אני אהיה שר, אני אהיה בכל הדיונים - -

יואב קיש: אני יודע.

דוד ביטן: - - ולא אעלם משום דיון - -

נורית קורן: ולא תתקזז.

דוד ביטן: - - ולא אתקזז.

דוד ביטן: ואני אומר את זה כהצהרה.

דוד ביטן: בסדר?

דוד ביטן: גם ביום שני, גם ביום רביעי.

דוד ביטן: גם כהצהרה.

יואב קיש: אני מכיר אותך ואני יודע שזה - - -

דוד ביטן: ואנחנו באמת צריכים לטפל בסוגיה הזאת.

יואב קיש: טוב, חברים, אני חושב שהנושא של יום שלישי זה שאלה מאוד משמעותית, כי באמת יש פה נוהל שיום שלישי הוא יום של הסכמות בעיקרון, ולכן חברי כנסת מנצלים, כמו שאמרת, חבר הכנסת דוד ביטן, את היום הזה לא בהכרח להיות בכנסת.

יואב קיש: יש לזה משמעות, אם אנחנו מחליטים שלא: יום שלישי כולם פה ויש פה יום עבודה מלא – יש לזה משמעות.

יואב קיש: לא משחקים.

יואב קיש: אף אחד שלא יגיד לי שחברי הכנסת משחקים.

יואב קיש: אף אחד לא הולך לים ביום שלישי.

יואב קיש: כולם עובדים.

דוד ביטן: עושים דברים אחרים.

דוד ביטן: אמרתי.

יואב קיש: נכון.

יואב קיש: ולכן צריך להחליט אם רוצים.

יואב קיש: אני חושב שזה נושא שהוועדה יכולה לדון בו.

יואב קיש: אם רוצים לשנות את הסטטוס של יום שלישי ליום שמחויבת נוכחות כמו שני ורביעי, יש לזה משמעות, ובהחלט אפשר להתייחס לזה.

יואב קיש: זה אחד.

אלעזר שטרן: - - - מחויבת נוכחות?

אלעזר שטרן: סליחה.

יואב קיש: אני אומר לך.

יואב קיש: אתה הרי מכיר את זה.

<קריאה: - - -

אלעזר שטרן: אין מחויבת.

אלעזר שטרן: אותה - - -

דוד ביטן: יש גיוס - - -

יואב קיש: יש גיוס.

יואב קיש: יש חובת גיוס.

<קריאה: כן, חובת נוכחות.

אלעזר שטרן: יש חובת נוכחות.

אלעזר שטרן: בסדר.

יואב קיש: בסדר.

יואב קיש: חובת גיוס, לקואליציה לפחות.

יואב קיש: בואו נגיד ככה.

יואב קיש: לאופוזיציה באמת יש את הגמישות שלה בכל מקרה.

יואב קיש: אבל אני אומר: לקואליציה לפחות, כקואליציה – האם רוצים לשנות את הסטטוס של יום שלישי?

יואב קיש: אז זה משהו שאפשר לחשוב עליו.

יואב קיש: במקביל, דרך אגב, ופה אני פונה אליך, היושב-ראש, מה שבאמת אני הצעתי: במידה ויחליטו עדיין לשמר חופש, בוא נקרא לזה: ללא גיוס ביום שלישי, אני חושב שאירועים מיוחדים צריכים לעבור לימי שני ורביעי.

יואב קיש: לבחירתך, מתי שאתה חושב.

יואב קיש: אז זה יעלה עוד שעה במירכאות לסדר היום, אבל תהיה נוכחות.

יואב קיש: ואם זה מה שאתה, ואני מסכים מאוד עם מה שאתה אומר.

יואב קיש: אז או שיחליטו שיום שלישי זה יום גיוס והכנסת עובדת ולא הולכים למפגשים בכל מיני מקומות שחשובים לא פחות, אבל מבטלים את זה.

יואב קיש: אבל אם לא, בואו נדאג לשמור על העניין הזה.

יואב קיש: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

איילת נחמיאס ורבין: אני גם, כמובן, מצטרפת במידה מסוימת למבוכה, כי אני כן עושה מאמץ להיות בימים המיוחדים.

איילת נחמיאס ורבין: וזו אפילו הזדמנות להתנצל על זה שאיחרתי בשתי דקות, כי זה לא מכובד כשנשיא המדינה נמצא במליאה.

איילת נחמיאס ורבין: הנאום של השר יריב לוין היה נאום, הגם שאני מקבלת את מה שאומר חבר הכנסת דוד ביטן על העניין העקרוני של מערכת היחסים בין הכנסת לבין בית המשפט העליון, שלכשעצמו הוא נושא ראוי לדיון, אפילו ביום ההולדת של הכנסת.

איילת נחמיאס ורבין: האופן שבו זה היה, היה מאוד-מאוד-מאוד-מאוד מתריס.

איילת נחמיאס ורבין: זה נכון שלשר יריב לוין יש כישרון מאוד-מאוד גדול לומר גם דברים מתריסים בקול מאוד מתכתי ורגוע, וזה כישרון גדול, אבל אני חושבת שזה לא היה מתאים ליום הזה.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שתגובות חברי הכנסת.

איילת נחמיאס ורבין: היושב ראש מכיר אותי.

איילת נחמיאס ורבין: הוא יודע שלפעמים כשאני כועסת, אז זה בא לידי ביטוי במליאה ואני מאוד-מאוד; היה לי ברור שזה לא היום המתאים ובטח לא כשהנשיא נמצא במליאה.

איילת נחמיאס ורבין: אבל אני חושבת שבאמת יש בעיה, שאנחנו מגיעים בימי שלישי ואנחנו מוצאים את עצמנו, באמת, ברוב הפעמים מול כנסת ריקה, גם בימים מיוחדים, שהם ימים מיוחדים וחשובים לא פחות.

איילת נחמיאס ורבין: כי זה היום של הפגים וזה היום של הנגב והגליל וזה היום למניעת תאונות דרכים וזה היום שעוסק בחשיבות המודעות לסרטן השד, והכנסת ריקה.

איילת נחמיאס ורבין: בזמנו, אם זוכר היושב-ראש, לפני שנה, ממש לפני שנה, אני ניסיתי לדבר על סדרי העבודה בכנסת, באופן כללי, על ימי העבודה בכנסת.

איילת נחמיאס ורבין: גם, לדעתי, חבר הכנסת דוד ביטן, שהוא היה יושב ראש ועדת הכנסת.

איילת נחמיאס ורבין: דיברנו על הנושא, על איזה ימים.

איילת נחמיאס ורבין: האם האפקטיביות שלנו ככנסת מגיעה לידי ביטוי בצורה הטובה ביותר באופן שבו הכנסת עובדת היום.

איילת נחמיאס ורבין: שכידוע לכולנו, זה נקבע לפני המון-המון-המון שנים.

איילת נחמיאס ורבין: והגם שנעשו פה שינויים לאורך השנים, בעניין הזה מיעטו לגעת, ואנחנו מבינים גם למה, ובטח אנחנו יודעים שלדמוקרטיה יש הרבה משמעויות.

איילת נחמיאס ורבין: והיושב ראש, חבר הכנסת יואב קיש, התייחס לזה, שגם בימי שלישי, כשאנחנו לא נמצאים בכנסת – אני נמצאת בדרך כלל בימי שלישי, אבל רבים מאיתנו עושים גם דברים נוספים, חשובים, שהם לא פחות חשובים, אבל עדיין זה יום עבודה בכנסת ובוועדות, ולא יכול להיות בסוף שאתה מגיע ללוח הנוכחות והכנסת בשיממונה ביום שלישי.

איילת נחמיאס ורבין: צריך להגיד את האמת.

איילת נחמיאס ורבין: ולכן אני חושבת שמעבר לדיון החשוב לגבי נוכחות חברי הכנסת, התנהגות בימים מיוחדים, בטח כשנמצאים פה שועי עולם ונמצא פה נשיא המדינה, היא דבר שזה יכול להיות דרך השדולה שבזמנו חבר הכנסת אלעזר שטרן יזם אותה, זה יכול להיות באמצעות האמנה שחבר הכנסת יהודה גליק ואני מנסים לקדם אותה, על מערכות היחסים בין חברי הכנסת ובאופן ההתנהלות של זה.

איילת נחמיאס ורבין: לדעתי, דברים שמאוד מאוד מתחברים, אבל בסוף אני חושבת שאנחנו לא יכולים להימנע גם מלדבר על שיטת וצורת העבודה של הכנסת, גם מבחינת שעות העבודה ורמת האפקטיביות שלנו, כי אנחנו יודעים.

איילת נחמיאס ורבין: אתה יודע, לפעמים, היושב-ראש, הכי מדהים אותי זה שגמרנו ליל חקיקה מאוד-מאוד ארוך ואז יש שאילתות.

איילת נחמיאס ורבין: זה הרי דבר.

איילת נחמיאס ורבין: בסוף, שאילתה זה אחד הכלים הכי משמעותיים - - -

דוד ביטן: ואף אחד לא נשאר בגלל זה.

דוד ביטן: כולם - - -

איילת נחמיאס ורבין: בדיוק.

איילת נחמיאס ורבין: זה אחד הכלים הכי משמעותיים.

איילת נחמיאס ורבין: אגב, גם במונחים של שקיפות לציבור.

איילת נחמיאס ורבין: כי כשנותנים תשובה במליאה, זו גם מערכת היחסים שלנו מול הציבור.

איילת נחמיאס ורבין: ולכן אני חושבת שגם הנושא שהעלה חבר הכנסת דוד ביטן, בנושא של נוכחות שרים – תשמעו: זה נורא-נורא-נורא-נורא מורגש.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא יודעת איך זה בהשוואה לכנסות קודמות, אבל זה נורא-נורא-נורא מורגש שהשרים לא פה.

איילת נחמיאס ורבין: השרים לא נמצאים פה.

איילת נחמיאס ורבין: גם מבחינת מערכת היחסים.

