ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 349, 2017-01-30 12:45

יעקב מרגי: שמעתי.

יעקב מרגי: תן לי להגיב.

יהודה גליק: כשביקשתי דיון דחוף, אמרתם שזה לא דחוף, אבל דחוף זה כשיש איזשהו משהו שיוצר פוליטיקה.

יהודה גליק: אם הוועדה הזו היא ועדה פוליטית, תגידו מראש.

יהודה גליק: חצי שנה אני מבקש דיון כחבר ועדה בנושא החינוך במזרח ירושלים.

יעקב מרגי: אמרת את זה ארבע פעמים, אתה רוצה תשובה?

יהודה גליק: כן.

יהודה גליק: אני רוצה תשובה.

יעקב מרגי: הנושאים על סדר היום הם הנושאים האלה.

יעקב מרגי: באיזו מסגרת אתה הגשת את הבקשה שלך?

יהודה גליק: גם במסגרת רגילה וגם במסגרת דיון דחוף.

יעקב מרגי: דיון דחוף?

יהודה גליק: כן.

יהודה גליק: כדיון דחוף והוועדה הודיעה שזה על סדר היום שלה.

יעקב מרגי: חבל שלא הפנית את תשומת לבי.

יעקב מרגי: בעקבות התקלה הזו שהם הודיעו, הבקשה שלך לא הגיעה במסגרת דיון דחוף.

יהודה גליק: נכון.

יהודה גליק: הגשתי כבר לפני חצי שנה.

יעקב מרגי: אתה רוצה שאני אתמודד אתך?

יעקב מרגי: תן לי.

יעקב מרגי: טענת טענה וחזרת עליה ארבע פעמים, עכשיו תן לי לתת לך תשובה אחת.

יעקב מרגי: הבהרתי בישיבת צוות שיותר לא יהיה כך.

יעקב מרגי: את מזכירות הכנסת לא מעניין סדר היום שלי.

יעקב מרגי: אם מזכירות הכנסת חושבת שהנושא דחוף, שתיתן אותו.

יעקב מרגי: אמרתי לצוות הוועדה לא לספק את המידע הזה למזכירות הכנסת.

יעקב מרגי: ברגע שצברנו מספר הצעות לסדר ובקשות לדיון בסוגיות האלה, קבענו דיון.

יעקב מרגי: אנחנו חושבים שהנושא שלך שונה מהנושא בו אנחנו דנים היום.

יעקב מרגי: ראשית, הוועדה היא פוליטית.

יעקב מרגי: אל תתפלא.

יעקב מרגי: אתה נציג מפלגה פוליטית והוא נציג מפלגה פוליטית ואתה רואה איזו נוכחות מכובדת נמצאת כאן בגלל הפוליטיקה.

יהודה גליק: אני לא כאן לפוליטיקה.

יעקב מרגי: ייאמר לזכותך שאתה באת והנושא שלך הוא שונה.

יעקב מרגי: לכן לא שמנו אותו.

יעקב מרגי: אני מבטיח לך.

יעקב מרגי: יהודה, מחית.

יעקב מרגי: בגלל התקלה של המזכירות, אני מבטיח לך להעלות את זה בישיבת הצוות.

יהודה גליק: תודה רבה.

יעקב מרגי: ראית, גם בלי עצבים אפשר לעשות את זה.

יעקב מרגי: שלום לכולם.

יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

יעקב מרגי: הנושא הראשון שעל סדר היום הוא הסתה במוסדות חינוך במזרח ירושלים, של חברי הכנסת מרדכי יוגב, הנושא השני הוא הסתה לאלימות וטרור במוסדות לימוד במזרח ירושלים במימון ישראלי של חבר הכנסת עודד פורר, הנושא השלישי הוא תכנים מסיתים בספרי הלימוד הפלסטינים הנלמדים בבתי הספר שנמצאים בפיקוח מנח"י ובבתי הספר הפרטיים במזרח ירושלים של חבר הכנסת אמיר אוחנה, הנושא הרביעי הוא הסתה לאלימות וטרור במוסדות לימוד במזרח ירושלים ובמימון ישראלי של חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון, והנושא החמישי הוא תכני הלימוד המועברים בבתי הספר במזרח ירושלים של חברי הכנסת עודד פורר, ענת ברקו ומנחם אליעזר מוזס.

עודד פורר: זה בעקבות דיון במליאה.

יעקב מרגי: כן.

יעקב מרגי: אם כן, ארבע בקשות לדיון מהיר ובקשה אחת לסדר היום שמגיעה בעקבות דיון במליאה.

יעקב מרגי: עכשיו אתה מבין למה עקפו אותך.

יעקב מרגי: כמו שהבטחתי לך, הנושא שאתה מבקש יעלה על סדר היום.

יעקב מרגי: רבותיי, אני חייב לפתוח בפתיח.

יעקב מרגי: אם מישהו מתכונן לעשות לי כאן דיונים אידיאולוגיים, פופוליזם, קריאות ביניים – הוא יועף ללא התרעה במקום.

יעקב מרגי: אני אומר שמי שאני אצביע עליו כמפריע לי – החוצה.

אוסאמה סעדי: זה כולל חברי כנסת?

יעקב מרגי: כולל חברי כנסת.

יעקב מרגי: הדיון יהיה דיון אמיתי, לא משתלח, אני לא רוצה לשמוע קריאות ביניים ובמיוחד לא מהאורחים.

יעקב מרגי: הערות של חברי הכנסת, עוד איכשהו אני יכול לקרוא אותם לקריאה פעם ראשונה, שנייה ושלישית, אבל לאורחים לא עומדת הזכות הזאת.

יעקב מרגי: לכן אני מבקש לקיים בדיון כי לצערי הרב דיון קודם בסוגיה של שוברים שתיקה במערכת החינוך, ניצלו זאת חברי כנסת מימין ומשמאל - והם לא נקיים מחטא - לפופוליזם זול, פגעו בתדמיתה של ועדת החינוך, פגעו בתדמיתה של הכנסת, פגעו בחברה הישראלית ומצאתי לנכון למחות ולגנות אותם במשך שבוע שלם, את חברי הכנסת האלה שהתבטאו בביטויים הלא ראויים.

