ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 356, 2017-02-15 10:05

דוד אמסלם: רבותיי, אני פותח את הישיבה בנושא תכנית אב לאשפה והיטלי הטמנה.

דוד אמסלם: מה שבעיקר חשוב לי כרגע זה תכנית אב לאשפה, עזבו את ההיטלים.

דוד אמסלם: ישראל, אתה רוצה להציג את זה?

<ישראל דנצינגר: בוקר טוב לכולם.

<ישראל דנצינגר: אני רוצה לקשר את הדברים למה שדיברנו עליו עכשיו, כדי לעשות סדר בראש, כי התערבבו בישיבה הקודמת הרבה דברים.

<ישראל דנצינגר: יש עודפי עפר, יש פסולת בניין ויש פסולת עירונית, ועשו פה ערבוביה של כולם.

<ישראל דנצינגר: אני מאוד שמח על היוזמה של יושב-ראש הוועדה לקדם את הנושא של עודפי עפר, כי הוא מאוד חשוב ואני מקווה שבעזרתו תהיה פה תכנית ביצוע מאוד מהירה.

<ישראל דנצינגר: בנושא של פסולת בניין יש הצעת חוק שניגע בה בסוף המצגת, חוק שהמשרד להגנת הסביבה מקדם, ואני מקווה מאוד שהוא יעבור עוד השנה ויעשה סדר בכל נושא פסולת הבניין.

<ישראל דנצינגר: זה בוודאי יצטרך לעבור פה, בעזרת הוועדה הזו.

<ישראל דנצינגר: וזה מביא אותי לדיון של עכשיו, שהוא הפסולת העירונית, האשפה שאנחנו מייצרים בבתים שלנו ובעסקים המסחריים שאנחנו נמצאים בהם.

<ישראל דנצינגר: לפני שאני עובר על הדברים אחד-אחד, היו הרבה דיבורים והרבה שמועות, וחשוב לי מאוד לעשות סדר בעובדות כמו שהן ובעיקר לעדכן אתכם בשינוי מאוד גדול שנעשה בשנה וקצת האחרונות במשרד להגנת הסביבה, שינוי שמניב פירות.

<ישראל דנצינגר: אני גם רוצה לפרט לאן הדברים יתפתחו בשנים שיבואו.

<ישראל דנצינגר: כדי לחזור לבסיס, אומר שאנחנו צריכים למנוע ולהפחית זיהומים וסיכונים הנובעים מפסולת, כדי לשפר את בריאות ואיכות החיים של תושבי מדינת ישראל.

<ישראל דנצינגר: הזיהומים והסיכונים מפסולת הם רבים: זיהום אוויר, זיהום מים, זיהום קרקע, עלויות גבוהות של שיקום, קרקעות שאחרי זה יהיה חסרות לנו, ומפגעי ריח מאוד מטרידים.

<ישראל דנצינגר: השורה התחתונה של כל מה שאמרתי היא שאנחנו לא עושים את זה סתם כי בא לנו וכי אנחנו מחבקי עצים ואוכלי אדמה ומשוגעים סביבתיים, אלא כי הדבר הזה הוא בנפשה של כל אוכלוסייה חפצת חיים היום ובעתיד לבוא.

<ישראל דנצינגר: המנגנון העיקרי שאותו קבעה הכנסת וקבע החוק בשביל להביא לפיתוח מדינת ישראל והפחתה של אותם זיהומים וסיכונים הוא היטל ההטמנה.

<ישראל דנצינגר: חשוב פה לחזור חזרה ולומר מה הבסיס של ההיטל ההטמנה.

<ישראל דנצינגר: הלוגיקה של היטל ההטמנה היא לייקר את חלופת ההטמנה, כדי שזה יהיה פחות כדאי לשלוח פסולת להטמנה, וזאת כדי שאנשים ישלחו למחזור והשבה.

<ישראל דנצינגר: וזה דבר שהוא מאוד חשוב.

<ישראל דנצינגר: היטל ההטמנה עומד ויש מאחוריו לוגיקה ורציונל גם בלי שום קשר לשאלה מה עושים או לא עושים עם הכסף.

<ישראל דנצינגר: זה דבר שחשוב להפנים את זה.

<ישראל דנצינגר: ואני רוצה לחזור פה ולהדגיש שלשמחתי מדינת ישראל קבעה שבניגוד להיטלים אחרים, שהולכים אל קופת המדינה הכללית, כאן הכסף הולך לקרן ייעודית לטיפול בכל שוק הפסולת וכדי לעודד את המחזור וההשבה.

<ישראל דנצינגר: חשוב לזכור בנצ'מרק אחד: שהיטל ההטמנה במדינת ישראל הוא מהנמוכים בעולם, כ-108 שקל לטון, שזה 27 יורו.

<ישראל דנצינגר: זה מאוד-מאוד נמוך, דבר שוודאי מקשה את המשימה של הגדלת המחזור וההשבה.

<ישראל דנצינגר: ואף על פי כן ולמרות הכול, כשאנחנו מנסים לראות, אחרי כל הביקורת, מה בסופו של דבר יש לנו ביד, אז לשמחתי יש לנו משהו ביד.

<ישראל דנצינגר: בשנים האחרונות, שבהן התחילו לאסוף מידע אמין בלמ"ס – לצערי לא היה לפני כן – אנחנו רואים גידול בשיעור המחזור וההשבה, עד לכדי גידול של 3% בכמות המחזור וההשבה.

<ישראל דנצינגר: אם תחשבו את זה שהאוכלוסייה גדלה, כלומר גדלות כמויות הפסולת המיוצרות, אז השיעור הזה הוא הרבה יותר גדול דה-פקטו, ריאלית, ממה שיש.

<ישראל דנצינגר: אז אמנם יש לנו עוד דרך רבה, 23% זה לא משהו להתגאות בו, אנחנו בהחלט צריכים להגיע ל-50% או 55%, כמו מדינות מתקדמות באירופה או במקומות אחרים, אבל המגמה היא מאוד ברורה והיא מתחילה להוכיח את עצמה והקצב הולך ומתגבר.

<ישראל דנצינגר: בשביל להגיע אל מה שראינו עד עכשיו, עשינו לא מעט דברים.

<ישראל דנצינגר: עשינו פעולות במיליארדי שקלים.

<ישראל דנצינגר: משימתנו בסופו של דבר היא לבנות שוק של פסולת במדינת ישראל.

<ישראל דנצינגר: יש לזה מספר מקטעים: מקטע האיסוף ברשויות, מקטע ההפרדה והמיון, ומקטע הטיפול.

<ישראל דנצינגר: אנחנו כבר השקענו קרוב למיליארד שקל בשדרוג תשתיות איסוף בטיפול בפסולת ברשויות המקומיות, בכ-150 רשויות מקומיות שיש להן היום פחים שלא היו להם לפני כן, פחים להפרדה שלא היו לפני כן, תחנות מחזור שלא היו לפני כן, משאיות אשפה, מרכזי מחזור וכולי וכול, תוך דגש – וחבל שדב חנין וחברי הכנסת שהיו פה לפני כן לא נמצאים פה עכשיו – על האוכלוסיות החלשות במדינת ישראל, אלה שידם אינה משגת.

<ישראל דנצינגר: אם אני אפרט את 150 הרשויות אתם תראו שרוב רובו של הכסף הלך לאלה שידם אינה משגת והם נמצאים הכי מאחור בנושא הזה.

<ישראל דנצינגר: דבר נוסף, אנחנו יצאנו בתקצוב של כ-45 מתקני טיפול בפסולת עירונית ופסולת בניין.

<ישראל דנצינגר: אני עוד מעט אגע בהתפתחות שלהם – מה עובד ואיך הדברים האלה מתקדמים.

<ישראל דנצינגר: דבר נוסף, השקענו בחינוך והעלאת המודעות בציבור.

<ישראל דנצינגר: זאת אומרת, כל מה שעכשיו אמרתי מסתכם בהקצאות תקציביות של קרוב ל-2.6 מיליארד שקל, של כסף שמכניסים אותו לפרויקטים ארוכי-טווח, כי מהרגע שאתה משקיע לוקח זמן עד שמוציאים, כי צריך לתכנן ולעשות מכרז וכולי.

<ישראל דנצינגר: אבל הכסף נמצא בעבודה, וזה דבר שהוא חשוב.

<ישראל דנצינגר: אל מול כל הדברים היפים שעכשיו אמרתי, חייבים להסתכל למציאות בעיניים.

<ישראל דנצינגר: יש מספר אתגרים רב, ואני אגע בעיקריים שבהם.

<ישראל דנצינגר: פרויקט ההפרדה במקור למספר זרמים גדול, ובעיקר האורגני, לא הצליח בהרבה מאוד מהמקומות.

<ישראל דנצינגר: שם בהחלט הוקצו כספים רבים, אבל הדבר הזה היה מסובך לרשויות, הטיל עליהם נטל משמעותי, ולא בכולן הוא צלח.

<ישראל דנצינגר: עוד מעט אני אגע בתרופה שאנחנו שמנו בנושא הזה.

<ישראל דנצינגר: הדבר השני, שבעיניי הוא הכי חשוב, זה הנושא של מחסור במתקני קצה לטיפול בפסולת.

<ישראל דנצינגר: גם במקומות שבהם הפרידו, גם במקומות שבהם הפסולת הייתה קיימת – לאן זה הלך בסוף?

<ישראל דנצינגר: לא קמו מספיק מתקנים כמו שרצינו.

<ישראל דנצינגר: אם אתם שואלים אותי כמנכ"ל המשרד להגנת הסביבה מהי משימתי העיקרית, התשובה היא שיקומו במדינת ישראל מתקני טיפול לפסולת.