איילת נחמיאס ורבין: אתה יודע, זה אפילו עלה בהקשר של הנושא של ריבוי החקיקה, שאמרתי: תשמעו, בואו ננסה לדבר על הנושא של התקנת תקנות.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו מחוקקים כאן חוקים ואז זה נתקע במשרדי הממשלה ולא מתקינים תקנות.

איילת נחמיאס ורבין: ל-100 חוקים.

איילת נחמיאס ורבין: זה גם קשור.

איילת נחמיאס ורבין: זה קשור.

איילת נחמיאס ורבין: בסוף, זה הכול מתחבר אחד לשני.

איילת נחמיאס ורבין: ואם אנחנו נוכל להתחיל לטפל אחד-אחד בדברים האלה, אני נורא מקווה שגם המעמד שלנו ככנסת יהיה יותר משמעותי.

איילת נחמיאס ורבין: ואני יודעת שלשם אתה מכוון, היושב-ראש.

איילת נחמיאס ורבין: תודה.

יואב קיש: תודה רבה.

דוד ביטן: אני הולך לישיבת קואליציה.

דוד ביטן: לא צריך לפסול הקמת יחידה משפטית בכנסת, שאם שר לא התקין תקנות תוך זמן מסוים – שהכנסת תתקין את התקנות באמצעות חוק לתיקון.

דוד ביטן: חוק בעניין הזה.

איילת נחמיאס ורבין: אני הצעתי את זה.

יולי יואל אדלשטיין: אני אתייחס לזה.

איילת נחמיאס ורבין: אני הצעתי את זה בדיון וגם אני אביא את זה בפני היושב-ראש.

דוד ביטן: לא נורא בכלל אם הכנסת תעשה את התקנות במקום השרים.

איילת נחמיאס ורבין: נכון.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שזה - - -

יואב קיש: טוב.

יואב קיש: בבקשה, חברת הכנסת ענת ברקו.

ענת ברקו: אדוני יושב ראש הכנסת, יושב ראש הוועדה, הבעיה היא לא רק בישיבות מליאה מיוחדות – הבעיה היא באופן כללי.

ענת ברקו: המליאה הזו היא הבבואה של הכנסת.

ענת ברקו: את זה האזרחים רואים.

ענת ברקו: לפני שהגעתי לכנסת, כשהייתי צופה בטלוויזיה ורואה כנסת ריקה, חשבתי שהאנשים פשוט לא עושים את העבודה שלהם.

ענת ברקו: והלוא האנשים בכנסת עובדים מאוד קשה.

ענת ברקו: סביב השעון, מאוד-מאוד קשה.

ענת ברקו: זה לא בא לידי ביטוי לאנשים, לציבור.

ענת ברקו: הציבור לא מבין את זה.

ענת ברקו: הוא רואה כנסת ריקה והוא רואה את זה לא רק בימי שלישי.

ענת ברקו: צריך להגיד את האמת.

ענת ברקו: לא רק בימי שלישי.

ענת ברקו: בזמן ההצבעות כולם יושבים, אבל ככה – אנשים מסתובבים, לא מגיעים כאשר נפתחת המליאה או מגיעים - - -

יואב קיש: כן.

יואב קיש: גם כשיש חוק ביום שני שיש לו 50 דוברים, אז המליאה ריקה והדוברים מדברים.

יואב קיש: כן.

יואב קיש: זה נראה שאף אחד לא פה.

ענת ברקו: כן.

ענת ברקו: צריך להגיד שיש גם חברי כנסת שבאופן קבוע לא מגיעים לישיבות מליאה, ואני לא אומרת קואליציה-אופוזיציה.

ענת ברקו: יש חברי כנסת שלא מגיעים באופן קבוע לישיבות מליאה.

ענת ברקו: הם לא נראים שם.

ענת ברקו: אפשר לספור על יד אחת את הפעמים שהם נמצאים שם, אבל הם מטיפים לכל העולם.

ענת ברקו: קודם כל, הנוכחות יש בה אמירה לכלל הציבור.

ענת ברקו: וחלק מהעניין שהיום אנחנו שומעים כל מיני רעיונות לצמצום חקיקה של הכנסת ופגיעה בהפרדת הרשויות, ובעצם כפייה של מכסות של חקיקה, שזה הדבר שאנחנו עושים כאן – זה חלק מהעניין, לדעתי, בפיחות במעמדה של הכנסת, וחבל שכך.

ענת ברקו: כי בסופו של דבר, החקיקה הפרטית הביאה הרבה מאוד בשורות לציבור הישראלי: גם את חוק כבוד האדם וחירותו וחוקים אחרים, טובים ומועילים לציבור.

ענת ברקו: הם צמחו בחקיקה פרטית ולא בחקיקה ממשלתית.

ענת ברקו: ולכן אני חושבת שאנחנו צריכים.

ענת ברקו: הנוכחות היא אמירה, היא חשובה, ולדעתי צריך למצוא את הדרך שיותר חברי כנסת וחברות כנסת יגיעו לישיבות המליאה, יראו את עצמם.

ענת ברקו: לגבי הנאומים: אני חושבת שאם הדברים נאמרים באופן תרבותי, אפשר להגיד כל דבר בצורה מנומסת.

ענת ברקו: זה חלק מהעניין, זה חלק מהמקום שהדברים צריכים לבוא לידי ביטוי, אני חושבת.

ענת ברקו: אני לא רואה בזה שום דבר פסול בכך שעומד שר ואומר את דעתו, אם הוא אומר את זה בצורה מכבדת ומכובדת.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: חבר הכנסת יהודה גליק, בבקשה.

יהודה גליק: פשוט אני מוכרח לומר, כמו רבים: אני יצאתי מישיבת הכנסת בשבוע שעבר עם דמעות בעיניים.

יהודה גליק: עם דמעות בעיניים הלכתי לנשיא המדינה והתנצלתי בפניו בשם הכנסת.

יהודה גליק: הרגשתי פשוט – אני לא יודע.

יהודה גליק: אני מרגיש את עצמי ציוני, פטריוט, אני אוהב את המדינה הזאת, וכשמבזים את הכנסת; והכנסת לא שייכת לקואליציה או לאופוזיציה.

יהודה גליק: כשמבזים את הכנסת זה פשוט נותן.

יהודה גליק: אני כאזרח הרגשתי – לא ידעתי איפה לקבור את עצמי מרוב בושה.

יהודה גליק: עכשיו, תפסת מרובה לא תפסת.

יהודה גליק: אם אנחנו נרחיב את הדיון הזה היום לימי שלישי, לכל פעילות הכנסת, לשאילתות – לא נגיע לפתרון.

יהודה גליק: נדמה לי שהבעיה הכי קריטית, בעיניי; שוב, כאדם, כשהייתה בעיה בכנסת – אתה בא לאירוע שהוא חגיגה והוא הופך להיות ג'ונגל.

יהודה גליק: וכמו שאמרה חברתי, חברת הכנסת ענת ברקו: הדוברים ידעו שמיד לאחר דובר הקואליציה ידבר גם דובר האופוזיציה, והיה סביר שדובר האופוזיציה יגיב גם לדברים שנאמרו.

יהודה גליק: וכל עוד הדברים נאמרים בצורה מכובדת; חלק מההתנהלות שלנו פה זה לדעת להיות סובלניים לדעות אחרות, כמה שהן מרגיזות.

יהודה גליק: יש פה שדולות על אלימות ברשת, על טוקבקיסטיות, על כל מה שאנחנו רוצים, ומאיפה לומדים את זה?

יהודה גליק: לפעמים אני מתבזה כשאומרים לי, צועקים על ילדים: תפסיקו להשתולל, פה זה לא הכנסת.

יהודה גליק: כאילו הכנסת זה איזה סמל של ברבריות.

יהודה גליק: למה אנחנו צריכים להיות עם דבר כזה?

יהודה גליק: לדעתי, חד משמעית, אפשר לקבוע כללים ברורים: אסור קריאות ביניים, בוודאי אם זה במעמד נשיא המדינה, בוודאי אם זה במעמד אירוע חגיגי.

יהודה גליק: לפעמים זה קורה כשראש הממשלה מדבר, וזה לא משנה.

יהודה גליק: לא משנה אם מישהו שדיבר אמר משהו שנורא נורא מדגדג בבטן.

יהודה גליק: וכולנו – אין אחד שלא יושב ושומע מישהו מדבר ומידי פעם בא לו לקפוץ.

יהודה גליק: אני משוכנע שכשאני מדבר, חבר הכנסת אחמד טיבי, 88 פעמים היה רוצה לבוא ולקפוץ ולהגיד לי משהו, אבל הוא יודע שדרך ארץ קדמה לתורה.

יהודה גליק: ודרך ארץ זה אל"ף-בי"ת של ההתנהלות שלנו.

יהודה גליק: בכל אופן אני אומר: הדברים צריכים להיות ברורים.

יואב קיש: מה שאמרת, דרך אגב, זה משהו אני רוצה.

יואב קיש: אני אוהב להיות פרקטי.

יואב קיש: מילה אחת, ברשותך.

יואב קיש: הנושא של קריאות ביניים באירועים מיוחדים בנוכחות נשיא המדינה ודוברים רמי מעלה, לצורך העניין, יוגדר עבירה אתית וועדת האתיקה תעניש עליהן.

יואב קיש: זו הצעה לדיון - - -

יהודה גליק: אני חושב שזה - - - כלל בסיסי.

יהודה גליק: אני חושב שזה כלל בסיסי.

יואב קיש: אבל אז זה אומר, דרך אגב, שהמחאה היחידה שאתה יכול כחבר כנסת לעשות בסיטואציה הזו - -

מרב מיכאלי: היא לצאת.

יואב קיש: - - זה לצאת.

יואב קיש: בדיוק.

<קריאה: - - -

יהודה גליק: למה?

יהודה גליק: סליחה, למה?

מרב מיכאלי: - - -

יהודה גליק: אבל אני לא מבין.

יהודה גליק: מה, חייבים לקרוא?

יהודה גליק: אתה חייב להגיב על כל משהו - - -?

יואב קיש: חבר הכנסת יהודה גליק, אני מבין מה אתה אומר.

יואב קיש: אני מעלה את זה כמשהו.