יעקב מרגי: לכן אני מתריע ואני מקווה שאני לא אאלץ להשתמש בסנקציות שציינתי.

יעקב מרגי: מאחר ויש הרבה כנסת מציעים, ולכבוד הוא לי שנוכחים כאן הרבה חברי כנסת, אני אגביל את חברי הכנסת ואני מבקש לתמצת את דבריהם בשלוש דקות.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: בבקשה, מוטי יוגב.

מרדכי יוגב: ברשות היושב ראש, תודה על שימת הנושא על סדר היום, לא בפעם הראשונה ואני חושב שאנחנו גם צריכים לא לשים אותו בפעם האחרונה.

מרדכי יוגב: אני אגביל את עצמי לשלוש דקות.

מרדכי יוגב: ירושלים רבתי המאוחדת, זו המערבית וזו המזרחית, בריבונותנו המדינית וגם באחריות עיריית ירושלים.

מרדכי יוגב: לא אכנס כרגע לתוך החומה או מחוץ לחומה.

מרדכי יוגב: זו חובה שלנו, הן של משרדי הממשלה והן של עיריית ירושלים, מנח"י, להנחיל ערכים, לפקח עליהם ולשלוט בתכני הלימוד של כל ילד וילד, יהודי כערבי, בתוך תחומי ריבונותנו וזאת הן בבתי הספר ובמוסדות הממלכתיים, הן בבתי הספר הפרטיים והן באלה של אונר"א כי בסוף הם בתחומי אחריותנו כשם שלא יעלה על הדעת שבנגב או בגליל או בכל מקום אחר זה יהיה אחרת.

מרדכי יוגב: כך זה גם בפורמלי, גם בלא פורמלי, גם בקייטנות, גם במקומות אחרים.

מרדכי יוגב: יחד עם זאת, מצאנו בארבע השנים האחרונות חומרים מאוד קשים גם בחינוך הפורמלי, גם בחינוך הלא פורמלי, גם בקייטנות הקיץ, חומרים שיש בהם הסתה, שנאה ומעבר לתכנים שבעצם מי שהנחילה אותם זאת הרשות הפלסטינית שנכנסה לשם.

מרדכי יוגב: משרד החינוך נסוג וגורמים עוינים נכנסו לתוך תכני החינוך.

מרדכי יוגב: גם עמותות שונות שאת חלקן היה אולי ראוי שנבדוק אם הן בכלל רשאיות לפעול בישראל כעמותות משנה, כעמותות נלוות והן פועלות בתוך מערכת החינוך ולוקחות אותה למקומות שלא נכון היה לקחת אותה.

מרדכי יוגב: אני לא רוצה לדבר על ה-סור מרע אלא אני רוצה לדבר על ה-עשה טוב.

מרדכי יוגב: אני חושב שזו חובתנו שילד ערבי במזרח ירושלים יתחנך, ידע שהוא ערבי גאה, הוא מאמין בקוראן, אהלן וסהלן, אבל הוא גם חי כאן בתוך מדינת ישראל ובתוך ירושלים ומקבל את המדעים, מקבל את הכיתות ומקבל את כל מה שצריך.

מרדכי יוגב: אני אומר לך חבר הכנסת יהודה גליק שאנחנו לא באים כאן משנאה אלא אנחנו באים כאן מאהבה.

מרדכי יוגב: צריך לעשות כאן סור מרע עמוק משמעותי מאוד.

מרדכי יוגב: צריך לעשות כאן עשה טוב ולעשות זאת במקביל.

מרדכי יוגב: לא זה לפני זה אלא בשני הדברים גם יחד.

מרדכי יוגב: אני חושב שאנחנו לא נמצאים שם.

מרדכי יוגב: אנחנו נמצאים שם חמישים שנים וחובתנו לדאוג גם לילדים הערבים במזרח ירושלים שיקבלו ערכים טובים, ערכים של אהבה, ערכים של שלום, ערכים של חיים ביחד ולא ערכים של שנאה ושל הרג והשמדת יהודים שנמצאים בתוך התכנים ויש כאן מצגות שיראו לכם את התכנים האלה.

מרדכי יוגב: חובת עיריית ירושלים וחובת משרד החינוך, ולכן הייתי רוצה שיהיו ועדות מעקב, לדאוג לכך שכל חינוכם של ילדי ישראל, יהודים כערבים בירושלים הריבונית יהיה חינוך לערכים טובים ולא חינוך לשנאה או להסתה או להרג יהודים.

מרדכי יוגב: לכן באנו וביקשנו את הדיון.

מרדכי יוגב: אני מבקש שלא יהיה דיון יחיד אלא מכיוון שאני גם אחראי על ועדה נוספת בה יזמתי לגבי שירות בצה"ל ומתנהלים שם דיונים, אני מבקש שבסוף הדיון, אם לא נהיה כאן, ברור יהיה שחייב להיות דיון המשך שמבקש גם תשובות המשכיות מכלל הגורמים כאן.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: עודד פורר, בבקשה.

עודד פורר: תודה אדוני.

עודד פורר: אני חייב לומר שזה לא הדיון הראשון שאנחנו מקיימים בוועדה בנושא, כולל דיון במליאה שהתקיים בנושא, אבל לצערי אין חדש גם במשרד החינוך וגם במינהל חינוך ירושלים.

עודד פורר: פעם אחר פעם אנחנו נחשפים שוב ושוב לעוד ועוד תכנים, אגב, את חלקם אנחנו מגלים בפעולות שנעשות גם במימון זר בתוך בתי הספר במזרח ירושלים.

עודד פורר: מדברים בממשלה על זה שיש הסתה בפייסבוק, ברשתות חברתיות אחרות ובכלל ברשת וכי צריך להילחם בזה, אבל חברים, מה שקורה שם זה תחת ידו של משרד החינוך.

עודד פורר: לא צריך לחפש בפייסבוק.