<ישראל דנצינגר: כי אם לא נפתור את בעיית מתקני הטיפול בפסולת לא נפתור את בעיית המחזור וההשבה במדינת ישראל.

<ישראל דנצינגר: ואם תורשה לי קצת ביקורת, אני חושב שהריצה להפרדה במקור לפני מתקני הטיפול הייתה טיפה רתימה של העגלה לפני הסוסים, ועכשיו אנחנו מנסים להפוך את הסדר בנושא הזה.

דוד אמסלם: ישראל, זה בעצם נושא הדיון שלנו.

דוד אמסלם: על כל השאר נתתי לך לדבר בגלל שאני מת עליך, אבל זה נושא הדיון.

<ישראל דנצינגר: עבדתי קשה כדי שתגיע ללמות עליי.

<ישראל דנצינגר: האתגר הבא הוא עלויות גבוהות לרשויות, ואני רוצה לומר איך אנחנו רוצים להתמודד עם הנושא הזה.

<ישראל דנצינגר: האתגר הרביעי, שאמנם הוא לא תלוי בנו אבל גם בו אנחנו נותנים תרופות, זה הנושא של אי-יציבות בשוק המחזור, בעיקר בגלל ירידת מחירי הנפט.

<ישראל דנצינגר: חומרי הגלם האלטרנטיביים מייצרים את זה שכדאיות של אחזקת מפעל מחזור, במגוון תחומים, ממתכת ועד פלסטיק, לא תמיד כדאית, ואז שוב יש בעיה של לאן מביאים את הפסולת כדי למחזר אותה, ואז שוב הולכת להטמנה פסולת שהיינו רוצים שתלך למחזור.

<ישראל דנצינגר: בואו נקפוץ פנימה להראות מה אנחנו עושים - - -

דוד אמסלם: מה שישראל אומר זה שבכל טוב יש גם רע: ירד הדלק, אז יש לנו בעיה עם הפלסטיק.

<ישראל דנצינגר: מחירי הפלסטיק בעולם ירדו ועדיף לקנות פלסטיק חדש מסין מאשר למחזר.

<ישראל דנצינגר: עדיף לך להביא מטורקיה - - -

דוד אמסלם: דרך אגב, גיא, אתה מזהה את ההבדל בין הפלסטיק הסעודי לבין הטורקי?

<ישראל דנצינגר: גם אם תעיר אותו בשתים-עשרה בלילה הוא יגיד לך אם זה סעודי או טורקי.

<ישראל דנצינגר: דרך אגב, אני אמנם זה שמציג פה את הדברים, אבל בשביל לעשות את המהפכה שאנחנו מדברים עליה, לקחתי בשנה האחרונה את מנהל המחוז הכי טוב שלי, גיא סמט, ומינינו אותו לסמנכ"ל באשכול שאחראי על כל הנושא של פסולת.

<ישראל דנצינגר: כל מה שאני מדבר, הוא עושה.

<ישראל דנצינגר: אז חשוב להכיר את האיש מאחורי מה שאתם רואים פה.

<ישראל דנצינגר: אנחנו גיבשנו אסטרטגיה לטיפול בפסולת, ויש לה ארבעה נדבכים מרכזיים שבסוף יביאו אותנו למצב שנוכל להגיע לסביבות ה-50% מחזור והשבה.

<ישראל דנצינגר: הראשון הוא להגיע לטיפול אזורי בפסולת.

<ישראל דנצינגר: הסיבה שאנחנו צריכים להגיע לטיפול אזורי בפסולת היא שראינו שכשכל רשות מטפלת בפסולת לבד זה לא עושה שכל מבחינה כלכלית והמתקנים לא מחזיקים את עצמם.

<ישראל דנצינגר: מערכי ההפרדה ומערכי ההובלה לא מחזיקים את עצמם.

<ישראל דנצינגר: ולכן צריך לייצר במדינת ישראל אזורי טיפול בפסולת.

<ישראל דנצינגר: דבר שני, אנחנו עוברים להפרדה אגרסיבית של כל הזרמים.

<ישראל דנצינגר: לתת דגש על הפרדה לפסולת שיכולה להיות ממוחזרת לבין פסולת שלא יכולה להיות ממוחזרת, ושתהיה נגישות פחים לפסולת הממוחזרת באותה רמת נגישות לפח בבית.

<ישראל דנצינגר: עוד שנייה אני אגיד מה עשינו בתחום הזה ואיך הנושא מתקדם.

<ישראל דנצינגר: אנחנו משקיעים רבות במתקני טיפול מתקדמים.

<ישראל דנצינגר: זאת אומרת, להשתמש בטכנולוגיה בשביל להפריד את הפסולת.

<ישראל דנצינגר: ודבר אחרון, להתחיל להשקיע במתקני השבת אנרגיה מפסולת.

<ישראל דנצינגר: זה היה דבר שלא דיברו עליו במשרד ואפילו לא רצו לחשוב עליו, אבל ברור לנו שבמדינת ישראל, על האקלים התרבותי שלה, לא נוכל להגיע לאחוזי מחזור והשבה גבוהים אם לא יהיו מתקנים שלוקחים פסולת והופכים אותה לאנרגיה.

<ישראל דנצינגר: זה דבר שחייב להיעשות, ועם הטכנולוגיה שקיימת היום בעולם אפשר לעשות את זה בלי לזהם את האוויר, ואנחנו יכולים לעזור מאוד בעשייה של הדברים האלה.

<ישראל דנצינגר: אני אמשיך בפרטים של מה שאנחנו מדברים.

<ישראל דנצינגר: בנושא של הטיפול האזורי בפסולת, התחלנו כבר השנה לעסוק בנושא הזה.

<ישראל דנצינגר: אנחנו מתעתדים להקים בין עשרה ל-15 אשכולות, אגני טיפול בפסולת אזוריים במדינת ישראל.

<ישראל דנצינגר: יש בשקף מפה שמבוססת על מרחקי הנסיעה.

<ישראל דנצינגר: כל הרשויות במפה עובדות יחד במערכי האיסוף, במערכי המיון ובמערכי הטיפול.

<ישראל דנצינגר: אנחנו כבר תמכנו בשלושה אשכולות בתשתיות איסוף הפסולת שלהן, במודל של האשכולות.

<ישראל דנצינגר: הדבר הזה כבר הביא בנגב המזרחי לירידה של 30% בעלויות הטיפול בפסולת פר-טון.

<ישראל דנצינגר: אנחנו מקווים מאוד שאותה לוגיקה תפעל ברחבי מדינת ישראל ואתם תראו בין עשרה ל-15 אגני טיפול בפסולת, שיוזילו את עלויות הטיפול ויגבירו את השיפור בפסולת באותם אגנים.

<ישראל דנצינגר: אני חוזר ומדגיש שזה פרויקט תשתית לאומי גדול.

<ישראל דנצינגר: זה לא לוקח יום ולא יומיים, זה דורש תכנון, זה דורש הקצאה, זה צריך לעבור בוועדה המקומות והארצית, עם התנגדויות וכולי וכולי וכולי, אבל זאת הדרך היחידה שאנחנו בעוד חמש או עשר שנים נוכל לראות טיפול כמו שצריך בפסולת במדינת ישראל.

<ישראל דנצינגר: אני ממשיך הלאה, לנושא של תשתיות מחזור מונגשות.

<ישראל דנצינגר: כמו שאמרתי לכם, אנחנו לא רוצים להעמיס על הרשויות שאינן רוצות ועל האזרחים שאינם מעוניינים בכך עודף פחים ועודף אלטרנטיבות, ואנחנו בסוף רוצים שלכל אזרח יהיו שני פחים ליד הבית – אחד מלוכלך ושלא יכול להיות ממוחזר, ואחר שיכול להיות ממוחזר.

<ישראל דנצינגר: אנחנו נגיע תוך שלוש וחצי שנים לכך ש-80% ממשקי הבית בישראל יהיו פרוסים בצורה הזאת ולפי הסטנדרט שקבענו.

<ישראל דנצינגר: זה מתבטא גם בדרישות שלנו מ"תמיר" ומהגופים המוכרים האחרים, הרשויות, אבל בסופו של דבר תוך שלוש וחצי שנים החזון שליד כל פח ירוק יהיה פח של חומר ממוחזר, יהיה קיים ויעבוד במדינת ישראל.

<ישראל דנצינגר: אני לא ארחיב על הדברים האחרים, אבל הבנתם את הכיוון שאליו זה הולך.

<ישראל דנצינגר: אנחנו גם נכנסים כדי לוודא שתעשיית המחזור לא תקרוס.

<ישראל דנצינגר: דבר ראשון, אנחנו משנים את תקנות ואיסורי היצוא במדינת ישראל, כדי לא לאפשר לייצא פסולת למקומות אחרים שמתחרים עם מפעלי המחזור ומהווים איום על אותם מפעלים במדינת ישראל.

<ישראל דנצינגר: כבר השנה קרה לנו ששני מפעלי מחזור קרסו ופשטו רגל והפסיקו למחזר.

<ישראל דנצינגר: זה לא טוב, ואנחנו בתור מדינה צריכים להיכנס לכשל השוק הזה ולתקן אותו.

<ישראל דנצינגר: הדבר השני זה רשתות ביטחון שנכנסות לפעולה ברגע שמחיר הפסולת הממוחזרת יורד מתחת למחיר מסוים.

<ישראל דנצינגר: וזה מביא אותי לדבר הבא: תחנות המעבר ומתקני קצה מתקדמים.

<ישראל דנצינגר: כמו שאמרתי, הקצינו והתחייבנו על קרוב למיליארד שקל בתחום הזה.