יואב קיש: אבל כמו שאתה אומר, יכול להיות שאנשים יחשבו אחרת, וצריך גם להקשיב להם.

יהודה גליק: אני - - - זאת עבירה אתית.

יהודה גליק: זאת עבירה אתית אם אתה - - -.

יהודה גליק: אתה יודע מה, אני אגיד לך יותר מזה: בעיניי, חוסר נוכחות, כמה שזה באמת מרגיז, זה פחות גרוע מקריאות ביניים.

יהודה גליק: עוד לא ראיתי מישהו שבעקבות קריאת ביניים הגן על כבוד הכנסת.

יהודה גליק: קריאת הביניים לא משפיעה.

יהודה גליק: גם מי שנורא חש לכבודה של נשיאת בית המשפט העליון – קריאת הביניים לא הועילה, היא רק הוסיפה עוד אש למדורה, עוד קיסם למדורה.

יהודה גליק: ולכן אני בהחלט חושב שבאמת יושב ראש הכנסת מקפיד על מינון נכון.

יהודה גליק: אין כל שבוע אירוע עם נשיא המדינה, אבל כשנשיא המדינה נמצא שם אני לפחות חושב שאני פטריוט של המדינה הזאת.

יהודה גליק: כשנשיא המדינה מגיע לכנסת ואומר שהוא הטריח את עצמו לבוא לכנסת וכולנו יודעים חודש לפני כן, אין שום סיבה שבעולם.

יהודה גליק: שתהיה נוכחות, אבל בוודאי ובוודאי להתאפק עם קריאות הביניים גם אם נאמרו דברים שמאוד מאוד-מאוד נוקבים.

אלעזר שטרן: - - - איך אתה יודע?

אלעזר שטרן: - - -

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: חבר הכנסת יואל חסון, בבקשה.

יואל חסון: טוב, בוקר טוב.

יואל חסון: קודם כל, אני חושב שצריך מאוד-מאוד להיזהר בכבודה של קריאת הביניים.

יואל חסון: אני חושב שקריאת הביניים היא חלק מההווי הפרלמנטרי, הדמוקרטי, כל עוד היא קודם כל קריאת ביניים ולא נאום.

יואל חסון: אחת מהפעמים או כמה פעמים אנחנו רואים סיטואציות שבהן מתחיל להיות סוג של דיאלוג בין הנואם לבין חברי הכנסת שיושבים בכיסאות – וזה כבר לא קריאת ביניים, זה הפרעה.

יואל חסון: זה בעיניי יותר מפריע מקריאת ביניים.

יואל חסון: זה פשוט משבש את כל הדיון.

יואל חסון: ולכן צריך לשמור על כבודה של קריאת הביניים.

יואל חסון: להקפיד עליה, שהיא תהיה קריאת ביניים ולא יותר.

יואל חסון: לגבי אירועים מיוחדים: אירועים מיוחדים הם בהחלט אירועים מיוחדים.

יואל חסון: הרי אנחנו מופיעים כחברי כנסת, גם משתתפים, בהרבה מאוד אירועים ממלכתיים, ושומעים נאומים של ראש הממשלה והנשיא ופוליטיקאים, והרבה פעמים לא אוהבים מה שאנחנו שומעים.

יואל חסון: אנחנו לא עושים קריאת ביניים באמצע טקס.

יואל חסון: נכון?

יואל חסון: אנחנו אפילו באודיטוריום לא עושים קריאת ביניים.

יואל חסון: כשיש, נגיד, אירוע באודיטוריום וראש הממשלה מדבר באודיטוריום, הוא אומר מה שאנחנו לא אוהבים – לא ראיתי מישהו שקורא שם קריאת ביניים, כי לא קוראים קריאת ביניים באמצע אירוע.

יואל חסון: אז גם אם זה קיים במליאה, כאשר מדובר באירוע במליאה, כשהוא אירוע מיוחד והוא מוגדר מיוחד ויודעים להגדיר אותו כמיוחד: אם זה יום הולדת לכנסת או אם זה ביקור של מנהיג זר או כל הדברים האלה – שם, לדעתי, בהחלט צריך פשוט לקבוע שלא יהיו קריאות ביניים.

יואל חסון: לא יכולות להיות קריאות ביניים.

יואל חסון: מי שממש מפריע לו משהו, יכול במחאה - - -

יואב קיש: וגם בנאומים של ראש הממשלה וראש האופוזיציה?

יואל חסון: באירוע מיוחד בלבד.

<קריאה: בישיבה מיוחדת.

יואל חסון: באירוע מיוחד.

יואב קיש: בסדר.

יואב קיש: על זה התכוונו.

יואב קיש: כשאמרנו קריאות ביניים, אני לא חושב שחבר הכנסת יהודה גליק התכוון: אפס קריאות ביניים בכנסת.

יואל חסון: אני יודע, אבל אני פשוט מדגיש את זה - - -

יואב קיש: ברור.

יואב קיש: אבל מהתחלת דבריך חשבתי שאתה מתנגד לזה.

יואב קיש: עכשיו אני מבין שאתה מסכים לזה.

יהודה גליק: הוא מסכים.

יהודה גליק: הוא אמר שהוא - - -

יואב קיש: באירוע מיוחד – קריאת ביניים היא עבירה אתית.

יואל חסון: לא, לא, לא.

יואל חסון: קריאת ביניים היא חלק מההווי של הבית הזה והיא צריכה להיות קריאת ביניים והיא חשובה.

יואל חסון: באירוע מיוחד שמוגדר כאירוע מיוחד – אני לא יודע גם אם יש הגדרות בתקנון - - -

יולי יואל אדלשטיין: ברגע שהיושב ראש אומר:

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח ישיבה מיוחדת, אז זאת תחילת הישיבה.

<קריאה: - - -

יולי יואל אדלשטיין: כשאני אומר: תמה הישיבה המיוחדת, אז תמה הישיבה - - -

יהודה גליק: לא הרי אירוע מיוחד לכבוד ניל"י כאירוע שבו נשיא המדינה יושב - - -

יואל חסון: יושב ראש הכנסת לא יגדיר אירוע מיוחד אם הוא לא אירוע מיוחד.

יואב קיש: אז אפשר להגדיר: אירוע מיוחד בנוכחות נשיא המדינה, למשל, או משהו כזה.

יואב קיש: לא יודע נתייעץ על זה.

יולי יואל אדלשטיין: לא, לא תמיד.

יואב קיש: לא תמיד.

ירדנה מלר-הורוביץ: אנחנו פנינו לישיבה המיוחדת - - - כי גם ישיבה מיוחדת.

ירדנה מלר-הורוביץ: כי אז לא היה - - -

יולי יואל אדלשטיין: כשהגברת אנגלה מרקל נאמה בכנסת נשיא המדינה לא היה, כי היא מוגדרת כראש ממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: כשמר דייויד קמרון נאם בכנסת, נשיא המדינה - - -

יהודה גליק: נגדיר - - -

יואב קיש: אז צריך להגדיר - - -

<ארבל אסטרחן: כשנושא דברים מי שאינו שר או חבר כנסת, ואז זה או - - -

יהודה גליק: זה יוגדר כעבירה אתית.

יואל חסון: אז באירוע מיוחד, וצריך להגדיר את זה בצורה מסודרת, שלא יהיו ספקות ושלא יהיו בעיות בעניין הזה, - -

יואב קיש: נגדיר את זה.

יולי יואל אדלשטיין: מאה אחוז.

יואל חסון: - - ושזה יהיה מוגדר רק לאירוע מיוחד שהוא באמת אירוע מיוחד, ושלא יעשו בזה שימוש באירועים שאינם מיוחדים.

יואב קיש: ברור.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אני נבחר ציבור ואני פוליטיקאי, ואנחנו נמצאים בפרלמנט, לא בקתדרה לנימוסים והליכות, ויש בינינו חילוקי דעות קשים בנושאים רבים.

אחמד טיבי: אנחנו מסכימים בנושאים שונים, אבל גם אירוע מיוחד שמתקיים במליאה הוא אירוע פרלמנטרי משתתפים חברי כנסת, חבר הכנסת יואל חסון.

אחמד טיבי: עכשיו, כאשר שר מנצל את המעמד המיוחד הזה בנוכחות נשיאת בית המשפט העליון, כאשר היא יושבת ביציע, ואז הוא שולח לעברה חיצים ואמירות שיש בהן איום על מעמדה ועל מעמד בית המשפט העליון; אני חושב שחברי הכנסת מועלים בתפקידם אם לא מעירים לו בקריאת ביניים.

אחמד טיבי: מה זה אירוע מיוחד?

אחמד טיבי: מה זו ישיבה מיוחדת?

אחמד טיבי: משתיקים חברי כנסת?

אחמד טיבי: אתם רוצים לצמצם את כל האפשרויות של חבר כנסת להתבטא?

יואל חסון: וקריאת ביניים לראש מדינה זה בסדר?

יואל חסון: - - -

אחמד טיבי: בוודאי שכן.

יואל חסון: לראש מדינה זרה?

אחמד טיבי: כן.

אחמד טיבי: כן.

<קריאה: - - -

יואל חסון: למה?

אחמד טיבי: כן.

<קריאה: - - -

יואל חסון: למה?

אחמד טיבי: אתם, כולכם, יכולים - - - את דעתי.

יואל חסון: הוא יכול להגיב לך בכלל?

יואל חסון: הוא לא מבין מה אתה אומר לו.

אחמד טיבי: חכה, חכה, חכה, תן לי לדבר.

אחמד טיבי: הנה, את זה אתם לא סובלים.

יואב קיש: דרך אגב, סליחה על ההפרעה, חבר הכנסת אחמד טיבי.

יואב קיש: חבר הכנסת יואל חסון, אני יכול להגיד לך שדווקא בנושא הזה אני יותר רגיש לשמוע מחבר הכנסת אחמד טיבי את מה שהוא חושב על העניין - - -

אחמד טיבי: עכשיו, נניח שהשר יריב לוין היה אומר משהו אחר או השר גלעד ארדן היה נואם והיה אומר: טרור ההצתות.

אחמד טיבי: מה אתם רוצים, שאני לא אגיב?