עודד פורר: אנחנו מוצאים בתוך התכנים של ספרי הלימוד תכנים ששוללים ומתעלמים מקיומה של מדינת ישראל, שמהללים את דרכו של השהיד, שמהללים את המאבק המזוין ואת שפיכות הדמים בתוך ספרי הלימוד במזרח ירושלים עם דוגמאות להחדרת הנרטיב על זכות השיבה של הערבים לתחומי מדינת ישראל כאשר ישראל מוצגת ככובשת, רוצחת, מתנחלת, גוזלת, כל מה שאתם לא רוצים בעניין הזה, חונקת את הכלכלה הפלסטינית כולל נרטיב שקרי שנכנס לתוך העניין הזה.

עודד פורר: על מה אנחנו מדברים.

עודד פורר: אנחנו מדברים על מספר סוגים של מוסדות במזרח ירושלים בהם נלמד החומר.

עודד פורר: יש לנו את המוסד הרשמי, שם נלמדים חומרי הלימוד כפי שמנחה משרד החינוך, מותאם לאוכלוסייה הערבית.

עודד פורר: יש גם את המוכר שאינו רשמי שנהנה ממימון חלקי וכמובן גם את מוסדות החינוך הפרטיים ואת המוסדות של אונר"א שעליהם לא נראה שבכלל יש פיקוח כלשהו.

עודד פורר: לפחות מהמידע שאני נחשפתי אליו, אנחנו מגלים שגם בבתי הספר המפוקחים לא פסקה ההסתה.

עודד פורר: ספרי הלימוד המאושרים לכאורה שעברו פיקוח של מינהל חינוך ירושלים ממשיכים לכלול תכנים מסיתים ובבתי הספר המפוקחים גם אפשר למצוא ספרים לא מאושרים שמלמדים אותם.

עודד פורר: לא מלמדים רק את הספרים המאושרים אלא ספרים לא מאושרים שנכנסים לתוך בתי הספר המפוקחים.

עודד פורר: אנחנו רואים גם שבתוך בתי הספר האלה יש פעילות מקיפה של עמותות שמעבירות תכנים פוגעניים במסגרת התכנים שמועברים בבתי הספר.

עודד פורר: אם אני רוצה לסכם ולהגיד מה הבקשה שלי לוועדה - גם בהמשך לדיונים וצריך להפסיק עם הדיונים ולעבור למעשים - אני מבקש שפעם אחת אנחנו נקבל בצורה מסודרת ומקיפה את המידע ממינהל חינוך ירושלים וממשרד החינוך איזה פעולות פיקוח נעשות בשטח, כמה פעולות פיקוח נעשות בשטח.

עודד פורר: אני יודע שאת ממהרת ענת, אבל כולנו ממהרים.

יעקב מרגי: יש לך עוד דקה.

עודד פורר: אני רוצה לקבל את תהליך מתן הרישיונות לבתי הספר הפרטיים.

עודד פורר: אני רוצה להבין איך משרד החינוך ואיך מינהל חינוך ירושלים אוכפים את החוק בתוך בתי הספר הפרטיים, בתוך מוסדות הלימוד האלה שהם לא מפוקחים.

עודד פורר: אני רוצה לדעת האם יש פעילות של עמותות שמתבצעת בתוך בתי הספר הן המפוקחים והן הלא מפוקחים וגם לקבל לידי ממינהל חינוך ירושלים וממשרד החינוך שהם בדקו מה הם מקורות המימון של אותן עמותות והאם לא מדובר גם במימון זר, לא עלינו, ממדינות אויב.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אמיר אוחנה, בבקשה.

אמיר אוחנה: תודה אדוני.

אמיר אוחנה: 12 ילדים היו בין 35 הרוגים בפיגוע בכביש החוף שהובילה דלאל מוגרבי ב-11 במרץ 1978.

אמיר אוחנה: על שמה מקיימים ביום האישה הבין-לאומי פעילויות במזרח ירושלים, במערכת החינוך של מזרח ירושלים.

יעקב מרגי: הממלכתית?

אמיר אוחנה: הממלכתית של מזרח ירושלים.

אמיר אוחנה: אין מחלוקת אדוני בקרב כל מי שעוסק במאבק בטרור שהדלק שתדלק את הטרור שאזרחי ישראל ספגו בשנה וחצי האחרונות, אפשר גם להגיד יותר מזה אבל לפחות בשנה וחצי האחרונות, היה ההסתה.

יעקב מרגי: במימון במדינה.

יעקב מרגי: חשבתי שרק המלט בעזה מממן.

אמיר אוחנה: גם זה נכון, אבל הדלק היה ההסתה.

אמיר אוחנה: פעולות כאלה מהסוג הזה, זו הסתה.

אמיר אוחנה: מה גורם לנער בן 17 להיכנס דרך החלון לבית של נערה בת 13, הלל אריאל, לצפות בה ישנה, נושמת, ולשחוט אותה?

אמיר אוחנה: מה, זה בטח לא גנטי.

אמיר אוחנה: נכון?

אמיר אוחנה: מה גורם לזה?

אמיר אוחנה: החינוך שהוא מקבל, הערכים עליהם הוא גדל.

אמיר אוחנה: זה מה שגורם לזה.

מסעוד גנאים: הפייסבוק.

אמיר אוחנה: מי כותב בפייסבוק?

אמיר אוחנה: אנשים כותבים בפייסבוק.

מסעוד גנאים: לא תכניות הלימוד.

יעקב מרגי: גם וגם וגם.

יעקב מרגי: מסעוד, אין קריאות ביניים.

יעקב מרגי: אני אאפשר לך.

אמיר אוחנה: במקום שחברי שמתיימר להיות איש של שלום, חלק ממחנה השלום, יתייצב כחומה בצורה נגד - - -

מסעוד גנאים: אני כזה.

מסעוד גנאים: אני מתייצב נגד הרצח אבל נגד ההסתה שלך.

מסעוד גנאים: נגד ההפחדה שלך.

אמיר אוחנה: אתה אומר שאתה נגד טרור, אתה אומר שאתה נגד שפיכות דמים, אבל אתה צבוע.

אמיר אוחנה: אתה צבוע.

מסעוד גנאים: אתם הצבועים.

מסעוד גנאים: הרוצח, הכי רוצח, הרוצח בהר ציון שעשה טבח נגד ערבים, אתם מלמדים את המורשת הרצחנית שלו.

יעקב מרגי: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

אוסאמה סעדי: המסית הזה לא יודע על מה הוא מדבר.