<ישראל דנצינגר: יש שתיים שכבר עובדות, "חץ אקולוגיה" ו"גרין-נט", בסביבות 1,500 טון ליום, ובשנה הקרובה יתחילו לעבוד עוד חמישה מתקנים, ובעוד שנתיים יתחילו לעבוד עוד עשרה מתקנים, וב-2020 כבר יהיה מתקן גדול בהקמת המדינה, מתקן PPP.

<ישראל דנצינגר: כל הדברים האלה יביאו אותנו לכ-7,000 טון מטופלים ביום, שזה קצת מעל 50% מהפסולת המיוצרת באותו זמן.

<ישראל דנצינגר: הדברים האלו הם במימון הקרן והמשרד להגנת הסביבה, אבל יש גם דברים אחרים שקמים שלא במימון המשרד, למשל, באיגוד ערים דן עושים עבודה יפה מאוד בחירייה, כרשות שידה יותר משגת.

<ישראל דנצינגר: כל הפעולות שלנו יניבו בסופו של דבר שיותר מ-50% מהפסולת תעבור במתקנים מתקדמים עד 2020.

<ישראל דנצינגר: וזה מביא אותי אל הדבר הבא, שהוא פריצת דרך שעד היום לא התעסקו בה במשרד להגנת הסביבה ובישראל בכלל, והוא הנושא של השבת אנרגיה מפסולת.

<ישראל דנצינגר: אני רוצה להראות לכם רפרנס מהעולם: בגרף הצבע הכהה מאוד, האדום, זה מה שהולך להטמנה.

<ישראל דנצינגר: תראו איפה מדינת ישראל – אנחנו לא במקום טוב בשיעורי ההטמנה, 23%.

<ישראל דנצינגר: ותראו את הצהוב הבהיר, שהוא מה שהולך למחזור, ואת הצהוב הכהה, שהוא מה שהולך להשבת אנרגיה מפסולת.

<ישראל דנצינגר: תראו שהמדינות שהצליחו להגיע להטמנה נמוכה מאוד זה מדינות שהשקיעו הרבה מאוד ביצירת אנרגיה מפסולת.

דוד אמסלם: אני לא מצליח לראות איזה מדינות.

<ישראל דנצינגר: גרמניה, שבדיה, בלגיה, יפן, הולנד - - -

<גיא סמט: בצד השני זה טורקיה - - -

<קריאה: כן, אבל תגיד שמי שעצר עד היום את כל הדברים האלה זה המשרד.

דוד אמסלם: אנחנו עוד מעט נדבר על זה.

<ישראל דנצינגר: חברים, אני אומר שוב, עד לפני שנה המשרד לא היה מוכן לדבר על שריפה, אבל עשינו מהפך ועכשיו המשרד מדבר על טיפול תרמי - - -

<קריאה: אל תגיד שריפה, תגיד תרמי.

<ישראל דנצינגר: צודק לחלוטין.

<ישראל דנצינגר: אני ממשיך.

<ישראל דנצינגר: החלופה הזאת היא חלופה מועדפת עלינו בשביל פסולת שלא יכולה להיות ממוחזרת.

<ישראל דנצינגר: גם במדינות שמפרידות הרבה מאוד, הרבה מהפסולת העירונית המיוצרת בבתים לא יכולה ללכת למחזור, ולכן צריך למצוא לה פתרון אחר.

<ישראל דנצינגר: הפתרון הזה מאפשר טיפול בכ-40% מהפסולת העירונית שלא יכולה להיות ממוחזרת.

<ישראל דנצינגר: זה מייצר אנרגיה, וכמו שאתם יודעים, בכובע אחר שלנו במשרד אנחנו עושים מהפכות חסרות תקדים ביצירת אנרגיה במדינת ישראל שלא על ידי פחם, שהוא מאוד מזהם.

<ישראל דנצינגר: ככל שיהיו אלטרנטיבות אחרות לפחם לייצור אנרגיה, זה דבר שהוא טוב למדינת ישראל.

<ישראל דנצינגר: חשוב לזכור שהעלות של מתקן כזה היא כמיליארד שקל, והיא מביאה אותנו לטיפול של כ-1,500 טון ביום, ולכן מדינת ישראל תצטרך ב-15 השנים הקרובות להגיע לפריסה של כחמישה מתקנים כאלה.

<ישראל דנצינגר: זה יקרה בצורה הדרגתית, לא ביום אחד - - -

דוד אמסלם: דקה, ישראל, אני רוצה לשאול לגבי זה.

דוד אמסלם: אתם ניתחתם את הצרכים של המדינה, זה מה שביקשתי.

דוד אמסלם: אתה בעצם אומר שהצרכים של המדינה דורשים כחמישה מתקנים - - -

<גיא סמט: מתקנים של השבת אנרגיה.

דוד אמסלם: על זה אנחנו מדברים.

דוד אמסלם: אני לא מדבר כרגע על מתקן כמו "גרין-נט", אלא אנחנו מדברים על מתקן שבקצה שלו כמעט לא יוצא שום דבר להטמנה – חלק הוא ממחזר וחלק הולך לייצור אנרגיה, ובסוף רק דבר מאוד קטן יוצא בקצה.

דוד אמסלם: על זה אנחנו מדברים, נכון?

<גיא סמט: כן.

דוד אמסלם: ואנחנו צריכים חמישה כאלה במדינה?

<ישראל דנצינגר: בעשור הקרוב אנחנו צריכים רק שלושה, זה מספיק לנו.

<ישראל דנצינגר: אבל אם אתה מסתכל קדימה, לעוד 20 שנה, אתה תצטרך - - -

דוד אמסלם: רגע, אני רוצה לשאול את השאלה הבאה.

דוד אמסלם: בכל הסיפור הזה של ההשקעה במפעלים יש, א', את הקיבולת של המפעל, כלומר במה הוא מסוגל לטפל.

דוד אמסלם: ב', יש את השינוע.

דוד אמסלם: דרך אגב, היום אנחנו יכולים – וזה קשור גם לדיון הקודם – לשלוח את כל החומר לערבה.

דוד אמסלם: אין בעיה שכל היום יסתובבו פה משאיות בארץ, כל משאית כזאת תעלה איזה 2,000 או 3,000 שקל, ונשנע את זה לערבה.

דוד אמסלם: אבל בעלויות האלה עדיף לאכול את הזבל מאשר בכלל לשנע אותו.

<ישראל דנצינגר: ולא רק העלויות אלא גם זיהום האוויר שאתה מייצר.

דוד אמסלם: אני מדבר כרגע על העלויות הישירות, עזוב את הנגזרת, את כל ההשפעות הסביבתיות האחרות.

דוד אמסלם: ולכן אני אומר שחמישה אתרים בארץ... לקחתם בחשבון את השינוע?

דוד אמסלם: את המרחקים?

<ישראל דנצינגר: דודי, עוד רגע נגיע לעבודות שאנחנו עושים עכשיו ועוד לא הושלמו, אבל אלה בדיוק הדברים שאנחנו עכשיו בונים.

<ישראל דנצינגר: זאת אומרת, לאתר במדינת ישראל את אותם מקומות שהם - - -

דוד אמסלם: עוד מעט נדבר עם מינהל התכנון.

<ישראל דנצינגר: אנחנו צריכים למצוא את אותם מקומות, ומינהל התכנון עובד על זה, ועוד רגע גיא יתאר את העבודה שאנחנו עושים ביחד.

<ישראל דנצינגר: אנחנו צריכים לאתר את אותם מקומות שגם עושים שכל מבחינה סביבתית וגם עושים שכל מבחינת שינוע.

<ישראל דנצינגר: כי בסוף הדרך העלות של - - -

דוד אמסלם: אני רוצה להבין, מה שאתם אומרים זה שניתחתם את הצרכים של המדינה, בדקתם את הטכנולוגיות הקיימות בעולם, וכרגע אתם רק מחפשים את המקומות האופטימליים.

<גיא סמט: בדיוק.

דוד אמסלם: הבנתי.

<ישראל דנצינגר: עכשיו אני מגיע לשקף שאני מעריך שאין הרבה אנשים שהם מספיק אמיצים להראות כזה דבר בוועדה, אבל בכל זאת אני אראה אותו.

<ישראל דנצינגר: חבר'ה, מדובר בפרויקט תשתית לאומית.

<ישראל דנצינגר: תחשבו על כבישים – להקים את זה זה כמו להקים את כביש 6, זה לא דבר שקורה ביום.

<ישראל דנצינגר: התהליכים שקורים היום זה שאנחנו עד סוף הרבעון השני של השנה הזו נגמור עבודה משותפת עם רמ"י ומינהל התכנון לאיתור חמשת המתחמים הפוטנציאליים.

<ישראל דנצינגר: אנחנו נאתר יותר, כדי שאם ייפלו בתכנון אז יהיה חלופות.

<ישראל דנצינגר: במקביל, אנחנו מסיימים עד סוף הרבעון הזה עבודה כלכלית שכבר עובד עליה יועץ, שיבנה את כל המודלים הכלכליים של איך אנחנו מְמַכְרְזִים דבר כזה מבחינת הפיננסים של הדברים האלה, כלומר, כמה המדינה משתתפת וכמה מישהו חיצוני; האם אנחנו עושים את זה לפי קילו-ואט לשעה או לפי השקעה במקור וכולי וכולי, כאשר יש פה מספר אלטרנטיבות.

<ישראל דנצינגר: אחר כך אנחנו נתחיל את ההליך של בניית המכרזים, ואז מתחיל תהליך התכנון.

<ישראל דנצינגר: צריך לזכור שפרק הזמן הגדול שייקח עד שנוכל להתחיל לבנות הוא להעביר את אותם מתחמים בוועדות התכנון.

דוד אמסלם: אנחנו כבר התקדמנו, ואני אוהב את החשיבה הזאת.