אחמד טיבי: לא אגיב?

אחמד טיבי: - - -

יואב קיש: לא.

יואב קיש: אמרנו שבסיטואציות כאלה - - -

אחמד טיבי: לא.

אחמד טיבי: בישיבה מיוחדת היה עולה השר לביטחון הפנים.

יואב קיש: בישיבה מיוחדת – לצאת החוצה.

<קריאה: - - -

יואב קיש: אמרנו: לצאת החוצה.

יואב קיש: זה משאיר כביכול תגובה יחידה.

אחמד טיבי: אני אומר לך: אני מסכים עם החלק הראשון של דבריי של חבר הכנסת יואל חסון.

אחמד טיבי: צריך להתייחס בכבוד לקריאת הביניים.

אחמד טיבי: זה כלי פרלמנטרי של מחאה.

אחמד טיבי: עכשיו, יש הבדל בין לקום מהמושב.

אחמד טיבי: אני יכול להבין את היושב ראש אם זה מפריע לו, כי זה לא בסדר.

אחמד טיבי: גם כשאני עושה את זה זה לא בסדר.

אחמד טיבי: אבל כאשר חבר הכנסת יריב לוין, שר מטעם הממשלה, מייצג את הממשלה, מייצג את ראש הממשלה, תוקף את בית המשפט העליון, את נשיאת בית המשפט העליון, כשהיא יושבת שם, וחברי הכנסת אוסאמה סעדי ותמר זנדברג עונים לו.

אחמד טיבי: מה אתם רוצים?

אחמד טיבי: שהם לא יענו לו?

אחמד טיבי: ואחר כך חבר הכנסת אלעזר שטרן ואנחנו.

אחמד טיבי: נענה לו.

אחמד טיבי: נענה גם לשר אחר.

יהודה גליק: למה, לדעתך, היא לא הגיבה?

יהודה גליק: אולי גם היא - - -

<קריאות: - - -

אחמד טיבי: אה, היא צריכה לקפוץ מעל היציע.

יהודה גליק: לא.

יהודה גליק: אולי היא שמעה את הדברים ויש לה דרך ארץ לשבת ולשמוע ולהתאפק.

אחמד טיבי: איך תגיב?

יהודה גליק: מה קרה?

יואב קיש: בואו ניתן לו לסיים.

יואב קיש: אני חייב להגיד שגם מה שהוא אומר, אני לא מסכים איתו, אבל אנחנו מקשיבים לו.

אחמד טיבי: עכשיו, הנקודה השנייה של הנוכחות, רבותיי.

אחמד טיבי: לעיתים החרמת אדם או ישיבה היא גם עמדה פוליטית.

מרב מיכאלי: כן, אבל זה לא רוב הפעמים מה שקורה.

אחמד טיבי: סליחה?

מרב מיכאלי: רוב הפעמים, לא זאת הסיבה שלא באים.

יואל חסון: אנשים לא באים.

אחמד טיבי: חכי, חכי.

אחמד טיבי: אני מדבר על הסיעה שלי, חברת הכנסת.

מרב מיכאלי: כן, אבל רוב הפעמים.

יואב קיש: אצלם זה דווקא די בולט שהם לא באים.

אחמד טיבי: אנחנו לעיתים מחרימים.

אחמד טיבי: מקבלים החלטה להחרים אירוע.

אחמד טיבי: זו עמדה פוליטית.

אחמד טיבי: עכשיו, לגבי יום שלישי.

אחמד טיבי: יום שלישי, בדרך כלל, חברי כנסת, לרוב חברי הקואליציה, לא מגיעים.

אחמד טיבי: לא מגיעים.

אחמד טיבי: תסתכלו כאשר יש אירוע מיוחד, אתם רואים אגף שלם כמעט ריק.

אחמד טיבי: כמעט ריק.

אחמד טיבי: אני רוצה לדייק.

אחמד טיבי: כמעט ריק.

אחמד טיבי: כמעט ריק.

אחמד טיבי: עכשיו, בימי שלישי, בלי להזכיר שמות, יש חברי כנסת שתמיד נמצאים.

אחמד טיבי: יש חברי כנסת שמחכים, משחקים משבת לשבת, מיום שלישי ליום שלישי.

אחמד טיבי: הם חברי כנסת של נאומים בני דקה.

אחמד טיבי: יש חברי כנסת כאלה.

אחמד טיבי: חולמים על הדקה הזאת שתגיע.

יואב קיש: נכון.

אחמד טיבי: בלי להזכיר שמות.

יואב קיש: נכון.

אחמד טיבי: זה חלום שמתגשם כל יום שלישי.

יואב קיש: נכון.

אחמד טיבי: אוקיי?

אחמד טיבי: ולכן מי שלא מגיע זה חברי קואליציה.

יואב קיש: לא - - -

אחמד טיבי: אל תיפגע.

יואב קיש: אמרתי.

יואב קיש: אתה היית בהתחלה.

יואב קיש: אמרנו: ביום שלישי אין גיוס בקואליציה, ולכן המשמעות היא שחברי קואליציה יותר חופשיים.

אחמד טיבי: יש לזה הסברים רבים, אבל התוצאה היא שיש אגף שבדרך כלל רואים שהוא קירח.

אחמד טיבי: שהוא קירח.

אחמד טיבי: עכשיו, אני לא יודע איזה אירוע היה לאחרונה, אבל אני חושב שהיינו 13 איש, וכמעט האגף של הקואליציה לא היה.

אחמד טיבי: בסיעה שלי.

אחמד טיבי: אז לפעמים מקבלים החלטה פוליטית, שאני מבקש מכם לכבד אותה ולקבל אותה.

אחמד טיבי: לא להגיע זו עמדה פוליטית.

אחמד טיבי: עכשיו, אם יגיע מר דונלד טראמפ, למשל.

אחמד טיבי: לא יודע.

אחמד טיבי: יש אנשים, אולי יהודים וערבים, שיסכימו.

אחמד טיבי: אולי יגידו: לא רוצה לבוא, לבוא.

אחמד טיבי: הבריטים לא רוצים לתת לו להגיע, לנאום בפרלמנט.

אחמד טיבי: זו גם עמדה פוליטית.

אחמד טיבי: ולכן אל תנסו להצר, ואני מפנה את הדברים ליושב ראש:

אחמד טיבי: אל תנסו להצר יותר את האפשרויות של חבר כנסת להתבטא – או באמצעות היעדרות מחאתית או באמצעות קריאת ביניים.

יהודה גליק: חבר הכנסת אחמד טיבי, לדעתך, מה שהיה ביום שלישי האחרון היה בסדר?

יהודה גליק: - - - הבנתי, אבל - - -

אחמד טיבי: אני חושב שהטעות הקשה; נגיד שהשר יריב לוין לא היה עושה את מה שעשה.

אחמד טיבי: היה עולה חבר הכנסת יצחק הרצוג והיה אומר: יש לפנות את כל ההתנחלויות.

אחמד טיבי: מה הייתם עושים לו?

יהודה גליק: הייתי שותק ושומע - - -

אחמד טיבי: אתה היית שותק.

אחמד טיבי: אחרים היו מגיעים אליו, אל הדוכן.

אחמד טיבי: אתה היית שותק, אחרים מה היו עושים לו?

אחמד טיבי: גם באירוע מיוחד.

יהודה גליק: - - -

יואב קיש: אז אולי זו בדיוק הכוונה, שזה לא יקרה: לא כשזה אומר את זה ולא כשזה אומר את זה.

יואב קיש: על זה אנחנו מדברים.

אחמד טיבי: לא - - -

אלעזר שטרן: - - - האחריות על - - -

יהודה גליק: לדעתך, אין כללים - - -?

אלעזר שטרן: למה רק עלינו?

אחמד טיבי: אמרתי: לא לקום.

אחמד טיבי: אמרתי: לא לקום.

<קריאות: - - -

יואב קיש: אז בשביל זה באמת יש יושב ראש.

יואב קיש: אני חושב שאם דובר סוטה בצורה משמעותית מהנושא, אז גם היושב ראש יכול להעיר לו.

אחמד טיבי: אנחנו חשבנו שהיושב ראש היה צריך להעיר - - -

יואב קיש: בסדר, אבל במקום הזה - - -

אלעזר שטרן: אני אמרתי את זה קודם.

אחמד טיבי: אנחנו חשבנו.

אחמד טיבי: חשבנו ככה.

יואב קיש: אני חושב שלא, בסדר?

יהודה גליק: הוא דיבר על הנושא.

יואב קיש: חבר הכנסת אחמד טיבי, אני חושב שלא.

יואב קיש: בסדר?

אחמד טיבי: - - - היושב ראש לא - - -

יואב קיש: אבל אם היה אומר דובר אחר, ואני בכוונה משתמש במשפט הרע הזה.

יואב קיש: אתה יודע מה, לא נגיד: מוות ל- – לא יודע מה.

יואב קיש: הדובר היה אומר משהו כזה שהוא ברור שהוא מחוץ לשורות בכל מקרה.

יואב קיש: מן הסתם, היושב ראש היה אומר לו.

אחמד טיבי: בקיצור, צריך להיזהר - - -

יואב קיש: אני מסכים - - -

אחמד טיבי: צריך להיזהר עם הגבלות על חברי כנסת.

יואב קיש: אני מאוד שמח לשמוע דווקא, באמת, מי שזה נושא שמאוד חשוב לו, והדעה שלך היא חשובה.

יואב קיש: מקבלת אפילו משנה תוקף.

יואב קיש: ואנחנו צריכים להיזהר מאוד בהגבלות האלה.

יואב קיש: בעניין הזה אני מסכים.

יואב קיש: אנחנו צריכים לחשוב מה המחיר מהצד השני של אובדן התנהלות באירועים מיוחדים.

<קריאה: - - -

יואב קיש: חבר הכנסת אמיר אוחנה, בבקשה.

אמיר אוחנה: תודה, אדוני, גם לך וגם ליושב ראש הכנסת שמקיימים את הדיון הזה, שהחשיבות שלו למעמדה של הכנסת מאוד גבוהה בנושא ישיבות מליאה מיוחדות.