יעקב מרגי: תשמרו את התארים והסופרלטיבים.

מסעוד גנאים: אני אומר דבר עובדתי.

יעקב מרגי: אני קורא לך לסדר פעם שנייה.

יעקב מרגי: אני אוציא אותך.

יעקב מרגי: ענת ברקו, הדוברת הבאה, בבקשה.

ענת ברקו: אני יכולה לומר לכם שאני העליתי את הנושא הזה כמעט לפני שנה במליאה ודיברתי עליו לא פעם עם שר החינוך בכבודו ובעצמו.

ענת ברקו: לצערי הרב אנחנו נמצאים בסיטואציה שאנחנו מממנים את התליינים שלנו.

ענת ברקו: לא פחות מזה.

ענת ברקו: אנחנו משלמים על ההסתה נגדנו ועל זה שהסוציאליזציה של ילדים צעירים היא בעצם לפגוע ולצאת לפיגועי טרור.

ענת ברקו: אין להם בחירה.

ענת ברקו: נועלים להם את המוח, בשטיפת מוח שהם גדלים בה, ואין להם בחירה.

ענת ברקו: אני רוצה לדבר אתכם למשל על כל דפי הפייסבוק שיש לי כאן ומי שרוצה יכול לקבל אותם.

ענת ברקו: זה גם יעזור למשטרה לבצע חקירה.

יעקב מרגי: מערכת החינוך.

ענת ברקו: למשל, בית ספר על יסודי העל נתיבי בשועפט סכנין.

ענת ברקו: למשל יש את עמותת אל-רזי שהיא עמותה שפועלת נגד מדינת ישראל ומי חבר בעמותה הזאת?

ענת ברקו: בואו נדבר קצת.

ענת ברקו: יש הפת"ח חאתם עבדל קאדר, איש הדת איקרי מסברי שכל יום שני וחמישי, חוץ מזה שהלב שלו פועם בזכות מדינת ישראל והטיפול הרפואי שלה, מקלל את מדינת ישראל.

מסעוד גנאים: תפסיקי.

יעקב מרגי: אל תפריע לה.

יעקב מרגי: היא רשאית לומר מה שהיא רוצה.

יעקב מרגי: אני לא רוצה להוציא אותך.

ענת ברקו: גיהן אבו אל חוף, אחראית מחלקת החינוך של העמותה ואני אתן לכם כמה דוגמאות מהפעילויות שלה.

ענת ברקו: מי שרוצה, יש לי כאן את כל דפי הפייסבוק.

ענת ברקו: אמרת פייסבוק, יש לי את הדפים.

ענת ברקו: מישהו מוציא את הפייסבוק, הפייסבוק הוא לא ישות בפני עצמה.

ענת ברקו: למשל, פעילות שארגנה המנהלת גיהן אבו אל חוף בבית הספר העל יסודי רב נתיבי בשועפט שממומן על ידי משרד החינוך הישראלי באופן מלא.

ענת ברקו: בפעילות הזו הוצגו שני ביתנים, מעבר קלנדיה וביתן אוטובוס השיבה, תמונות של חיילי צה"ל כמתעללים בנשים, בילדים ובזקנים, תמונות על מידות לובשי מדי צבא.

ענת ברקו: הנה תמונה של המנהלת בכבודה ובעצמה, מי שרוצה לראות, עומדת ליד האוטובוס.

ענת ברקו: יש כאן את כל הדפים ואתם יכולים לקבל את החומר הזה שהועבר לשר החינוך ידנית כדי שאף אחד לא יגיד שהוא לא קיבל.

ענת ברקו: תמונה של דגל פלסין המכסה את כל המפה של ארץ ישראל, תמונות של שהידים בביתן של מעבר קלנדיה, תמונות של איך חיילי צה"ל מתעללים ושוב תמונות של הפעילויות במימון הקטארים שמזרימים לשם כסף בלי סוף כי אלה גם שמממנים את דאע"ש, ממנים גם את החינוך שאנחנו רואים היום במזרח ירושלים.

ענת ברקו: בעצם מה שקורה אדוני היושב ראש, גדלים כאן ילדים במזרח ירושלים שאין להם זכות בחירה.

ענת ברקו: הם לא יכולים לבחור את דרך חייהם.

ענת ברקו: הם מתועלים באופן כזה לתוך התעלה הזאת של שנאה ושל טרור ואחר כך הם מממשים את זה.

ענת ברקו: בעצם לזה גידלו אותם ולא למשהו אחר.

ענת ברקו: לא נותנים להם סיכוי בחיים שלהם.

ענת ברקו: זה סוג של אמיוז של ילדים שאף אחד לא מדבר עליו.

ענת ברקו: הילדים האלה הם קורבנות של החברה הפלסטינית ואנחנו מממנים את זה.

יעקב מרגי: את רוצה שיפסיקו את המימון או שיעשו אכיפה ובקרה?

ענת ברקו: קודם כל, שיעצרו את התקצוב.

אמיר אוחנה: שיעשו את מה שהם צריכים לעשות.

ענת ברקו: אדוני היושב ראש, נראה לך שאסירים ביטחוניים צריכים לקבל מימון כמורים במזרח ירושלים?

יעקב מרגי: יש לי כל כך הרבה בעיות במערכת החינוך ואני לא רוצה להיכנס לזה.

אמיר אוחנה: זאת לא סתם עוד בעיה.

אמיר אוחנה: אלה חיים ומוות.

ענת ברקו: קודם כל, לעצור את המימון.

ענת ברקו: כן, לא לשלם לתליינים שלנו, לעצור את המימון.

ענת ברקו: זה רעיון לא רע בכלל.

ענת ברקו: הדבר השני, יתכבד שלטון החוק ויעשה.

ענת ברקו: הדבר השלישי, אני רוצה לומר לך אדוני היושב ראש שיעשו אכיפה הרבה יותר רצינית עם מפקחי משרד החינוך ולא כאלה שבאים ואומרים יאללה, משי, אלא כאלה שישבו ויעשו את הביקורת כפי שצריך.

ענת ברקו: תודה רבה.

ענת ברקו: אני מצטערת, אני הולכת לוועדת חוץ וביטחון.