דוד אמסלם: מה שאתה בעצם אומר זה שאתם רוצים לצאת למכרז תכנון-ביצוע, נכון?

<גיא סמט: לא, תכנון אנחנו עושים.

<גיא סמט: המדינה יודעת לתכנן.

דוד אמסלם: ישראל אמר עכשיו שהוא מדבר על מכרז ש - - -

<ישראל דנצינגר: אני אגיד לך מה אני רוצה - - -

דוד אמסלם: יש לך שתי אופציות.

דוד אמסלם: אחת, לצאת לתכנון ואחרי זה לְמַכרֵז את הביצוע - - -

<ישראל דנצינגר: אנחנו מתכננים ואנחנו מאשרים את הקרקע.

<ישראל דנצינגר: אם אנחנו מנתחים למה לא קמו מתקני קצה לטיפול בפסולת עד היום, למרות שאנחנו השקענו ב-40% בהרבה מתקנים אצל יזמים פרטיים, אנחנו מוצאים שרובם לא הצליחו להביא את הסטטוטוריקה הנדרשת.

<ישראל דנצינגר: ולכן אנחנו בתור המדינה לוקחים אחריות, נכנסים לזה, ואנחנו נעביר את האישור של אותן קרקעות ואת התכנון, ואז נמכרז את הביצוע.

<ישראל דנצינגר: אם לא נעשה את זה זה לא יהיה.

דוד אמסלם: אני לא דיברתי על התכנון הסטטוטורי.

דוד אמסלם: הרי התכנון הסטטוטורי בא לדבר על ייעודי הקרקע, ופה אין שאלה, המדינה צריכה להביא את זה, מינהל התכנון.

דוד אמסלם: זה התפקיד שלהם, על פי פרוגרמה שבה אתם נותנים להם את הצרכים.

<גיא סמט: נכון, כך אנחנו עושים.

דוד אמסלם: אתה נותן לו את הפרוגרמה ועל בסיסה הוא אמור לייצר לך את מתחמי הקרקע.

דוד אמסלם: אבל אחרי שיש לך אותם, יש לך שתי אופציות.

דוד אמסלם: אתה יכול להגיד שאתה רוצה תכנון-ביצוע, זאת אומרת, מכרז מי יכול להביא את הדבר הזה גם ברמת התכנון המפורט וגם שיבנה לי את המפעל.

<גיא סמט: אנחנו נשים את התב"ע, ואת היתר הבנייה מוציא יוזם.

דוד אמסלם: ואופציה אחרת היא כזו...

דוד אמסלם: דרך אגב, ישראל, אני גאה בך על הדבר הזה.

<ישראל דנצינגר: תהיה גאה שכשיהיה אחד עובד, לא על הנייר.

דוד אמסלם: א', אתה צודק, אבל בלי קשר, אני גאה בכיוון.

דוד אמסלם: תראו, אני בא מהעולם הזה, והסיבה שאני גאה היא שככה צריך לעבוד.

דוד אמסלם: זאת אומרת, מתחילים לקחת פרויקט, לתרגם אותו ולדחוף אותו קדימה, ולא לספר כל הזמן למה זה קשה ולמה לא הבנו.

דוד אמסלם: אבל אני רוצה להציע לכם פלטפורמה נוספת לביצוע.

דוד אמסלם: אם חקרתם ויש לכם את הטכנולוגיות ואתם מבינים מה אתם רוצים – מצוין.

דוד אמסלם: הרי 50% מפתרון הבעיה זה לדעת מה אנחנו רוצים.

דוד אמסלם: עכשיו, אני מציע לכם ללכת על פלטפורמה של הקמת חברה ממשלתית ביחד עם הרשויות.

<גיא סמט: אתה צודק, אנחנו חושבים אותו דבר.

<גיא סמט: יש לי מסמכים לזה, אתה רוצה שאני אראה לך אותם?

דוד אמסלם: אני אסביר למה.

דוד אמסלם: הרי בסוף הרשויות הן הקליינטים, ואני חושב שאם תקום חברה כזאת היא בעצם תעשה את ההפעלה האופטימלית לעניין.

<גיא סמט: אנחנו לא יכול להסכים יותר למה שאמרת.

<ישראל דנצינגר: אני אפילו אגיד לך שאתמול היה אצלי דיון ואתמול קיבלו הנחיה להכין הצעת חוק והצעת מחליטים לממשלה שבנויה סביב הנושא הזה.

<ישראל דנצינגר: אנחנו בדיוק שם.

דוד אמסלם: אז אני כיוונתי לדעת גדולים.

<ישראל דנצינגר: אנחנו כיוונו לדעת גדולים.

<ישראל דנצינגר: אבל בואו נחזור עכשיו לפרקטיקה.

<ישראל דנצינגר: יש שני שטחים שכרגע מאותרים, בנאות חובב ובמעלה אדומים.

<ישראל דנצינגר: אם הם יצליחו לקרות אז אולי הדבר הזה יהיה הרבה יותר מהיר מהלו"ז שהצגתי פה.

<ישראל דנצינגר: אבל אני מתכנן למציאות, ואם הם לא יעבדו אז אנחנו מדברים על תהליך תכנוני לא קצר, ואחריו שנתיים של בנייה.

<ישראל דנצינגר: זאת אומרת שבסך הכול אנחנו מדברים - - -

דוד אמסלם: אני רוצה רגע להשלים את העניין הזה.

דוד אמסלם: כשאנחנו בנינו את הרכבת הקלה אנחנו יצרנו מצב שאין לה חלופה, זאת אומרת, אין מישהו שמתחרה איתה, אחרת היא לא תקום.

דוד אמסלם: לכן בנתיב שלה לא נוסעים מוניות ואוטובוסים.

דוד אמסלם: עכשיו, פה, ברגע שמוקם המפעל, אתם צריכים להחליט איזה רדיוס הוא משרת ואתם כופים אותו עליהם, או בכך שאתה מעלה את היטל ההטמנה כך שלא ישתלם להם, או בכך ש - - -

<גיא סמט: זה מאוד פשוט ברמה הכספית, כי פה אנחנו תומכים בו.

<גיא סמט: אנחנו צברנו כסף מקרן הניקיון ואנחנו צריכים לתמוך בזה.

<גיא סמט: ברגע שאתה תומך בזה אתה מוזיל את חלופת ההטמנה, והכסף יעשה את שלו.

<גיא סמט: זה מה שאנחנו רוצים לעשות.

דוד אמסלם: מצוין, זה יכול לבוא או ככה או ככה.

דוד אמסלם: אתם יכולים להחליט שבאותו אשכול מעלים את ההיטל, בגלל שכבר יש לזה חלופה, או שאתה יכול להחליט לתת תמריץ.

<ישראל דנצינגר: אני רוצה להגיד שכל מה שאמרנו מסתכם בסוף לשנת 2020, שבה מדברים על הגעה ל-35% מחזור והשבה ו-80% פריסה של מתקני קצה, ו-100% שדרוג של תשתיות הפסולת לרשויות שהן 1 עד 5 במדינת ישראל, הרשויות שידן אינה משגת.

<ישראל דנצינגר: ואם אני מסתכל עוד יותר קדימה, ל-2025, אנחנו מדברים על זה שיהיו לפחות שני מתקנים להשבת אנרגיה שכבר עובדים וקיימים.

דוד אמסלם: זה נראה לי הרבה זמן.

<ישראל דנצינגר: לא, התאריך שראית זה שהם יעבדו כבר ב-2022, 2023, אבל אני נתתי עוד שנתיים בשביל לראות את היעד הבא, שאז אנחנו רוצים להגיע ל - - -

דוד אמסלם: למה לקחתם את זה על כל כך הרבה שנים?

דוד אמסלם: כרגע הציר הבעייתי, כפי שאני רואה את זה, הוא מינהל התכנון.

דוד אמסלם: אז בואו נניח שאנחנו נעשה עליו זום, נביא אותם לכאן ונדבר איתם - - -

<ישראל דנצינגר: אתה רואה את הקובייה הגדולה בלו"ז?

<ישראל דנצינגר: אלה שלוש שנים של תכנון.

<ישראל דנצינגר: אם תצמצם אותה, תביא את המתקן יותר מוקדם.

<ישראל דנצינגר: אם תצליח לאשר את אותן קרקעות, את אותם אישורים, נצליח לייצר את זה.

<קריאה: אולי נפתח את השוק ליזמים פרטיים?

<קריאה: זה יקדם את זה הרבה יותר.

<גיא סמט: מי שרוצה שיקים מתקן.

דוד אמסלם: היום דרך אגב זה פתוח.

דוד אמסלם: למה לא עושים?

<קריאה: אמר לך ישראל שרק לפני שנה הם החליטו לאשר את הטיפול התרמי.

דוד אמסלם: יספר לך אלי שכשהקימו פה את "גרין-נט", כשבא מנהל אגף תברואה שאלתי אותו כמה הם ממחזרים שם, הוא אמר לי 20%.

דוד אמסלם: ובלעדיהם, הוא אמר, 15%.

<ישראל דנצינגר: חברים, בסופו של דבר אנחנו מכוונים להגיע ב-2025 ל-55% מחזור והשבה.

<ישראל דנצינגר: כל הדברים האלה דורשים הרבה עבודה.

<ישראל דנצינגר: אני חייב להגיד לכם בנימה אישית שאני רואה בשנה האחרונה שינוי משמעותי באיך שהקרן עובדת.

<ישראל דנצינגר: אם אני מסתכל על הפרמטרים, אנחנו מקצים יותר כסף מאי-פעם, אנחנו מתחייבים יותר מאי-פעם ואנחנו מבצעים/משלמים לאנשים יותר מאי-פעם, בין פי שלושה לפי חמישה בכל אחת מהקטגוריות האלה.