אמיר אוחנה: עלו בהקשר הזה שלושה נושאים: אחד, זה התוכן.

אמיר אוחנה: שאני כמובן לא חושב שצריך להתערב בתוכן.

אמיר אוחנה: אני לא בטוח שאנחנו רוצים שישיבות מיוחדות יהיו בסגנון דובוני אכפת לי.

אמיר אוחנה: אז הן יהיו משעממות ולא ידווחו.

אמיר אוחנה: ודווקא יש אינטרס לפעמים שיגיעו הישיבות המיוחדות לידיעת הציבור.

אמיר אוחנה: וכמובן ששמורה הזכות לאופוזיציה לעלות ולהגיב, ואם מישהו מהקואליציה אמר משהו או להיפך וכולי.

אמיר אוחנה: אז זה בעניין התוכן.

אמיר אוחנה: אני לא חושב שצריך להיכנס.

אמיר אוחנה: שניים, בעניין הנוכחות.

אמיר אוחנה: לי כחבר כנסת שמגיע בימי שלישי, כמעט על בסיס קבוע, הכי קל להגיד: כן, שתהיה נוכחות וכולי.

אמיר אוחנה: אבל יש משהו בגמישות הזאת שמאפשר לנבחרי הציבור לפגוש יותר את הציבור, וזה גם כן דבר שהוא חשוב, שהוא חלק מהתפקיד שלנו.

אמיר אוחנה: לא כל העבודה שלנו מתמצת במשכן הזה.

אלעזר שטרן: ראשון, חמישי וארבעה חודשים בשנה.

<קריאה: - - -

אמיר אוחנה: שדווקא יש בו יתרונות.

אמיר אוחנה: אני אומר עוד פעם: לי הכי נוח שייקבעו שיום שלישי הוא יום חובה.

אמיר אוחנה: אני פה גם ככה.

אמיר אוחנה: אין לי בעיה עם זה, אבל אני לא בטוח שאנחנו רוצים לשנות את זה.

אמיר אוחנה: כן, לצורך נוכחות, אני מקבל את ההמלצה של יושב ראש הוועדה שאולי כדאי שישיבות מיוחדות תהיינה בימי שני ורביעי, שאז הנוכחות היא מלאה או קרוב למלאה.

אמיר אוחנה: בוודאי גבוהה הרבה יותר מבימי שלישי.

אמיר אוחנה: והנושא האחרון הוא כללי ההתנהגות.

אמיר אוחנה: אני כן חושב שכללי ההתנהגות צריכים להיות מוקפדים יותר במובן הזה שאני חושב שהיד על ההדק, הדק הקריאה הראשונה, השנייה והשלישית, צריכה להיות קלה יותר.

אמיר אוחנה: כלומר, עד שמישהו מגיע לקריאה שלישית, לדעתי הוא כבר עבר את כל מה שהציבור רואה ככללי התנהגות, נקרא להם: - -

יואב קיש: אירוע מכובד.

אמיר אוחנה: - - מותרים, מכובדים, שמתאימים למשכן הזה.

אמיר אוחנה: אז אפשר קריאות ביניים, אבל אני חושב שצריך מידה גם בעניין הזה.

אמיר אוחנה: ועם קריאת הביניים הראשונה אפשר לקרוא קריאה ראשונה, לאחר מכן שנייה, וכמובן להגיע לשלישית.

אמיר אוחנה: לא צריכים לפחד מלהגיע לקריאה השלישית.

אמיר אוחנה: אני רואה יושבי ראש של דיונים, של ישיבות מיוחדות או לא מיוחדות, שממש משתמשים בקריאה השלישית כאיזה נשק יום הדין.

אמיר אוחנה: לא.

אמיר אוחנה: אם מישהו מפריע בשיטתיות, צריך להוציא אותו.

אמיר אוחנה: ובעיניי, כך צריך להתנהג.

אמיר אוחנה: תודה לכם.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: חברת הכנסת שרן השכל, בקצרה, בבקשה.

שרן השכל: בסדר גמור.

שרן השכל: אני רק אומר כמה דברים.

שרן השכל: קודם כל, אני כן חושבת שקריאות ביניים הן אמנם כלי פרלמנטרי שאני לא חושבת שאנחנו צריכים להגביל, אבל כמובן כאשר יש אורחים מחוץ לארץ שנואמים בכנסת, אני לא חושבת שזה המקום לבוא ובאמת להעיר בקריאות ביניים, גם אם זה לא נשמע לנו, לאוזנינו.

שרן השכל: הנושא הזה של נוכחות חברי כנסת במליאה הוא משהו שהוא לא פעם ראשונה דנים בו.

שרן השכל: הציבור – הם מאוד שמים על זה גם כן איזושהי אצבע כלפי חברי הכנסת, שהם רואים שאין בעצם נוכחות במליאה.

שרן השכל: וזה לא רק בימים מיוחדים.

שרן השכל: זה גם בדיונים שמתקיימים בימי שלישי על נושאים חשובים או נושאים שנמצאים על סדר היום.

<קריאה: גם בוועדות.

שרן השכל: אני, אישית, הגשתי הצעת חוק שקשורה למניין חובה בכנסת על מנת לפתוח ישיבות.

שרן השכל: אני חושבת שזה משהו שהוא נדרש.

שרן השכל: אני חושבת שזה צריך להגיע גם בתוספת של רישום של חברי הכנסת כאשר הם נכנסים למליאה.

שרן השכל: יש את הדברים האלו גם כן בפרלמנטים אחרים כדי לראות כמה זמן חבר כנסת יושב בתוך המליאה בדיונים, מאזין לכך.

שרן השכל: בנוסף לזה, אני חושבת שאפשר גם כן, אולי, לבוא ולשקול קיצור של זמן, של זמן דיבור, כאשר יש הצעות לסדר במליאה, ואפילו לתת לשני נציגים מכל מפלגה, על מנת שגם בדיונים האלו תהיה יותר נוכחות.

שרן השכל: שני נציגים מכל מפלגה יוכלו להגיש הצעות לסדר.

שרן השכל: אמנם הזמן יקוצר, אבל זה ייצור בעצם דיון אולי קצת יותר רחב.

שרן השכל: כי הדיון מתקיים גם במליאה כאשר אנחנו נמצאים בכיסאות ומדברים אחד עם השני.

שרן השכל: אני חושבת שאלו הכלים שבהם אנחנו צריכים להשתמש, יותר מאשר איזושהי עבירה משמעתית של ועדת האתיקה.

שרן השכל: תודה רבה.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: חברת הכנסת מרב מיכאלי, בבקשה.

מרב מיכאלי: תודה, אדוני.

מרב מיכאלי: חבר הכנסת אחמד טיבי, אני רוצה להגיד לך שכשהמליאה ריקה, אז כל האפקט של ההחרמה הולך לאיבוד.

מרב מיכאלי: כי פשוט המליאה ריקה, אז אף אחד לא יכול לנחש שאתם לא נמצאים שם כי החרמתם.

מרב מיכאלי: פשוט אין אף אחד, אז כאילו קצת קשה לנחש.

יהודה גליק: - - - יש להם מודיעין - - -

אמיר אוחנה: מומלץ להגיע ולצאת בבת אחת.

מרב מיכאלי: לא, לא, ברצינות אני אומרת.

מרב מיכאלי: כאילו, מי שמסתכל על המליאה מה רואה?

מרב מיכאלי: רואה מליאה ריקה.

מרב מיכאלי: ואז מי יידע שאתם לא שם כי החרמתם, ולא בגלל שכאילו פשוט הציבור לא - - -

אחמד טיבי: מה ההמלצה שלך אלינו?

מרב מיכאלי: לא, אין לי.

יהודה גליק: היא מציעה שכשאתם מחרימים תבקשו מאחרים להגיע.

אמיר אוחנה: לא.

אמיר אוחנה: להגיע ולצאת בהפגנתיות.

<קריאה: תגידו.

מרב מיכאלי: בדיוק.

מרב מיכאלי: בדיוק.

מרב מיכאלי: מה שהוא הציע.

מרב מיכאלי: זו הצעה מצוינת.

<קריאה: תגיעו.

מרב מיכאלי: אני רוצה להגיד, אדוני, ברשותך.

מרב מיכאלי: אני אומרת את זה פה.

מרב מיכאלי: יש דברים, כמו שאומר חברי, חבר הכנסת יהודה גליק – אין מה לעשות.

מרב מיכאלי: זה עניין.

מרב מיכאלי: אנחנו חיות וחיים בתרבות שאנשים לא לוקחים אחריות על עצמם.

מרב מיכאלי: כולם מדברים על אחרים: מה האחרים עושים, מה האחרות עושות לא בסדר.

מרב מיכאלי: אף אחד לא מוכן לקחת.

מרב מיכאלי: קודם כל, קח אחריות על עצמך, תסתום אתה את הפה שלך, תשב אתה בשקט במקום שלך, תגיע, ואחרים לא יבואו.

מרב מיכאלי: לא יבואו.

מרב מיכאלי: הם בינתיים לא יבואו.

מרב מיכאלי: הם לא יבואו.

מרב מיכאלי: בסדר?

מרב מיכאלי: אז - - - מאוד קשה.

מרב מיכאלי: אנחנו יכולות ויכולים לשבת ולדון פה בשינוי התקנון ובשינוי זה והכול טוב ויפה, כל זמן שתרבותית אנחנו לא מוכנים לקחת על עצמנו אחריות לשנות את ההתנהלות, לא יעזור שום דבר.

מרב מיכאלי: ובהקשר הזה אני רוצה להגיד בדיוק שאי אפשר להפריד את ההתנהלות במליאה מההתנהלות בכנסת באופן כללי.

מרב מיכאלי: בכנסת הזאת, והמצב חמור לאין שיעור ממה שהוא היה בכנסת ה-19 במובן של ה-abuse שעושים לתקנון.

מרב מיכאלי: ההתעלות בתקנון.

מרב מיכאלי: כשאין כבוד לתקנון של הכנסת, כשמביאים כל שבוע מלא חוקים בפטור, כשלא נותנים את המינימום שצריך להנחה - - -

יואב קיש: זה הפסיק, חברת הכנסת מרב מיכאלי.