מסעוד גנאים: תודה.

מסעוד גנאים: אדוני היושב ראש, זאת לא פעם ראשונה שאנחנו נחשפים באמת לכל ההסתה משום שלא החינוך, לא הדאגה לחינוך ולא בטיח מניע את חברי הכנסת להביא פעם אחר פעם את הנושא הזה.

עודד פורר: נראה לך הגיוני שזה מופיע בספרי הלימוד?

מסעוד גנאים: כולנו נגד רצח, כולנו נגד להתיר דמם של יהודי או של ערבי, אבל לבוא לכאן, להטיף על מסורת ועל מורשת של דמים, למה מי שרצח או מי ששרף את משפחת דוואבשה, על איזה מורשת הוא התחנך?

מסעוד גנאים: באיזה בתי ספר הוא למד?

מסעוד גנאים: למה לא מבקרים אותו?

עודד פורר: אתה מוצא את זה בספרי הלימוד?

עודד פורר: אתה לא מתבייש?

ענת ברקו: זה החריג.

מסעוד גנאים: עם כל הכבוד, אל תטיפו לנו.

מסעוד גנאים: ...

מסעוד גנאים: הם הכובשים, הם שרוצחים ילדים.

מסעוד גנאים: החיילים שלך.

יעקב מרגי: בואו נעשה סדר בדיון.

יעקב מרגי: קודם כל, אני מצד אחד מתבייש במעשה שנעשה כלפי משפחת דוואבשה אבל אני שמח שרק בזה אתה תופס אותנו.

יעקב מרגי: עם כל הכבוד, ההבדל הוא גדול.

יעקב מרגי: ישבו כאן חברי כנסת ואומרים שמערכת החינוך הממלכתית של מדינת ישראל ישבה וגינתה ועברה שיחות בבתי ספר.

יעקב מרגי: כל המערכות גינו.

יעקב מרגי: מביאים לך מקרים שבתוך מערכת החינוך, ואנחנו נבדוק.

יעקב מרגי: אני לא מקבל את העמדה החד צדדית, אנחנו נשמע ממשרד החינוך, נשמע ממשטרת ישראל ונשמע מגופים אחרים.

יעקב מרגי: אני רוצה להאמין שהם הביאו דברים מבוססים - הלוואי שלא – שבתוך מערכת חינוך ממלכתית של מדינת ישראל יש מסרים של הסתה לטרור ואלימות.

יעקב מרגי: אתה בעל האינטרס הראשון.

יעקב מרגי: אני צריך להתבייש?

יעקב מרגי: אני מתבייש במעשה שנעשה כלפי משפחת דוואבשה בדומא, אני מתבייש אבל לצערי הרב זה לא המקום.

יעקב מרגי: ברגע שאתה מביא את זה, אתה אומר באותה נשימה שאתה מצדיק את ההסתה לטרור שקיימת במערכת.

מסעוד גנאים: לא.

מסעוד גנאים: אדוני היושב ראש, אני רציתי להגיד שמהדברים שנאמרו כאן על ידי חברת הכנסת ברקו שבבתי הספר האלה מלמדים על ההתנכלויות של החיילים.

מסעוד גנאים: למה, החיילים לא מתנכלים?

מסעוד גנאים: לא מתעמרים בפלסטינים?

מסעוד גנאים: החיילים לא הורגים?

מסעוד גנאים: היא גם מתרעמת על כך שבבית הספר אומרים שזאת פלסטין.

מסעוד גנאים: מזרח ירושלים היא פלסטין.

מסעוד גנאים: זה שטח כבוש.

מסעוד גנאים: לכן יש לי פתרון ובזה אני אסיים.

מסעוד גנאים: לצערי הרב קל להאשים את האחרים למרות שהוזכרו מנהלי בתי ספר והוזכרו עוד דמויות שהן לא כאן כדי להגיד מהצד שלהם מה הם רוצים ומה התרומה של הכיבוש, של ההזנחה, של ההדרה של הפלסטינים במזרח ירושלים.

מסעוד גנאים: הפתרון שלו הוא תסתלקו משם וזהו.

מסעוד גנאים: מזרח ירושלים היא שטח כבוש.

עודד פורר: מערב ירושלים לשיטתך היא לא שטח כבוש?

מסעוד גנאים: אני סיימתי את דבריי.

עודד פורר: מערב ירושלים לשיטתך היא לא שטח כבוש?

מסעוד גנאים: מזרח ירושלים שטח כבוש.

מסעוד גנאים: תסתלקו משם.

אמיר אוחנה: אש"פ הוקם ב-1964.

אמיר אוחנה: איזה כיבוש?

אמיר אוחנה: על מה אתה מדבר?

יעקב מרגי: אנחנו נשמע את משרד החינוך.

יעקב מרגי: יש כאן האשמה חמורה.

יעקב מרגי: מגיעה לכם זכות ההתגוננות אחרי חבר הכנסת יהודה גליק.

יהודה גליק: שלום לך אדוני.

יהודה גליק: צהרים טובים לכולם.

יהודה גליק: יום של הארת פנים לכולם.

יהודה גליק: אני ממש שמח על כל הנמצאים כאן.

יהודה גליק: ראשית, לך מסעוד גנאים, לגבי המשפט האחרון שלך, אתה צודק.

יהודה גליק: באמת כשיצאנו מעזה, הוצאנו את הישוב היהודי מעזה, ממש יש שם פריחה.

יהודה גליק: הכול שם ירוק, אין שם טרור.

מסעוד גנאים: יצאתם משם בהסכמה?

יעקב מרגי: מסעוד, אני אוציא אותך.

מסעוד גנאים: הוא שואל אותי.

יעקב מרגי: גם כשהוא פונה אליך ישירות, אל תתייחס.

יהודה גליק: הוכחתי שכשיצאנו מגוש קטיף, כמו שאתה מציע לצאת ממזרח ירושלים, הכול פשוט פורח.

יהודה גליק: חברים, הנושא הזה של ההסתה בבתי הספר, במיוחד בבתי הספר של אונר"א, הגיע בשבוע שעבר לדיון בבית הלבן ואחד העיתונאים שאל על הנושא בזכות דיון שקיימנו ביוזמתו של דוד בדין כאן בכנסת על הנושא של ההסתה.