<ישראל דנצינגר: הדבר הזה גורם לי להרגיש בטוח שמה שהיה בעבר, תנועה איטית של יישום הכסף והבאת תועלת ממנו, תפס תפנית ב-2016 עם התכנית האסטרטגית הזאת, ואני מקווה מאוד שנעבור ממצגות לתכלס בשטח.

<ישראל דנצינגר: זו בסופו של דבר התכנית שאליה אנחנו מכוונים, שאיתה אנחנו עובדים, ומקדמים אותה במלוא המרץ.

דוד אמסלם: תודה רבה על המצגת.

דוד אמסלם: מצגת מקצועית, מדהימה לדעתי.

דוד אמסלם: אני רגיל לעבוד ככה, ובאמת שאפו, ישראל.

דוד אמסלם: בפגישה שאנחנו נקבע עם מינהל התכנון לגבי האתרים הקודמים אנחנו נבקש לקבל מהם לוחות זמנים.

דוד אמסלם: אני רוצה ללחוץ את כל המערכות שם.

דוד אמסלם: זה לא יכול להיות ששלב האיתור והתכנון.

דוד אמסלם: .. דרך אגב, כשהם רוצים אז הכול מתהפך פה במדינה.

דוד אמסלם: כשהם מקדמים היום את כל הנושא של הבינוי, ובצדק...

דוד אמסלם: אם הייתם יושבים איתי כאן הייתם מבינים מה קורה כשהם רוצים, הייתם רואים איזה חוקים משתנים פה כל רבע שעה.

דוד אמסלם: לכן לא נראה לי סביר הליך של שלוש שנים.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני רוצה לומר לך שאם זה יהיה חסם לבנייה, אתה תראה שהם ירוצו לעשות את זה, ומהר.

דוד אמסלם: אבל אנחנו נשב איתם על זה, כי שלוש שנים זה נראה לי פרק זמן בלתי סביר בשביל לאתר איזה חמישה אתרים בארץ.

<קריאה: עם כל האישורים שצריכים עד להקמת המתקן.

<קריאה: ..

<קריאה: הוא לא סתם לקח את המרחק הזה, הוא יודע מה הוא אומר, תאמין לי.

דוד אמסלם: מינהל התכנון נמצא פה?

דוד אמסלם: בוא תשב קרוב, אני מרגיש כל הזמן שאתם ביציע, כאילו זה לא שייך אליכם.

<ישראל דנצינגר: הוא דווקא בן בית אצלנו.

דוד אמסלם: מה השם?

<ליאור גליק: ליאור גליק.

דוד אמסלם: ליאור, שלוש שנים זה המון זמן, בואו תצמצמו את זה.

דוד אמסלם: אתם לא יכולים לארגן את זה בפחות משנה?

<ליאור גליק: הגנת הסביבה הם אלה שעושים את העבודה הראשונית של האיתור של עשרה איתורים.

<ליאור גליק: אחרי שיהיו איתורים אנחנו נצא לתכנית מפורטת.

<ליאור גליק: אבל כרגע זה חלק מהעבודה שהם עושים היום, ואנחנו נשב איתם אחרי שהם יאתרו את האיתורים - - -

דוד אמסלם: אבל על הסטטוטוריקה אתה לא צריך תכנית מפורטת.

דוד אמסלם: למה אתה צריך תכנית מפורטת על הסטטוטוריקה?

<ליאור גליק: כרגע ההליך שנקבע זה שיעשו איתורים במסגרת שהיא כמו תכנית אב, ואחרי זה יעשו תכנון מפורט לכל האתרים הנבחרים.

דוד אמסלם: ברור, הרי בסוף היתר בנייה צריך תכנון מפורט, אבל למה אתה - - -

<ליאור גליק: אתה לא יכול להתחיל בתכנון מפורט לפני שעשו איזושהי תפיסה כוללת של הצרכים בדיוק של - - -

דוד אמסלם: אבל הוא כבר עשה את זה, ראינו את המצגת.

דוד אמסלם: אם הוא הגיע למסקנה שצריכים חמישה אתרים, זה אחרי שהוא כבר ניתח את כל האירוע ובדק כמה תושבים יש במדינת ישראל וכמה זבל כל תושב מייצר.

דוד אמסלם: אני גם מניח שהוא בנה מתקן שנותן שירות ל-20 השנים הקרובות ולא שיגידו בעוד שנתיים שצריך להגדיל אותו.

דוד אמסלם: כלומר, ברור שהם כבר עשו פה עבודה.

דוד אמסלם: ומכאן צריך לאתר את השטחים לפי אשכולות שהם יקבעו, זאת אומרת, הם יגידו לך פחות או יותר מה - - -

<ליאור גליק: עוד פעם, חלק מהעבודה שלהם, האיתור, נעשה יחד איתם.

<ליאור גליק: כלומר, הם מובילים גם את האיתור, לא אני עושה את האיתור.

דוד אמסלם: אין בעיה, הם מובילים את האיתור, אבל בסופו של דבר - - -

<ליאור גליק: ולגבי תכנית מפורטת יש לנו פרויקטים לאומיים לדוגמה.

<ליאור גליק: אני למשל ריכזתי את הנושא של נמלי העתיד של מדינת ישראל ואני יכול לומר שכשהמדינה רוצה הסטטוטוריקה יכולה להיות מאוד מהירה.

<ליאור גליק: זה יכול להיות בכמה חודשים.

<ליאור גליק: מרגע שכל המידע מונח בפניך, כל השיקולים והפרוגרמה ארוכת הטווח, אפשר לקדם את זה, זה לא חייב להיות ארוך - - -

<ישראל דנצינגר: אם זה יהיה ככה הוועדה תתכנס במיוחד להרים שמפניה ולברך אתכם.

דוד אמסלם: לא, אני אגיד לכם עוד מעט מה נעשה.

דוד אמסלם: הרי ברור לכם שאנחנו נעשה דיון מעקב.

דוד אמסלם: גיל, אתה רוצה להגיד משהו?

<ישראל דנצינגר: איזה שאלה.

דוד אמסלם: בבקשה.

<גיל ליבנה: אני פה בתחושה של דז'ה-וו, אדוני היושב-ראש.

דוד אמסלם: עזוב, תסתכל קדימה.

<גיל ליבנה: אנחנו לא אוהבים להשבית שמחות ולא להעכיר את האווירה, אבל בדיוק לפני תשעה חודשים היינו בדיון אצלך עם השר אבי גבאי, עם המנכ"ל, עם הסמנכ"ל - - -

דוד אמסלם: התקדמנו.

דוד אמסלם: זה לא היה.

<גיל ליבנה: המצגת הזאת הוצגה.

<גיא סמט: לא.

דוד אמסלם: לא.

<גיל ליבנה: שנייה, אני לא הפרעתי.

<גיל ליבנה: הוצגה בהתאמות כאלה ואחרות - - -

דוד אמסלם: אני רוצה להגיד לך משהו, גיל.

דוד אמסלם: בדיונים אצלי לא מפריעים לי אבל אני מפריע לאחרים, אלה הכללים.

דוד אמסלם: המצגת לא הוצגה, הלאה.

דוד אמסלם: אני ניהלתי את הדיון, לא הוצגה המצגת הזאת.

<גיל ליבנה: אז אני בכל זאת רוצה להגיד כמה דברים.

<גיל ליבנה: אתה קבעת את הדיון הזה כדיון המשך.

<גיל ליבנה: הוא היה צריך להתקיים חצי שנה אחרי הדיון בספטמבר אבל הוא מתקיים כמעט תשעה חודשים אחרי.

דוד אמסלם: נכון.

<גיל ליבנה: ובדיון ההמשך הוצהר כאן בפניך, ואתה אמרת "חלם", והפרוטוקול כאן, וכל מה שמתרחש פה עם תכנית ההפרדה במקור, שהשר אבי גבאי אמר כאן שהתכנית הזאת נכשלה.

דוד אמסלם: נכון.

דוד אמסלם: חד-משמעית.

<גיל ליבנה: ושהמשרד להגנת הסביבה וקרן הניקיון לא מסוגלים לתקצב את הרשויות ולהוציא את הכסף על מנת שהמדיניות של הפחתת ההטמנה.

<גיל ליבנה: .. היא לא ירדה בגרם.

<גיל ליבנה: בגרם.

<גיל ליבנה: מדינת ישראל, מאז תכנית ההפרדה במקור, מאז היטל ההטמנה, לא הורידה גרם אחד של הטמנה.

<גיא סמט: זה לא נכון.

דוד אמסלם: לא חשוב.

<גיל ליבנה: אפשר לעשות פה גרפים וקווים וכן הלאה, אבל - - -

דוד אמסלם: גיל, לאן אתה מושך?

דוד אמסלם: אנחנו עושים עכשיו דיון על קרן הניקיון?

<גיל ליבנה: אני אומר, בואו נתעורר כולנו.

<גיל ליבנה: יש פה הרבה אנשים, כל כך הרבה שכל, כל כך הרבה ידע - - -

<ישראל דנצינגר: גיל, בהשבה יש עשרים ו - - -

<גיל ליבנה: אנחנו - - -

<ישראל דנצינגר: גיל, אני מאוד אוהב אותך ומכבד אותך אבל בבקשה לא לזרות חול בעיני אנשים.

<ישראל דנצינגר: 23% מחזור והשבה לא היו לפני שפעלנו.

דוד אמסלם: ישראל, עזוב את זה עכשיו.

<גיל ליבנה: אני מודיע לך שעל פי המצגת שלך טון אחד של פסולת להטמנה לא ירד.

דוד אמסלם: גיל, תדבר איתי, תן את השורה התחתונה.

דוד אמסלם: לאן אתה רוצה למשוך?