יואב קיש: את לא יכולה להגיד - - -

מרב מיכאלי: זה קצת נרגע - - -

יואב קיש: זה הפסיק מאוד.

יואב קיש: אני לא מעביר - - -

מרב מיכאלי: אבל אני באמצע טקסט.

יואב קיש: טוב.

מרב מיכאלי: כמו שאמרת.

מרב מיכאלי: קודם אתה יכול לא להסכים איתי כמה שאתה רוצה.

יואב קיש: אני אחרי זה אתייחס.

יואב קיש: צודקת.

יואב קיש: סליחה.

מרב מיכאלי: כל המושב הראשון של הכנסת התנהל ככה.

מרב מיכאלי: רוב הכנס הזה התנהל ככה.

מרב מיכאלי: עכשיו זה באמת קצת נרגע.

מרב מיכאלי: אבל כשההתנהלות היא שאין כבוד לחוקים של הכנסת, ואין כבוד לחוקים של הכנסת; וקואליציה ואופוזיציה – המתח הוא כזה שבאמת נאמרים כל הזמן דברים איומים; לצורך העניין, משני הצדדים.

מרב מיכאלי: אבל אני יכולה להגיד לך, ויש כאלה שמאשימים אותי בזה, שמרגישים שאנחנו מגיבים כל הזמן ומגיבות לפרובוקציות של הקואליציה, שהן באות ב-1,000 דרכים – לא רק ממה שאומרים על הדוכן, אלא בחקיקה.

מרב מיכאלי: שכל שבוע, כל שבוע מגיעים שניים-שלושה חוקים שהם פוגעניים באופן עמוק.

מרב מיכאלי: ומה שאנחנו מוצאות את עצמנו עושות, זה מנהלות קרב מאסף, איזשהו קרב מאסף של באמת להפגין את תחושת חוסר האונים והתסכול מזה שיש כזה ניצול לרעה של כוח.

מרב מיכאלי: אז באמת, קשה נורא לדבר על התנהלות של דרך ארץ, פתאום כשזה מגיע לאיזו ישיבה חגיגית.

מרב מיכאלי: וזה אני אומרת, שוב, הרבה פעמים אנחנו חוטפים, כאופוזיציה, שאנחנו לא מספיק יוזמים, אנחנו מגיבים וזה.

מרב מיכאלי: כן, זה בא ממי שמחזיק את הכוח ביד.

מרב מיכאלי: ובהקשר הזה, אתם, גם כן, צריכות וצריכים לעשות חשבון נפש ולהבין שההתנהלות הזאת, יש לה מחיר באיך שהכנסת מתנהלת ונראית.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: רק, ברשותך, חברת הכנסת מרב מיכאלי, מה לגבי התייחסותך למה שדובר פה על ישיבות מיוחדות – האם קריאות ביניים והדברים שנאמרו או - - -?

יהודה גליק: ההצעה שלה הייתה שכל אחד ינהג בדרך ארץ - - -

מרב מיכאלי: נכון.

יואב קיש: בסדר, אבל אני רוצה לשמוע את דעתה לגבי הנושא.

מרב מיכאלי: אני לא הייתי היום עושה שינויים בתקנון, כי כמו שאמרתי: אני חושבת שכל מה שזה יעשה זה תגובת נגד, כזאת או אחרת.

מרב מיכאלי: קשה לי לצפות אותה בדיוק, אבל אני לא חושבת שזה מה שיעשה את הישועה.

יואל חסון: אגב, אדוני היושב ראש, הערה קצרה: אני לא יודע אם זה נכנס לתקנון או לא, אבל אני לדוגמה חושש שזה לא, נגיד בזמן השאלות שראש הממשלה או בכלל, שיש הנחה – לא יודע אם זה נכנס לתקנון – שאם אתה קורא קריאת ביניים, אז היושב ראש יכול להחליט לא לתת לך לדבר.

יואל חסון: זה כן משיג סוג של שקט.

יואל חסון: זה נכון.

יואל חסון: אבל אני דווקא שם חושב שזו החלטה לא נכונה, כי אני חושב שחלק מהדיון הזה יכול להיות קריאות ביניים, עוד פעם – מדודות.

יואל חסון: ואמר פה נכון, חבר הכנסת אמיר אוחנה: אפשר להשתמש בנשק יום הדין הרבה יותר בקלות.

יואל חסון: קריאה שלישית זה לא - - -

<קריאה: - - -

יואב קיש: אני חושב שצריך קודם כל חד משמעית להבחין.

יואב קיש: אני חושב שמה שאמרת זה מאוד נכון.

יואב קיש: קריאות ביניים בכל דיון, כולל בשעת שאלות, אין דינן כקריאות ביניים בישיבה מיוחדת ומבחינת הטולרנטיות גם של היושב ראש לעניין.

יואב קיש: חברת הכנסת מרב מיכאלי, אני, ברשותך, הולך לעשות את מה שאת אמרת.

יואב קיש: אני אתייחס אליי ואני שואל את עצמי בהסתכלות למה שאמרת: איך ועדת הכנסת מתנהלת פה מאז שאני יושב ראש ועדת הכנסת?

יואב קיש: אני יכול להגיד לך שאני, קודם כל, מבחינת ניצול התקנון מאוד נזהר מלתת פטורים לממשלה, וזה כמעט פסק לחלוטין.

יואב קיש: המקומות היחידים שאני נותן זה שכזה חוק לטובת האזרח.

יואב קיש: שאני רואה שאם אני נותן את זה – זה הקלת מיסוי או דברים כאלה – אז אני נותן את זה.

יואב קיש: זה שיקול דעת שלי.

יואב קיש: אני באמת-באמת בעניין הזה, כמו שאמרת וציינת בעצמך ובצדק: יש ירידה מאוד משמעותית במתן פטורים.

יואב קיש: אני יכול להגיד, אם את כבר שואלת אותי, איפה אני הרגשתי מקום לא טוב, וזה היה בנושא כל מה שהיה סביב חוק ההסדרה.

יואב קיש: ופה אני אומר לך לשאלתך: את רואה בזה חוקיים נוראיים, בסדר?

יואב קיש: וזה לגיטימי.

יואב קיש: זו תפיסתך הסובייקטיבית, מה שנקרא.

יואב קיש: בעיניי, לצורך העניין, חוקים מצוינים.

יואב קיש: בסדר?

יואב קיש: ועכשיו נוצרה דילמה שהיא רלוונטית לבית המחוקקים הזה.

יואב קיש: זה המקום שלה.

יואב קיש: ופה, מה לעשות, הקואליציה יש לה רוב.

יואב קיש: היא נבחרה על ידי רוב העם והיא מכתיבה והיא תוביל את המהלכים האלה.

יואב קיש: דווקא במקום ההוא – וזה סובייקטיבי לגמרי – אני יכול להגיד לך שהרגשתי שהאופוזיציה מחפשת לנצל כלי שקיים ואפשרי בתקנון ולייצר חוסר משילות.

יואב קיש: וניסינו להגיע להבנות.

יואב קיש: לצערי, שני הצדדים כשלו במקום הזה.

יואב קיש: יכול להיות שגם אנחנו אשמים בעניין הזה.

יואב קיש: אני לא נכנס פה לחלק האשמות.

יואב קיש: אבל אין ספק שאם אני מסתכל רגע איפה, למשל, היה אירוע שפגע בדבר הזה, זה הנקודה הזו.

יואב קיש: מאוד חשוב לי כן לעבוד ביחד עם האופוזיציה.

יואב קיש: אני מנסה להוביל מהלכים – את יודעת בעצמך – במקומות האלה.

יואב קיש: בוודאי ובוודאי, כמו שאמרתי בכל נושא רפורמת החקיקה שתהיה, שמוביל אותה יושב ראש הכנסת, והוועדה הזו תטפל בה ותוביל אותה כחלק טבעי להתקדמות של הדבר הזה.

יואב קיש: זה ייעשה בהסכמות.

יואב קיש: אף אחד לא ילך פה בניסיון של כפייה של קואליציה-אופוזיציה, וזה, אני אומר, על דעתו של יושב ראש הכנסת כמובן וזהו.

יואב קיש: אז זה לגבי ההרגשה שלך ומה שאמרת.

יהודה גליק: יש לי הערה קטנה.

יואב קיש: כן.

יהודה גליק: תראה, דיברו פה על הנושא של הערות הביניים בישיבה מיוחדת.

יהודה גליק: ואמר חבר הכנסת אחמד טיבי: תשמע, יש דברים, לפעמים, שאני לא יכול לא להגיב.

יהודה גליק: עכשיו, אני חושב שאם אנחנו קובעים גורם הרתעה.

יהודה גליק: נגיד אומרים שזו עבירה אתית.

יהודה גליק: עבירה אתית זה לא אומר שמיד מקבלים עונש.

יהודה גליק: כלומר, יוצרים איזושהי הרתעה, שבאמת רק במקרה קיצון הוא ירצה - - -

יואב קיש: אני יכול להגיד לך דבר אחד, חבר הכנסת יהודה גליק?

אלעזר שטרן: חבר הכנסת יהודה גליק, אתה לא מכיר את הגמרא במסכת גיטין של אלה שישבו - - - מכלל דניחא ליה?

יואב קיש: דבר אחד, חבר הכנסת יהודה גליק: אני הייתי רוצה את זה לשמוע מחבר הכנסת אחמד טיבי.

יואב קיש: זאת אומרת, הייתי מחפש את המקום, לא שאנחנו נבוא ונגיד את זה כקואליציה אלא דווקא כאופוזיציה, מה שהם זה.

יואב קיש: זו הצעה וזה בסדר.

יהודה גליק: אני לא מדבר - - -.

יהודה גליק: על כבוד הכנסת אני לא מדבר - - -

יואב קיש: מאה אחוז.

יואב קיש: אני רוצה להעביר ליושב ראש הכנסת, בבקשה, לסכם את הדיון.

יואב קיש: בבקשה.

אלעזר שטרן: איך חרבה ירושלים?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, תודה לכל המשתתפים בדיון, ולך, עוד פעם, על קיום הדיון.