יהודה גליק: הנושא הזה הוא קריטי אבל כמו שאמרתי, ואני מאוד שמח שהבטחת שיהיה דיון מקיף כי הנושא הזה של החינוך במזרח ירושלים מצריך דיון מקיף כי יש לנו אינטרס שהילדים במזרח ירושלים יקבלו בגרות מלאה, ישתלבו באופן מלא בתוך החברה הישראלית, יהיו חברי כנסת כמו מסעוד גנאים.

יהודה גליק: יש לנו אינטרס שיהיה להם את כל מה שיש לכל ילד יהודי ולכל ילד ישראלי.

יהודה גליק: לכן אנחנו צריכים לנהוג בשני מסלולים מקבילים ומשלימים.

יהודה גליק: מצד אחד לוודא שכל מוסדות החינוך מקבלים את כל מה שהם צריכים לקבל עד לרמה הכי גבוהה.

יהודה גליק: מצד שני, אפס סובלנות.

יהודה גליק: אפס סובלנות.

יהודה גליק: אפס סובלנות לכל סוג ואגב, זה מופיע לא סתם בספרי הלימוד אלא בספרי לימוד מתמטיקה, בדוגמאות שהם מביאים ומציגים כמו אם אתה הורג שלושה יהודים ואחרי כן אתה הורג עוד שניים, כמה זה ביחד?

אוסאמה סעדי: איפה זה?

אוסאמה סעדי: למה אתה מסית?

אוסאמה סעדי: איפה זה כתוב?

יעקב מרגי: אוסאמה, אתה תקבל את רשות הדיבור.

יעקב מרגי: אתה לא שואל אותו.

יעקב מרגי: זה דיון אחר.

יהודה גליק: המשפט האחרון שלי ואני מדבר הרבה פחות משלוש דקות.

יעקב מרגי: עברת אותן.

יהודה גליק: לא הגעתי לשלוש דקות.

יהודה גליק: אנחנו צריכים מצד אחד לתת את מלוא הכוח, ואם יש בתי ספר שמקופחים, לא בונים מספיק בתי ספר ויש בעיה בתשתיות – לבנות את כל מה שרק אפשר ולהזרים תקציבים לדבר הזה.

יהודה גליק: לא רק בתי ספר אלא גם מרכזים קהילתיים וכולי.

יהודה גליק: מצד שני, מערכת החינוך, משרד החינוך וכל גורמי האו"מ – ואני שמח שנכנס עכשיו מזכ"ל או"מ חדש שהשבוע השמיע קולות חדשים, שהוא לא מוכן שישתמשו בכספים של האו"מ לצורכי הסתה וזה מה שצריך להיות.

יהודה גליק: אם כן, מצד אחד לתת את החיזוקים לילדים האלה כי אנחנו רוצים שהם יהיו הילדים הכי טובים כי ככל שהם יהיו יותר טובים, יהיה להם חינוך יותר טוב, רק ישתפר המצב לכולנו.

יהודה גליק: מצד שני, אפס סובלנות לכל הרוחב לנושא הזה של הסתה נגד העם היהודי, נגד מדינת ישראל, נגד ירושלים בירת העם היהודי המאוחדת לנצח.

יהודה גליק: תודה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון, אחת המציעות.

מסעוד גנאים: זה לא לנצח ולא בירת ישראל.

מסעוד גנאים: אפילו המציאות לא מכירה בירושלים כבירת ישראל.

יעקב מרגי: אתה מפריע לי.

יעקב מרגי: אני לא רוצה להוציא אותך.

מסעוד גנאים: אני רק רציתי לתקן.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: אל תרצה.

יעקב מרגי: תבטל את הרצונות שלך.

יעקב מרגי: זה לא דיון פופוליסטי.

יעקב מרגי: אני לא אתן את זה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה כבוד היושב ראש.

יפעת שאשא ביטון: ראשית, אני מרגישה קצת לא בנוח.

יפעת שאשא ביטון: נכנסתי עכשיו כי ניהלתי דיון אצלי בוועדה בנושא של שנתון סטטיסטי, ילדים בישראל 2016, נוגע לכל הילדים במדינת ישראל ומהסיבה הזו אני מרשה לעצמי גם להצטרף לדיון כזה שעוסק בכל העניין של חינוך והסתה בחלק מהזרמים.

יפעת שאשא ביטון: אני מוכרחה לומר שאני רוצה לדבר דווקא בכובע שלי כאקדמאית, כמי שחקרה את כל הנושא של השפעות החינוך ותכניות לימודים על עמדות ותפיסות של ילדים.

יפעת שאשא ביטון: אני מוכרחה לומר לכם שהבשורה הטובה היא שלחינוך יש השפעה מאוד מאוד גדולה על איך הילדים חושבים, על איך הילדים תופסים את הסביבה שלהם, את מי שחי לצדם או את האויב שלהם.

יפעת שאשא ביטון: הבשורה הפחות טובה היא שזה מאפשר גם הרבה פעמים לעשות שימוש לא נכון בתכני הלימודים וליצור הסתה לא כי אומרים אלה רעים ואלה טובים אלא כי באופן לא מודע יוצרים איזושהי מציאות שבה מחנכים את הילד לחשוב בצורה מסוימת.

יפעת שאשא ביטון: אני אומר בקצרה.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שכמו שאנחנו מתייחסים לתנאים שצריכים להיות לילדים במזרח ירושלים - אני בעצמי בוועדה שלי קיימתי מספר דיונים גם על נושא החינוך המיוחד שם וגם על נושא ההסעות שם ואני חושבת שאנחנו צריכים לדאוג להם ולוודא שהם מקבלים את כל מה שמגיע להם כמו כל ילד במדינת ישראל - באותה מידה משרד החינוך צריך להבין שזה חלק מהמדינה שלנו ולפקח ביתר שאת גם על תכני הלימודים במזרח ירושלים בדיוק כמו שאנחנו רוצים לדאוג לדברים האחרים.

יפעת שאשא ביטון: אני לא נכנסת לשיפוטיות, אני חושבת שדברים כאלה יכולים לקרות גם במוסדות חינוך אחרים, אולי אפילו במגזר היהודי.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו חייבים בפיקוח על מה שהילדים האלה מקבלים.