<גיל ליבנה: תראה, גם כשבאים ואומרים פה שיש עכשיו פלא חדש, המתקנים לטיפול תרמי, לאנרגיה – מדובר בטיפול השאריתי.

<גיל ליבנה: זאת אומרת שנמשיך בהפרדה, נמשיך במחזור, ורק בסוף, רק מה שיישאר - - -

דוד אמסלם: נו?

<גיל ליבנה: רגע, שנייה, זה מה שכתוב פה, זו המדיניות.

<גיל ליבנה: רק בסוף זה יגיע למפעלי המיון, בעוד שאנחנו נשלם עבור ההפרדה, נשלם עבור דמי תחנת המעבר, נשלם עבור המיון ואחר כך גם נשלם עבור המפעל, כי המפעלים לא עובדים בחינם - - -

דוד אמסלם: תעשה פאוזה, קח אוויר.

<גיל ליבנה: תראה - - -

דוד אמסלם: רק שנייה, קח אוויר.

דוד אמסלם: יש היום טכנולוגיות בעולם – אני לא יודע לאן הוא מכוון, אבל אני מניח שגיא חקר - - -

<גיל ליבנה: זה מה שהיה כתוב פה - - -

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: חבר'ה, אנחנו לא בשני צדי המתרס פה - - -

<גיל ליבנה: אנחנו בשני צדי המתרס.

דוד אמסלם: אז אני אעשה סדר.

דוד אמסלם: בגדול אני לא נכנס לטכנולוגיה.

דוד אמסלם: דרך אגב, יש טכנולוגיה שמביאה את המשאית, הוא מרים את האייבר, שופך, וכבר לא צריך מיון, המפעל ממיין את הכול אוטומטית, וכמעט אין הטמנה.

דוד אמסלם: ויש גם שיטה שיכול להיות שהיא גם עוזרת לנושא של מה שנקרא הפרדה במקור, אני לא יודע.

דוד אמסלם: הפרדה במקור היא לא נכונה לטעמי, כי אין טיפול קצה, אז מה עשינו בזה.

דוד אמסלם: המשאית באה, לוקחת את זה לבד ואת זה לבד, הולכת לאותה מזבלה ושופכת אותם.

דוד אמסלם: לכן אני לא נכנס לנושא הזה, אבל אני סומך עליו.

דוד אמסלם: בקטע היותר מתקדם אנחנו נשב גם על זה.

דוד אמסלם: אני מתעניין גם בטכנולוגיה, איך זה עובד - - -

<גיל ליבנה: דודי, אבל אנחנו משלמים את המחיר הזה, אנחנו הלקוח.

<גיל ליבנה: לא יכול להיות שמכינים לנו תכניות שלא מביאות לנו שום תועלת, רק תוספת הוצאות שנה אחרי שנה.

<גיל ליבנה: ועכשיו אומרים לנו לחכות עד 2025, כשהשר אמר פה בדיון אצלך "אנחנו שגינו, אנחנו הולכים להחזיר את הכסף לרשויות המקומיות".

<גיל ליבנה: אז איזה מין דיון המשך זה?

<גיל ליבנה: אלה השאלות שצריכות להישאל, למה הכסף לא חוזר לרשויות כפי שהשר התחייב.

<גיל ליבנה: הוא אמר שיגישו הצעת חוק שיחזירו את הכסף.

דוד אמסלם: אני אסביר לך.

דוד אמסלם: תראה, אתה עכשיו מדבר איתי לגבי הנושא של ההיטלים - - -

<גיל ליבנה: לא, אני מדבר על כל מדיניות הטיפול בפסולת.

דוד אמסלם: לא, הרי אם דיברת איתי על כסף – זה כסף.

דוד אמסלם: אתה רוצה להחזיר לרשויות את הזבל או את הכסף?

דוד אמסלם: אתה מדבר איתי על הכסף, על ההיטלים.

דוד אמסלם: עכשיו, מה שקרה בהיטלים זה שבגלל שתכנית ההפרדה במקור הייתה תכנית מיותרת – גם להבנתנו, וגם ישראל מסכים לזה וגם השר...

דוד אמסלם: דרך אגב, אנחנו רצינו לעצור את הכסף.

דוד אמסלם: לא לא לגבות, אלא כן לגבות, כי המפעלים האלה עולים כסף ואלה מפעלים בסוף של הרשויות, ואני יודע שלרשויות אין כסף להרים את המפעלים האלה, כי ההערכה שלהם היא שמפעל אחד עולה אולי מיליארד שקל.

דוד אמסלם: אז אספנו כמה שנים ועכשיו יש לנו מאגר אחד.

דוד אמסלם: יש לנו מצד אחד את המדינה ומצד שני את הרשויות, ואני רואה שיתוף פעולה כדי להקים את העניין הזה.

דוד אמסלם: וכרגע יש קופה לא כדי לבזבז אותה לריק - - -

<גיל ליבנה: דודי, עד היום למעלה משלושים - - -

דוד אמסלם: גיל, אתה מפריע לי עכשיו.

<גיל ליבנה: עד 2025 יהיו לך כבר 15 מיליארד שקל.

דוד אמסלם: אתה רוצה להקשיב לי?

דוד אמסלם: ראשי הרשויות באו ולחצנו אותנו, אותי - - -

<גיל ליבנה: מה לחצו אותך?

דוד אמסלם: כדי שאנחנו נשחרר להם מקרן הניקיון.

דוד אמסלם: אני בהתחלה חשבתי לעצור את הכול, הכסף שם לא יספיק לשני מפעלים - - -

<גיל ליבנה: על מה אתה מדבר?

<גיל ליבנה: אתה לא יודע מה שאתה מדבר.

דוד אמסלם: אז אני לא יודע.

<גיל ליבנה: אתה לא יודע.

דוד אמסלם: אולי אם אתה יודע הכול אז בוא תחליף אותי.

<גיל ליבנה: אני חבר הנהלת הקרן, אני - - - כספי של הקרן, ואני אומר לך שכל שנה - - -

דוד אמסלם: גיל, אני לא יודע על אני מדבר, אולי אתה יודע.

דוד אמסלם: בסדר, יכול להיות שאתה מבין - - -

<גיל ליבנה: חצי מיליארד שקל נכנס לקרן כל שנה, לפחות.

דוד אמסלם: וכמה עולה מפעל?

<גיל ליבנה: אבל מדובר על עד 2025.

דוד אמסלם: כמה עולה מפעל כזה?

<גיל ליבנה: תכפיל עד 2025.

דוד אמסלם: אבל שאלתי כמה עולה מפעל כזה.

<גיל ליבנה: הוא אמר מיליארד.

<גיל ליבנה: אני לא קונה את זה, לא קונה, אבל - - -

דוד אמסלם: למה אתה לא קונה?

דוד אמסלם: אתה מבין בזה?

<גיל ליבנה: אנחנו שמונה שנים לפני תאריך היעד.

<גיל ליבנה: עד לתאריך הזה אתה תקבל ארבעה מיליארד שקל.

דוד אמסלם: רק שנייה, בוא אני אספר לך משהו.

דוד אמסלם: אתה עכשיו מנהל דיון אחר לגמרי, ואני לא אוהב את מה שאתה עושה פה, בגלל שזה לא הדיון.

דוד אמסלם: אבל כרגע - - -

<גיל ליבנה: אז על מה הדיון?

<גיל ליבנה: להמשיך במה שנעשה?

דוד אמסלם: אם אתה רוצה לדון איתי על נושא ההיטלים, תבוא לדבר איתי על נושא ההיטלים.

<גיל ליבנה: זה לא נושא ההיטלים.

דוד אמסלם: אז אם זה לא נושא ההיטלים אז אל תגיד לי להחזיר להם את הכסף.

דוד אמסלם: אתה מדבר על ההיטלים ואומר לי שזה לא ההיטלים.

דוד אמסלם: אז אם זה לא על כסף אז על מה הוויכוח?

<קריאה: הבעיה פה היא לא כסף.

דוד אמסלם: אם זה לא כסף והכול בסדר ולא גובים מכם שקל, מה הטענה שלך?

דוד אמסלם: אבל כן גובים, גובים בהיטלים.

דוד אמסלם: אז למה אתה אומר לי שזה לא ההיטלים?

<גיל ליבנה: משום שישנה מדיניות של המשרד שמחייבת את הרשויות המקומיות והיא כשלעצמה עולה כסף, מעבר להיטלים.

דוד אמסלם: איזה מדיניות?

דוד אמסלם: תן לי דוגמה?

<גיל ליבנה: אני אתן לך דוגמה – חוק האריזות.

<גיל ליבנה: המשרד הלך ותמך בפח הכתום.

<גיל ליבנה: הפח הכתום הזה, אחרי מעשה של למעלה משלוש/ארבע שנים, בקושי 20,000 טון נאספו בו בשנה.

<גיל ליבנה: בקושי.

<גיל ליבנה: אתה יודע מה זה 20,000 טון?

<גיל ליבנה: זה כמו הפסולת שנכנסת לחירייה בשבוע.

<גיל ליבנה: אתה יודע איזה בזבוז כסף זה?

<גיל ליבנה: והם ממשיכים באסטרטגיה הזאת.

דוד אמסלם: גיל, אני רוצה להתקדם - - -

<גיל ליבנה: אבל אתה המחוקק, אתה צריך לבחון פה האם חוק המחזור יש לו תוקף, רלוונטיות - - -

דוד אמסלם: על הדיון הזה אני לא מתכוון להעמיס עכשיו את כל הבעיות של כל המחזור במדינת ישראל וכל הבעיות האחרות וכל מיני חוקים וסעיפים אחרים.

דוד אמסלם: תראה, אני לא אוהב שקשוקה; אם יש או הייתה לך טענה לגבי חוק המחזור, תבוא אליי לחדר ותגיד לי "שמע, דודי, בוא נדון על חוק המחזור".