יולי יואל אדלשטיין: תראו, סופר מתח אנגלי מוכר בשם צ'סטרטון, פעם באחד הסיפורים שלו – מי שלא קרא אני מאוד ממליץ – כתב איפה אתה מחביא עלה?

יולי יואל אדלשטיין: אתה מחביא עלה ביער ובסתיו.

יולי יואל אדלשטיין: המשפט הבא: איפה אתה מחביא גופה?

יולי יואל אדלשטיין: בקרב.

יולי יואל אדלשטיין: כלומר, אחת הדוגמאות של קשקש בכלב.

יולי יואל אדלשטיין: כן?

יולי יואל אדלשטיין: שיצאו לקרב על מנת בעצם להחביא שאחד מן הקצינים הרג מישהו אחר יום לפני.

יולי יואל אדלשטיין: אז אנחנו פה בדיון מאוד משמעותי ומאוד חשוב על כל מיני דברים בכנסת:

יולי יואל אדלשטיין: יחסי אופוזיציה-קואליציה ותקנון והשימוש בתקנון והכנסת ה-20 מול הכנסת ה-19.

יולי יואל אדלשטיין: כל הדברים האלה חשובים.

יולי יואל אדלשטיין: אני ממש לא אומר את זה בציניות.

יולי יואל אדלשטיין: אני רק לא הבנתי מה אנחנו עושים עם העניין של הישיבות המיוחדות.

יולי יואל אדלשטיין: ואני חוזר ואומר: נשמעו פה כמה דברים שאני פשוט רוצה לשים אותם בקונטקסט הנכון.

יולי יואל אדלשטיין: כמה מהאנשים העלו את זה: לגבי חומרת הדברים של השר יריב לוין שדיבר בשם הממשלה בשל היעדרו של ראש הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מציע, ולא אנקוב בשמו: יש שלושה דוברים שאין ליושב ראש הכנסת שיקול דעת.

יולי יואל אדלשטיין: לא לי, לא לקודמי, הנשיא ראובן ריבלין, לא לקודמתו, הגברת דליה איציק, ולא למר אברהם בורג ולאף אחד.

יולי יואל אדלשטיין: יושב ראש הכנסת, מטבע הדברים, פותח ומדבר; ראש הממשלה וראש האופוזיציה.

יולי יואל אדלשטיין: אלה הדוברים.

יולי יואל אדלשטיין: אלה הדוברים.

יולי יואל אדלשטיין: אני אמרתי כבר: רכשתי אויבים.

יולי יואל אדלשטיין: אלה - - - יהיו הדוברים עד שלא יהיה סדר בישיבות האלה.

יולי יואל אדלשטיין: להזכירכם, תמיד היו דוברים נוספים.

יולי יואל אדלשטיין: להזכירכם את המיקרופון הפתוח של מר אברום בורג עוד לפני ערוץ 99, כשהיה ערוץ 33, ושהוא מלמל: תראו את החמור הזה, פלוני אלמוני – נתתי לו לדבר ותראו מה הוא עשה.

יולי יואל אדלשטיין: כן?

יולי יואל אדלשטיין: אז תמיד היו דברים כאלה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל מי שרוצה את שלושת הדוברים, אני מציע – זה הרבה שעות, תבקשו מן העוזרים: תיקחו את עשר השנים האחרונות של ישיבה מיוחדת לזכרו של יצחק רבין, ואני לא אפנה אתכם לשום מקור; תבדקו חלק מן הדברים שנאמרו שם מול משפחת רבין שיושבת ביציע הכבוד.

יולי יואל אדלשטיין: המבין יבין והזכורים זוכרים.

יולי יואל אדלשטיין: ומשום מה, משום מה ליושב ראש כנסת כלשהו אין מה לעשות עם זה.

יולי יואל אדלשטיין: אין מה לעשות עם זה.

יולי יואל אדלשטיין: כי אם אני אתחיל לעשות צנזורה לדברי ראש הממשלה וראש האופוזיציה, והיו, גם בכנסת הנוכחית וגם בכנסת הקודמת, מקרים שגם ראש הממשלה וגם ראש האופוזיציה, אפילו ראשי האופוזיציה, ניצלו את הישיבות המיוחדות האלה לצורך פולמוס, סגירת חשבונות, האשמות שווא, ניבולי פה כמעט.

יולי יואל אדלשטיין: כל מיני דברים.

יולי יואל אדלשטיין: כל מיני דברים.

יולי יואל אדלשטיין: אז כאן אנחנו נישאר עם המציאות הזו.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא יכול לצנזר נאומים.

יולי יואל אדלשטיין: אתם צודקים שאילו על ידי גורם כלשהו היו נאמרים דברים שהם במסגרת, באמת, אני לא יודע מה – מוות לערבים או לתלות את המתנחלים או מה שזה לא יהיה, אז ודאי שהייתי מתערב, אבל פה באמת זה כבר מעבר להרי החושך, הדברים האלה.

יולי יואל אדלשטיין: אני חוזר ואומר בעניין של שרים: תנו לי נוכחות של חברי כנסת ותאמינו לי, לא אבקש סיוע ארטילרי מאף אחד.

יולי יואל אדלשטיין: אני יודע לטפל בשרים, אבל אני לא יכול להיות, מול מזכירות הממשלה ומול ראש הממשלה ומול השרים כשאומרים: מה, אתם קודם כל מגייס את השרים ואחר כך את חברי הכנסת?

יולי יואל אדלשטיין: ואם אתם חושבים שלא שמעתי תשובות כאלה – שמעתי גם אחרי הישיבה ביום שלישי.

יולי יואל אדלשטיין: כי נכון, גם לי צרם כמה שרים היו.

יולי יואל אדלשטיין: אני גם מודה ששניים, בכלל, מכל הבניין הזה, מכמעט 80 שנעדרו – שניים שהיו שרים באו אליי אחר כך והתנצלו ופירטו את הסיבות שהם לא היו בכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: מחברי הכנסת אף אחד לא טרח להתנצל.

יולי יואל אדלשטיין: גם לא מאלה שישבו בחדרים ולא הגיעו למליאה.

יולי יואל אדלשטיין: ואני חוזר ואומר: ימי שני ורביעי, בהחלט אפשר לשקול, אבל זה לא מביא את הפתרון בשל עצמו.

יולי יואל אדלשטיין: הסצנות האלה שתיארתי, שאנחנו יושבים בהתכנסות עם המכובדים והגברת מירי יכין לא נותנת לנו לצאת למליאה, זה היה בימי שני ורביעי.

יולי יואל אדלשטיין: ובימי שני ורביעי אני רק אהיה בעוד יותר דיכאון, כי לא 69 חברי כנסת, אלא 89 חברי כנסת יהיו בבניין ולא יעלו למליאה.

יולי יואל אדלשטיין: וכי למה?

יולי יואל אדלשטיין: וכי למה?

יולי יואל אדלשטיין: כי אין הצבעות.

יולי יואל אדלשטיין: ואת צודקת.

יולי יואל אדלשטיין: התפתחה פה איזושהי תרבות שאם אין הצבעות, וזה גם היה חלק מן התשובות של חברי הכנסת: אבל לא היו הצבעות, למה לבוא?

יולי יואל אדלשטיין: אז כל עוד שזאת תישאר התרבות; וכאן אני מסכים: גם עם שינוי התקנון לא נשנה את התרבות הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: אין הצבעות – לא באים.

יולי יואל אדלשטיין: לא מבינים אפילו למה מזמנים.

יולי יואל אדלשטיין: שואלים את מנהלי הסיעות: למה לבוא, אין הרי הצבעות?

יולי יואל אדלשטיין: אז זה איזשהו מאמץ קולקטיבי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מסכים.

יולי יואל אדלשטיין: הלוואי וכל אחד וכל אחת ייקחו על עצמם ויבואו ויגידו.

יולי יואל אדלשטיין: אחרים, אני אחר כך אטפל.

יולי יואל אדלשטיין: זה גם מסר לעוזרים שלכם.

יולי יואל אדלשטיין: תגידו את זה לעוזרים שלכם, הם ידאגו.

יולי יואל אדלשטיין: משום מה, העוזרים שלי, גם כשהייתי שר, ידעו לנג'ס לי שאני אבוא לאירוע מיוחד בכנסת, במיוחד אם זה אורח זר או משהו.

יולי יואל אדלשטיין: לא הייתי שר החוץ.

יולי יואל אדלשטיין: וזה אותם העוזרים, אפשר לשאול אותם.

יולי יואל אדלשטיין: אצלי העוזרים הרבה מאוד שנים בלשכה.

יולי יואל אדלשטיין: תראו, לגבי קריאות הביניים: אני מבין את כל הרגישות וההתנהגות בכלל.

יולי יואל אדלשטיין: בעיניי, זה לא נושא של אופוזיציה וקואליציה.

יולי יואל אדלשטיין: אחד המקרים המביכים ביותר שעבר בכל המסכים בעולם היה יושב ראש הפרלמנט האירופי הקודם, שעכשיו מתמודד שם לראשות ממשלת גרמניה, מרטין שולץ, שאמר דברים שהיו, תאמינו לי, מאוד לא לטעמי, וגם ראיתי אותם כדברי שטות.

יולי יואל אדלשטיין: נעמד חבר כנסת באמצע המליאה והתחיל לנאום לו נאום בחזרה עם תנועות ידיים והכול.

יולי יואל אדלשטיין: וזה היה בכל העולם במסכי הטלוויזיה, אחר כך, על הכנסת שלנו.

יולי יואל אדלשטיין: חברים, קריאת ביניים – בואו רק נדייק במושגים: זה לא חלק מתרבות פרלמנטרית, זה חלק מהתרבות של הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזכיר לכם את אותו חבר קונגרס – "ברח" לי כרגע שמו – שצעק לנשיא ברק אובמה:

יולי יואל אדלשטיין: you lie.

יולי יואל אדלשטיין: ארצות הברית הזדעזע.

יולי יואל אדלשטיין: חבר קונגרס בזמן – לא זוכר – ה-Obama care או הנאום לאומה, כן?