יפעת שאשא ביטון: יש לנו השפעה מאוד גדולה עליהם וזה בידיים שלנו.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תמר רכניץ.

יעקב מרגי: אחריה עורכת הדין יפעה סגל.

<תמר רכניץ: אני מפורום תג מאיר, פורום שנלחם ומתנגד לכל גילויי גזענות והסתה מכל הצדדים, לכל הקבוצות באוכלוסייה.

<תמר רכניץ: אנחנו בשנתיים האחרונות התמקדנו מאוד בנושאים האלה של לנסות לתת מענה לגילויי גזענות והסתה.

<תמר רכניץ: אנחנו עבדנו בתוך החברה היהודית, בתוך החינוך הדתי.

<תמר רכניץ: לא ידענו למה אנחנו נכנסים ואנחנו הצלחנו לפצח איזשהו פורמט.

<תמר רכניץ: היינו בשוק מכמות ההיענות שהייתה להשתלמויות שלנו ולתכנים שלנו.

<תמר רכניץ: גזענות והסתה יש בהרבה מאוד קבוצות באוכלוסייה, גם במזרח ירושלים וגם במערב ירושלים.

<תמר רכניץ: אנחנו חושבים שתקיפה או נזיפה של המורים או התנגשות ראש בראש, היא לא הדרך לפתור את זה.

<תמר רכניץ: אנחנו באנו לתת מרחב מוגן לאנשי החינוך האלה שהם יוכלו לעבור תהליך אישי.

עודד פורר: זאת אומרת, כשבית ספר כותב שמותר להיות שהיד, כשבית ספר מסית לטרור, אנחנו צריכים לגשת ולהתחיל לעשות שיחות להבין מאיפה זה מגיע.

<תמר רכניץ: זה חלק.

עודד פורר: לגלות סובלנות כלפי זה?

<תמר רכניץ: אני חושבת שאנשי חינוך כשאומרים להם שזה מה שהם צריכים לעשות, אתם לא בסדר, אתם כך ואתם כך, זה לא יביא לשום מקום.

<תמר רכניץ: אנחנו רוצים להציע להקים תת ועדה של הוועדה הזאת שהיא תתמקד בשאלה איך מתמודדים עם גזענות והסתה בתוך מערכת החינוך באופן אמיתי, ולא רק במזרח ירושלים ולא רק בתוך החינוך הדתי.

<תמר רכניץ: ועדה אמיתית שתכלול את כל המגזרים ובאמת תחשוב איך לעשות את זה.

<תמר רכניץ: לא במס שפתיים פוליטי אלא באמת לחשוב איך לעשות את זה.

<תמר רכניץ: אנחנו הצלחנו מאוד לעשות את זה בשנתיים האחרונות ונשמח לשכפל את הפורמט ולשתף בו.

יפעת שאשא ביטון: נכנסתם למגזר הערבי?

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: היא אמרה.

יפעת שאשא ביטון: כי יש לי תמיד את התחושה שזה מסוג הפטרונות שמגיעה ואני אומרת את זה כאדם מאוד ליברלי ונוגע באיזושהי אוכלוסייה.

<תמר רכניץ: אני גדלתי בחינוך דתי ואני עובדת בחינוך דתי.

עודד פורר: השאלה אם עשיתם את זה בחינוך הערבי.

<יפעה סגל: תודה רבה.

<יפעה סגל: אני מנהלת את הפורום המשפטי הבין-לאומי.

<יפעה סגל: אנחנו עשינו עבודת שטח על הנושא הזה במשך קרוב לשנתיים ואני רוצה לומר קודם כל תודה לחבר הכנסת עודד פורר, לחבר הכנסת אמיר אוחנה ולחבר הכנסת מוטי יוגב על זה שהקשיבו ולקחו את החומרים והרימו את הכפפה.

<יפעה סגל: אני חושבת שזה נושא מאוד מאוד חשוב.

<יפעה סגל: אני אשמח גם להעביר חומרים נוספים.

<יפעה סגל: יש לנו גם הרבה שותפים שעובדים בשטח כמו דוד בדין והצוות שלו, לך ירושלים, כך שאנחנו מגיעים השטח ומגיעים עם הידע ואני חושבת שזה נכון מאוד להציף את הדברים.

יעקב מרגי: לא מצאתם מענה במשרד החינוך?

<יפעה סגל: לא מצאנו מענה במשרד החינוך.

<יפעה סגל: זאת האמת.

<יפעה סגל: אנחנו כן רוצים, וגם קיבלנו נכונות מעיריית ירושלים, לעבוד על הדברים האלה.

<יפעה סגל: אני חושבת שיש בעיה מערכתית גורפת וחשוב לדבר גם ברמה האופרטיבית.

<יפעה סגל: חבר הכנסת פורר ציין קודם מספר דברים עליהם דיברנו, איך הוועדה יכולה לשרת את הנושא הזה כדי שאנחנו נפסיק מצד אחד להילחם בהסתה ובטרור ומצד שני לעזור לטרור ולממן אותו.

יעקב מרגי: אם הוועדה תעשה הכול, מה יעשה בסוף משרד החינוך?

<יפעה סגל: צודק.

יעקב מרגי: אבל זה לא פוטר אותנו.

יעקב מרגי: צודקת.

<יפעה סגל: לוועדה יש כוח לעבוד מול משרד החינוך, להציף את הדברים, יש כלים גם פרלמנטריים וחשוב להבין את זה.

<יפעה סגל: בבתי הספר הפרטיים יש פיקוח ורישיונות של משרד החינוך.

<יפעה סגל: אנחנו שלחנו לפי חוק חופש המידע אבל לא קיבלנו תשובה.

<יפעה סגל: צריך לפקח על זה.

<יפעה סגל: יש רישיונות, יש מנגנונים אבל לא עושים את זה.

<יפעה סגל: בתי הספר המוכרים הלא רשמיים, אין תקציב לעיריית ירושלים, אין להם כלים והם אומרים שמנח"י לא אמורה לטפל בזה.