דוד אמסלם: אבל בלי קשר לזה.

דוד אמסלם: יכול להיות שאנחנו עושים פעולה - - -

<קריאה: אבל - - - תעשייה מממנת - - -

<גיל ליבנה: אבל זה המחזור - - -

דוד אמסלם: תן לי.

דוד אמסלם: הפחים שעכשיו דיברת עליהם.

דוד אמסלם: ..

דוד אמסלם: אתה יודע מה, כנראה יש לי בעיה בהבנה, יש לי בעיה בדיאלוג איתך.

דוד אמסלם: אני אומר משהו, אתה אומר לי משהו אחר, זה לא הכוונה, אני חוזר איתך אחרי זה.

דוד אמסלם: ..

דוד אמסלם: אתה דיברת איתי על פחים - - -

<גיל ליבנה: עניתי לך על העניין האם זה - - -

דוד אמסלם: לא, שנייה.

דוד אמסלם: דיברת איתי על אריזות, נכון?

<גיל ליבנה: כי שאלת האם זה עניין רק של ההיטל או גם עניין של המדיניות, ולכן נתתי לך דוגמה מתחום המדיניות.

דוד אמסלם: לכן אמרתי שאת ההיטל הכספי שים בצד.

<גיל ליבנה: נכון, ולכן נתתי לך דוגמה מתחום המדיניות.

דוד אמסלם: אז אמרת לי מדיניות, שאלתי מה למשל, אמרת לי האריזות, הפח הכתום.

<גיל ליבנה: נכון.

דוד אמסלם: יש לך בעיה עם הפח הכתום, בלי קשר להיטל?

דוד אמסלם: אז תבוא תדבר איתי.

דוד אמסלם: אז עכשיו - - -

<קריאה: אבל זה מה שהוא אמר - - -

דוד אמסלם: לא, את מפריעה לי כל הזמן.

דוד אמסלם: הוא לא צריך את העזרה שלך.

דוד אמסלם: אני מדבר עם בן אדם, לא עם שניים, ורק אם הוא קיבל זכות דיבור.

דוד אמסלם: ואת לא קיבלת.

דוד אמסלם: גיל, ולכן אני אומר שאם יש לך בעיות, השגות או רעיונות בנושאים אחרים – אחלה, תבוא אליי, הדלת שלי פתוחה.

דוד אמסלם: אבל אני מדבר כרגע על הנושא של מתקני הקצה.

דוד אמסלם: להם יש עלויות.

דוד אמסלם: יכול להיות שההיטלים שאתה אומר כרגע יצטברו ליותר ממה שיעלו המתקנים, ואני מבטיח לך שאז יחזירו לכם את הכסף.

דוד אמסלם: יכול להיות שאתה צודק, אבל זה לא הדיון כאן - - -

<גיל ליבנה: אז אני רוצה להתייחס לאותם מתקני טיפול תרמי.

דוד אמסלם: בבקשה.

<גיל ליבנה: המדיניות כפי שהוצגה כאן היא שלטיפול התרמי יגיעו רק שאריות המיון אחרי שעברו מסועים שלמים של מיון והפרדה מהמקור ותחנות המעבר.

<גיל ליבנה: אנחנו מדברים על מודל אחר, מודל שמחייב רביזיה בחשיבה, המודל של שריפה של הפסולת כמו שהיא, במודל היפני.

<גיל ליבנה: ראינו פה את יפן, שמובילה - - -

<גיא סמט: זה יעלה הרבה יותר.

דוד אמסלם: גיל, תעצור, אין לי הרבה זמן, יש לי חמש דקות לסכם את הדיון.

דוד אמסלם: תקשיבו, כנראה שיש לנו פה מומחה מאוד רציני לעניין ואנחנו מפספסים אותו.

דוד אמסלם: גיא, אני מבקש שתזמן אותו לדיון - - -

<ישראל דנצינגר: אנחנו לא צריכים דיון, אנחנו מדברים כל יום.

דוד אמסלם: לא, שנייה.

דוד אמסלם: התחום שלכם הוא בסופו של דבר להכריע בטכנולוגיות.

<גיא סמט: נכון.

דוד אמסלם: זאת המשימה שלכם והסמכות שלכם.

דוד אמסלם: אבל יש פה כנראה מומחה שיש לו כנראה ידע...

דוד אמסלם: אני לא מבין בזה.

דוד אמסלם: תקראו לו לשיחה, תבחנו את האינפורמציה שהוא נותן לכם ותהיו חשופים לה בקבלת ההחלטות.

דוד אמסלם: אני לא יודע להכריע אם מודל יפני או לא, אני לא יודע מה היפנים עושים.

<גיא סמט: הכי יקר, הכי יקר.

<גיא סמט: אנחנו בעד היפני, הוא הכי יקר.

דוד אמסלם: לא משנה.

דוד אמסלם: אני אומר, תשבו ביניכם.

דוד אמסלם: בסופו של דבר אני לא רואה שני אגפים פה, אני רואה מדינה שבאה לעזור לשלטון המקומי.

<גיל ליבנה: והיא לא עוזרת, היא רק - - -

דוד אמסלם: יכול להיות.

דוד אמסלם: אני רואה שאתה טעון - - -

<גיל ליבנה: היא רק חולבת וחולבת אותנו.

דוד אמסלם: גיל, אני רואה שאתה טעון - - -

<גיל ליבנה: לא טעון, אבל כבר שילמנו מיליארדים - - -

דוד אמסלם: גיל, אתה מפריע לי בהערות האלה, אתה לא מקדם כלום.

דוד אמסלם: אז שילמת מיליארדים, אז מה אתה רוצה שנעשה?

דוד אמסלם: אתה יודע מה, תביא לי רעיון אתה.

דוד אמסלם: אתה יודע להקים מפעלים?

דוד אמסלם: שיבוא השלטון המקומי, ייקח אחריות ויגיד לי שהוא רוצה להקים את המפעלים.

דוד אמסלם: בבקשה.

<גיל ליבנה: השלטון המקומי הקים.

<גיל ליבנה: את המתקן הכי מתקדם בארץ - - -

דוד אמסלם: איפה?

דוד אמסלם: איפה?

<גיל ליבנה: אני מודיע לך, המתקן הכי מתקדם, מתקן RDF, הוקם במאה אחוז השקעה של השלטון המקומי.

<גיל ליבנה: מאה אחוז השקעה, אפילו שקל אחד לא מקרן הניקיון.

<גיל ליבנה: מי הקים פה מתקנים אם לא השלטון המקומי?

<גיא סמט: "ויולה" הקימו את המתקן הזה, גיל.

דוד אמסלם: תקשיב טוב, גיל ליבנה, היום כמעט אין מתקנים במדינת ישראל.

דוד אמסלם: או אולי בעצם תגיד לי שאני טועה גם בזה.

דוד אמסלם: אני עסקתי בתחום הזה כמעט 20 שנה, אני יזמתי את הדיון הזה, לא אתה וגם לא יושב-ראש השלטון המקומי.

דוד אמסלם: אני.

דוד אמסלם: בגלל שאני מזהה את הבעיה כבר הרבה מאוד שנים.

דוד אמסלם: אז אם אתם כל כך חכמים ויודעים לעשות, אז תעשו הכול.

דוד אמסלם: אם השלטון המקומי יודע לעשות, תעשו כינוס של כל השלטון המקומי - - -

<גיל ליבנה: תן לנו את הכסף.

דוד אמסלם: אדוני, קודם כול תכין תכנית.

דוד אמסלם: הכסף עומד לרשותך, אבל תכין תכנית.

<גיל ליבנה: אנחנו נגיש לך תכנית.

דוד אמסלם: בסדר.

דוד אמסלם: קחו גם את האחריות על כל הנושא.

<גיל ליבנה: למה מי אחראי על הנושא?

<גיל ליבנה: מי אחראי על הפסולת?

דוד אמסלם: לא, הם יהיו הרגולציה, כי אתם אולי תשרפו את כל הפסולת, תזהמו את כל האוויר, העיקר שיהיה לכם את ההיתר שאתה רוצה.

<גיל ליבנה: למה שמתקן שהעירייה תקים יזהם את - - -

דוד אמסלם: אני אראה לך איזה מתקנים העיריות הקימו.

דוד אמסלם: כמה כסף זרקו לטמיון.

דוד אמסלם: ודרך אגב, הם ממשיכים להטמין.

דוד אמסלם: עם המתקן.

דוד אמסלם: אז אל תבוא ותספר לי, אני מכיר את הנושא יותר טוב ממך.

<גיל ליבנה: בשביל זה יש אותם כרגולטורים.

דוד אמסלם: לא, לא, אני מכיר את הנושא יותר טוב ממך, האמן לי.

דוד אמסלם: ויספר לך אלי מלכה כמה שנים אני עסקתי בנושא הזה ולאיפה לא הגעתי וכמה חומרים קראתי במהלך השנים.

דוד אמסלם: אז אל תאשים אותו... סוף-סוף יש פה בנאדם שנכנס כדי לקדם את מה שאתה צריך לעשות, אז אתה אומר לי שהוא לא בסדר?

דוד אמסלם: מספיק.

דוד אמסלם: עוד מישהו רוצה לומר משהו לפני שאני מסכם?

דוד אמסלם: אבל דקה, בגלל שהדיון שלי הסתיים.

דוד אמסלם: אדוני, מה השם?

<נועם יחיאל: אני נועם יחיאל, מנהל אגף איכות הסביבה בעיריית באר שבע.

<נועם יחיאל: אני מברך על היוזמה ועל התפנית של המשרד.