יולי יואל אדלשטיין: וצועק you lie?

יולי יואל אדלשטיין: וזה כל מה שהוא צעק, דרך אגב.

יולי יואל אדלשטיין: הוא לא נאם.

יולי יואל אדלשטיין: הוא לא קם מן המקום.

יולי יואל אדלשטיין: הוא צעק you lie, ושמעו את זה.

יולי יואל אדלשטיין: כל המדינה דיברה על זה.

יולי יואל אדלשטיין: אז בואו לא נגדיר את זה כתרבות פרלמנטרית.

מרב מיכאלי: אבל זה כן התרבות הפרלמנטרית הבריטית שממנה אנחנו שואבים.

איילת נחמיאס ורבין: הבריטית.

איילת נחמיאס ורבין: ממנה אנחנו יונקים.

<קריאה: - - -

יולי יואל אדלשטיין: גם זה לא מדויק.

יולי יואל אדלשטיין: גם זה לא מדויק.

יולי יואל אדלשטיין: ואתם, כמוני, נוכחתם בפרלמנט הבריטי – לא קמים ונואמים נאומים בחזרה.

מרב מיכאלי: אגב, בארצות הברית - - -

איילת נחמיאס ורבין: זה לא.

יואל חסון: זה נכון.

איילת נחמיאס ורבין: בסדר.

איילת נחמיאס ורבין: זה לא.

יולי יואל אדלשטיין: כן.

איילת נחמיאס ורבין: בסדר.

יולי יואל אדלשטיין: אבל גם.

יולי יואל אדלשטיין: אני אומר: מה שהתפתח כאן זה לא בדיוק תרבות פרלמנטרית עולמית.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אני חוזר ואומר: אני מציע, באמת, לא לשנות עכשיו את סדרי בראשית.

יולי יואל אדלשטיין: תחשבו על פתרונות פרקטיים.

יולי יואל אדלשטיין: ואני, דרך אגב, מאוד מתחשב, גם כן, במה שאמר פה חבר הכנסת אחמד טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: היו לי שיחות עם אנשי הרשימה המשותפת בזמנו.

יולי יואל אדלשטיין: אני זוכר אפילו, אפרופו, נאם פה יושב ראש הפרלמנט של גרמניה, כן?

יולי יואל אדלשטיין: ודבר ראשון שהייתי צריך להסביר לו: למה כשהוא נעמד, מולו יש קרחת מאוד גדולה.

יולי יואל אדלשטיין: ושאלתי אז את החברים.

יולי יואל אדלשטיין: אז זה היו שלוש סיעות.

יולי יואל אדלשטיין: אמרתי: תגידו, מה אני צריך לומר לו?

יולי יואל אדלשטיין: הערבים מחרימים אותך?

יולי יואל אדלשטיין: או לשקר לו? מה, מה צריך לומר לו?

יולי יואל אדלשטיין: אז יחד עם זה אני מסכים: זאת התנהגות פוליטית.

יולי יואל אדלשטיין: מי שמחרים – מחרים.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא מסכים איתו, כועס עליו – אבל זאת התנהגות פוליטית.

יולי יואל אדלשטיין: אבל בואו לא נמכור את המליאה הריקה שכאילו זאת איזושהי החרמה.

יולי יואל אדלשטיין: מה, הרשימה המשותפת וש"ס או הרשימה המשותפת והבית היהודי החרימו את הישיבה?

יולי יואל אדלשטיין: תמיד היו, תמיד היו.

יולי יואל אדלשטיין: זה תמיד היה.

יולי יואל אדלשטיין: בפעם הבאה, כשיינאם פה מישהו בגרמנית, תמיד יהיו חבר כנסת או שניים שייכתבו מכתב ליושב ראש, אבל קודם הוא יגיע לתקשורת משום מה, שהם מחרימים את הישיבה כי אפשרנו למישהו לנאום בגרמנית.

יולי יואל אדלשטיין: זה תמיד יהיה.

יולי יואל אדלשטיין: זה תמיד יהיה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל בסדר.

יולי יואל אדלשטיין: נו, נחיה עם זה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו, כולנו, מבינים את השפה הפוליטית.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו לא ילדים.

יולי יואל אדלשטיין: ולכן אני אומר: גם עם רגישות מתבקשת של חרמות ולא בכל אירוע משתתפים; ואמרו לי, למשל, חלק מן הרשימה המשותפת.

יולי יואל אדלשטיין: אמרו: אדוני, פטור אותנו.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו לא נבוא לאירועים ממלכתיים אף פעם.

יולי יואל אדלשטיין: גם באמת לא היו: לא בהשבעת הנשיא ראובן ריבלין ולא בשום - - -.

יולי יואל אדלשטיין: בסדר – סיעה פוליטית.

יולי יואל אדלשטיין: מה אני יכול לעשות איתם.

אחמד טיבי: וזאת לא עמדה גורפת של הרשימה המשותפת.

יולי יואל אדלשטיין: לא, לא, לא, לא, לא.

יולי יואל אדלשטיין: אמרתי חלק.

יולי יואל אדלשטיין: אמרתי, ציינתי: זו לא עמדה גורפת, ואני יודע שזו לא עמדה גורפת.

איילת נחמיאס ורבין: הוא אמר, הוא אמר, הוא אמר: חלק קטן.

איילת נחמיאס ורבין: הוא אמר חלק קטן.

איילת נחמיאס ורבין: הוא אמר.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא כרגע באמת.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא רוצה לעסוק בסיעה, אבל צריך לקחת בחשבון את כולם.

יולי יואל אדלשטיין: לכן אני אומר:

יולי יואל אדלשטיין: אם אנחנו מדברים באמת על סנקציות כלשהן – אני לא יודע מה; יכול להיות עבירה אתית, יכול להיות שמספיק קריאה ראשונה לסדר, שהיא גם מרחיקה מן המליאה ולא שלוש קריאות – התבזות מול כולם.

יולי יואל אדלשטיין: כן?

יולי יואל אדלשטיין: יכול להיות.

יולי יואל אדלשטיין: תמצאו כלים.

יולי יואל אדלשטיין: ויכול להיות שאותו דבר: אתה לא אומר מי שנעדר מישיבת מליאה מיוחדת, זאת עבירה אתית.

יולי יואל אדלשטיין: אתה אומר: כמו שבדירקטוריונים, מי שנעדר רצוף משתי ישיבות.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא מאמין שצריך - - - שתי ישיבות רצוף או שלוש ישיבות, אבל משהו.

יולי יואל אדלשטיין: משהו שהאנשים לפחות יעשו חשבון.

יולי יואל אדלשטיין: כרגע יושבים בחדרים ולא עושים שום חשבון.

יולי יואל אדלשטיין: אז לכן אני אומר: חברים, אני לא מצפה שאנחנו כרגע כבר נגיע.

יולי יואל אדלשטיין: אני גם לא מצביע פה, אבל שכרגע נצביע על החלטות.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אל תתנו לזה לחמוק.

יולי יואל אדלשטיין: כי אני אומר: דיון עשינו בגדול.

יולי יואל אדלשטיין: עוד מעט תהיה לנו עוד פעם ישיבה מיוחדת.

יולי יואל אדלשטיין: מה אני צריך לעשות?

יולי יואל אדלשטיין: דרך אגב, אני גם לא אגלה לכם גם כן איזה סוד גדול: מנעתי מכמה נשיאים שביקשו לנאום במליאה.

יולי יואל אדלשטיין: כי ידעתי שאם זה לא סדר גודל של, באמת, הגברת אנגלה מרקל, מר דייויד קמרון – שהם לא נשיאים במקרה, הם ראשי ממשלה – או מר פרנסואה הולנד או משהו, אז גם לא יבואו בכלל.

יולי יואל אדלשטיין: אז מנעתי.

יולי יואל אדלשטיין: כי באמת, הרשימה המשותפת לא יבואו, כי זה אורח רשמי של מדינת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: חברי כנסת אחרים יישבו בחדרים כי לא בא להם.

יולי יואל אדלשטיין: מה, הם לא נואמים שם ואין הצבעות.

יולי יואל אדלשטיין: אז פשוט כמה פעמים השבתי שלילית לנשיאים.

יולי יואל אדלשטיין: אז לכן, חברים, אדוני היושב ראש, אני מבקש.

יולי יואל אדלשטיין: אתה אמרת: זה הנושא היחיד, קבענו פה ישיבה במיוחד.

יולי יואל אדלשטיין: אנא ממך, תקבע עוד ישיבה.

יולי יואל אדלשטיין: מי שרוצה לבוא אליי לדבר, להתייעץ – בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: מי שרוצה להתייעץ עם ותיקי הבית פה, עם מזכירת הכנסת, ירדנה מלר הורוביץ, עם היועצת המשפטית, ארבל אסטרחן, שבאמת מכירים את הדברים האלה.

יולי יואל אדלשטיין: תחשבו על זה, אבל אל תתנו לזה עכשיו לחמוק וסדר היום יהיה אחר.

יולי יואל אדלשטיין: יש הצעות.

יולי יואל אדלשטיין: אפשר לחשוב.

יולי יואל אדלשטיין: אפשר לעשות את זה הוראת שעה לכנסת הנוכחית.

יולי יואל אדלשטיין: מה שלא יעבוד, נוריד את זה אחר כך.

יולי יואל אדלשטיין: מה שכן יעבוד, אולי לפחות לא נתבזה בפעם הבאה.

יולי יואל אדלשטיין: לא נצטרך להשיב ליקירי ירושלים למה הישיבה החגיגית ליום ירושלים מתנהלת בצורה כזו.

יואב קיש: מאה אחוז.

יואב קיש: אני רק מבקש, בהמשך לבקשתו של יושב ראש הכנסת, באמת, מעבר לנושאים שעלו פה, שאותם נרכז וזה ברור: אם למישהו יש רעיון נוסף, ספציפי – נא לפנות אליי, לשלוח לי מייל.

יואב קיש: אנחנו נבנה הצעה ונעלה אותה גם להצבעה.

יואב קיש: תודה רבה, הישיבה סגורה.