<נועם יחיאל: עם 20% מהדברים של גיל ו-80% מהתכנית שלהם אנחנו יוצאים לדרך חדשה, ואני רוצה רגע לחבר את הדברים.

<נועם יחיאל: הפתרון כנראה מורכב ממגוון פתרונות קטנים.

<נועם יחיאל: הוזכר כאן נאות חובב כמקום אסטרטגי, כי הוא גם נגיש לרכבת ואפשר לשנע פסולת מהמרכז; ואני לא מדבר כרגע על באר שבע, שתסבול מזה, כי הרכבות עוברות דרך באר שבע - - -

דוד אמסלם: חבר'ה, אני לא רוצה.

דוד אמסלם: ..

דוד אמסלם: זרקת רכבת אז בוא אני אספר לך: כבר לפני שבע שנים ישבתי עם רכבת ישראל; זה לא כלכלי לשנע.

דוד אמסלם: אבל תתקדם, זה לא הדיון עכשיו.

<נועם יחיאל: אוקיי.

<נועם יחיאל: לדעתי צריכים להיות מגוון פתרונות כפתרון קצה, במקום אחד.

<נועם יחיאל: הפתרון הוא לא רק תרמי, יש גם עיכול אנארובי לפסולת רטובה.

<נועם יחיאל: וכמו שאמר גיל, הציבור נואש מלהפריד במקור, בין אם זה לנייר, בין אם זה לאריזות, בין אם זה לפלסטיק.

<נועם יחיאל: הכול צריך להגיע למתקן אחד, לשרוף רק את מה שנשאר מהמחזור.

<נועם יחיאל: לכן באותו פארק צריכים לקום כל מגוון הפתרונות האפשריים למיון פסולת.

<נועם יחיאל: לא שורפים את הכול ולכן גם המשרד מתנגד לשריפה של הכול.

דוד אמסלם: נועם, אני לא רוצה לקחת את הדיון לשם, זו לא המטרה שלו.

דוד אמסלם: אני רוצה לסכם את הדיון - - -

<קריאה: אפשר משפט קצר?

דוד אמסלם: לא, לא, לא.

<קריאה: באנו מרחוק, אולי אפשר להשחיל מילה, איפכא מסתברא?

דוד אמסלם: לא, לא, לא, כל אלה באו מרחוק.

דוד אמסלם: מה, רק אתה באת מרחוק?

<קריאה: לא, אבל יש גם את הצד של החברה האזרחית.

דוד אמסלם: אל תטיף לי מוסר, אמרתי לא, אז לא.

דוד אמסלם: כבר בזבזת לי עוד דקה.

דוד אמסלם: ישראל, בבקשה.

<ישראל דנצינגר: עלו פה כמה דברים חשובים וצריך להתייחס אליהם.

<ישראל דנצינגר: קודם כול, אישית אני מעריך מאוד את גיל, וגם, הרשויות המקומיות הן השותף העיקרי שלנו ואותן אנחנו משרתים.

<ישראל דנצינגר: אני מקווה מאוד שגם בעבר וגם בשנה האחרונה עשינו עבודה טובה כדי להשתפר.

<ישראל דנצינגר: יש עוד דרך לעשות, אבל זה עיקר הכיוון.

<ישראל דנצינגר: יש הישגים.

<ישראל דנצינגר: הגרפים שהראיתי הם לא גרפים שהמצאנו אותם; אחוז המחזור עלה מסך הפסולת, שעלתה.

<ישראל דנצינגר: נכון שסכום הפסולת נשאר אותו דבר, אבל מכמות פסולת כמעט כפולה.

<ישראל דנצינגר: זאת אומרת שאנחנו משתפרים בצורה משמעותית, כך שלהציג שאין השתפרות זה דבר לא ראוי בעיניי.

<ישראל דנצינגר: המדיניות השתנתה מהקצה לקצה.

<ישראל דנצינגר: אחד, מלהטיל על הרשויות נטל של הפרדה לזרמים רבים אנחנו הורדנו את זה משמעותית ושיפרנו את הדרישות מהתעשיינים.

<ישראל דנצינגר: העלינו ב-30% את מה שהתעשיינים ויצרני הפסולת מייצרים, בשביל שיהיו יותר פחים, ולא הרשויות משלמות.

<ישראל דנצינגר: זה דבר שהוא פורץ דרך, הוא לא היה לפני כן, והוא גורם לזה שלא גיל צריך להוציא כסף על זה שתהיה יותר הפרדה מינימלית.

<ישראל דנצינגר: דבר שני, אנחנו משקיעים במיון טכנולוגי, שמביא תוצאות מאוד יפות, כמו שאמר דודו לגבי "גירן-נט".

<ישראל דנצינגר: דבר שלישי, אנחנו עכשיו בוחנים עד כמה עמוק אנחנו יכולים ללכת.

<ישראל דנצינגר: כל מה שאני אוכל לשרוף בלי לייצר זיהום אוויר שעובר את הסטנדרטים שלנו, אני אשרוף אותו.

<ישראל דנצינגר: כי המטרה שלי היא להוריד את עלויות הטיפול ברשויות ושהדבר יהיה כדאי.

<ישראל דנצינגר: אז גיל, יש פה שינוי מאוד משמעותי ואנחנו יורדים לעומק הנושא בשביל להביא את השינוי המיוחל.

דוד אמסלם: תודה, ישראל.

<ישראל דנצינגר: הדבר השני שהוא מאוד חשוב, זה שהובא הרבה ערך לרשויות.

<ישראל דנצינגר: כל הכסף שנאסף, ואף יותר, כבר הוקצה לפרויקטים, והרבה מאוד ממנו כבר יושם, קרוב ל-40%, ובשנים הקרובות זה יגיע קרוב ל-100%.

<ישראל דנצינגר: מדובר על שדרוג תשתיות פסולת ברשויות וכולי וכולי וכולי.

<ישראל דנצינגר: כך שלעמוד פה ולהגיד שלא נעשו פרויקטים זה דבר שהוא בעיניי חוטא לאמת.

<ישראל דנצינגר: כמו שאתה יודע, אנחנו עובדים ביחד איתכם לראות מה סכום הכסף שצריך לשמור ולהקצות לאותם מתקני קצה ולכל מערך הטיפול, ומה יכול לחזור לרשויות ישירות.

<ישראל דנצינגר: ניסינו לעשות את זה בחוק ההסדרים, אבל זה לא עבד.

<ישראל דנצינגר: זה לא ירד מהשולחן, זה עדיין בדיון, ואנחנו בוחנים איך אפשר לבנות את המנגנון של הקרן – או במודל של יחידת סמך, או בחברה, או ברשות – בשביל שנוכל להביא תוצאות יותר מהירות, ולא תוצאות ממשלתיות, שהן איטיות לפעמים.

<ישראל דנצינגר: בכל הדברים האלה אנחנו עוסקים.

<ישראל דנצינגר: אני שנה וכמה חודשים בעבודה, ועשינו הרבה דברים.

<ישראל דנצינגר: שנה שעברה, שנת 2016, הוצאנו מיליארד שקל, שזה פי חמישה - - -

דוד אמסלם: טוב, ישראל, אנחנו צריכים לסיים.

<ישראל דנצינגר: אז גיל, נעשתה עבודה מאוד טובה ואני מקווה שנמשיך ככה.

דוד אמסלם: תודה, ישראל.

דוד אמסלם: אתה לא צריך להתנצל על העבודה.

דוד אמסלם: אני מזהה את הנושא, אני רואה את ההתקדמות, ואני לא בא מהזווית של ההיטלים.

דוד אמסלם: דרך אגב, המטרה היא להקים מתקנים ואז לא יהיו היטלים יותר.

דוד אמסלם: כל אחד ישלם את העלות שלו, ושלום על ישראל.

דוד אמסלם: זו בכלל המטרה פה.

דוד אמסלם: דרך אגב, הוא צודק, במסגרת חוק ההסדרים...

דוד אמסלם: אני בהתחלה חסמתי את כל הסיפור של הבזבוז כסף בכל הנושא של ההפרדה במקור.

דוד אמסלם: אתם באתם ואמרתם "תשחרר".

דוד אמסלם: אליי.

דוד אמסלם: יושב-ראש השלטון המקומי בא ואמר לי: שמע, דודי, ראשי הרשויות רוצים קצת, בשביל הפחים.

דוד אמסלם: אז אמרנו בסדר, ישבנו עם ישראל ועם השר והגדלנו את הנושא.

דוד אמסלם: לא בגלל שחשבתי שזה נכון, אלא בגלל שיש לכם את הצרכים שלכם.

דוד אמסלם: אבל לא משנה, אני רוצה להתקדם.

דוד אמסלם: ישראל, אני באמת מאוד מרוצה מהחשיבה עד עכשיו ומהעבודה.

דוד אמסלם: כפי שאמרתי, אני אקיים עם מינהל התכנון את הדיון הזה, ואני רוצה גם לזרז אתכם.

דוד אמסלם: לאה, תזמיני גם את ליאור.

דוד אמסלם: אני אקיים דיון מעקב בעוד חצי שנה.

דוד אמסלם: גיא וישראל, לדעתי המאמץ צריך להיות בצמצום לוחות הזמנים.

דוד אמסלם: 2025 זה נראה לי מרחיק לכת, אני לא חושב שמתקנים מהסוג הזה צריכים לקחת יותר משנתיים/שלוש, וגם זה הרבה זמן.

דוד אמסלם: לכן אנחנו נלחץ את מינהל התכנון לעסוק בסטטוטוריקה ובאישורים שלהם, ובעוד חצי שנה אני אעשה דיון.

דוד אמסלם: אעשה דיון כל חצי שנה פחות או יותר, כדי לראות איך דברים מתקדמים.

דוד אמסלם: תודה רבה לכולם.