<יפעה סגל: יש מספרים הזויים של אנשים שאף אחד לא יודע מה מלמדים אותם.

<יפעה סגל: העמותות שנכנסות לעיר ומקבלות חסות של רשם העמותות ושל משרד החינוך, תקציבים, הדלת נפתחת בפניהן, אלה עמותות קטאריות שמממנות את החמאס בעזה ומעבירים תכנים שבאמת שום סיכוי לסובלנות, לשלום, לשום דבר שאנחנו רוצים ומאמינים בו לא יכול לקרות כשיש את הגורמים האלה שנכנסים לבתי הספר.

<יפעה סגל: אני מבקשת מאוד מהוועדה, בואו נברר את זה, לגבי הרישיונות, מי עושה את הפיקוח, מה קורה עם בתי הספר הרשמיים הלא מוכרים, מה עם ספרי הלימוד?

<יפעה סגל: ביקשנו לראות ספרי לימוד שמאושרים על ידי מנח"י, שנתיים אנחנו רודפים אחרי ספרי הלימוד האלה ואי אפשר למצוא אותם.

<יפעה סגל: אנחנו רוצים לראות את הספרים האלה כדי לראות מה כתוב שם.

<יפעה סגל: בואו נראה מה כתוב שם, בואו נשווה למה שכתוב בספרים של הרשות הפלסטינית, מה קורה באונר"א.

<יפעה סגל: הספרים מגיעים ישירות לבתי הספר.

<יפעה סגל: הרשות הפלסטינית מביאה אותם בחינם.

<יפעה סגל: איפה הספרים האלה?

<יפעה סגל: מה כתוב בהם?

<יפעה סגל: מי מפקח עליהם?

<יפעה סגל: בואו נתכנס כולנו לא לסיסמאות אלא לעשייה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

<קריאה: מילת המפתח היא פיקוח.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב ראש, כנראה זה יום ההסתה הבין-לאומי.

אוסאמה סעדי: זה מתחיל בחוק ההסדרה בו סיימנו את ההצבעות במשך שלוש שעות, אחרי כן בוועדת הפנים דנים בחוק קמיניץ לפיו רוצים להחמיר את ההריסות במגזר הערבי ועכשיו יש עוד פרק.

יעקב מרגי: כולם נפלו ביום אחד.

אוסאמה סעדי: בדיוק.

אוסאמה סעדי: אתה רואה.

אוסאמה סעדי: לכן אני אומר שזה יום ההסתה הבין-לאומי.

אוסאמה סעדי: אתם ממשיכים להסית גם נגד מערכת החינוך במזרח ירושלים.

אוסאמה סעדי: אני אומר דברים באופן מפורש.

אוסאמה סעדי: ירושלים המזרחית היא שטח כבוש.

אוסאמה סעדי: לא יעזור.

עודד פורר: ומה אתה אומר על המערבית?

עודד פורר: לשיטתך, מה עם ירושלים המערבית?

אוסאמה סעדי: אני אומר שבהסדר ירושלים המערבית תהיה בירת מדינת ישראל.

עודד פורר: אתה מבדיל ביניהן?

אוסאמה סעדי: ירושלים המזרחית תהיה בירת פלסטין.

עודד פורר: שיגיד את האמת.

עודד פורר: הוא לא מכיר במדינת ישראל.

עודד פורר: חבר כנסת בכנסת ישראל לא מכיר בירושלים המערבית כבירת ישראל.

אוסאמה סעדי: אתה רואה את ההסתה כאן?

עודד פורר: הסתה?

עודד פורר: אנחנו בסך הכול חושפים את האמת.

אוסאמה סעדי: הארגונים האלה אוספים חומרים, אבל כאשר יש הסתה נגד הציבור הערבי, כאשר יש קריאות מוות לערבים, אני לא רואה אתכם מזדעקים.

אוסאמה סעדי: לא שמעתי אותך עודד פורר כשאומרים מוות לערבים, מוות לנביא מוחמד וסיסמאות מכאן עד הודעה חדשה.

עודד פורר: איפה אומרים?

עודד פורר: במערכת החינוך אומרים?

עודד פורר: בספרי מערכת החינוך אומרים?

אוסאמה סעדי: במגרש טדי.

עודד פורר: אנחנו מתנגדים לכל קריאות גזעניות.

יעקב מרגי: אנחנו מתנגדים.

עודד פורר: אנחנו מתנגדים לגזענות.

אוסאמה סעדי: גם בהסכמי אוסלו, אדוני היושב ראש, שנחתמו בין מדינת ישראל לבין אש"פ, קבעו שבמערכת החינוך תמשיך להיות דריסת רגל לרשות הפלסטינית כפי שיש.

ענת ברקו: לא במזרח ירושלים.

אוסאמה סעדי: גם במזרח ירושלים.

אוסאמה סעדי: תקראי את הסכמי אוסלו.

אוסאמה סעדי: לכן במזרח ירושלים יש גם חינוך ישראלי אבל אתם וגם משרד החינוך היום אוכפים ומתנים העברת תקציבים לבתי ספר במזרח ירושלים בכך שילמדו את תכנית הלימודים הישראלית וזה לא חוקי.

אוסאמה סעדי: מי שמחנך לרצח וטרור - - -

ענת ברקו: מנהלת בית ספר - - -

יעקב מרגי: ענת, את לא מנהלת אתו דיון.

יעקב מרגי: תפסיקי.

יעקב מרגי: ענת, אני קורא לך לסדר פעם ראשונה.

יעקב מרגי: אוסאמה פעם ראשונה, ענת פעם שנייה, אוסאמה פעם שנייה.

יעקב מרגי: נקודה.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב ראש, יש משרד חינוך פלסטיני, יש תכנית לימודים פלסטינית, יש ספרים של מערכת החינוך הפלסטינית, אין שום הסתה, אין שום שנאה, השנאה וההסתה הן ירושה של ענת ברקו.

אוסאמה סעדי: תראי לי ספרים בהם יש הסתה.

ענת ברקו: הנה.

יעקב מרגי: אני אוציא אותך.

יעקב מרגי: אוסאמה, פעם אחרונה שאתה מפריע לי.

אוסאמה סעדי: שהיא תביא לי ספרים של משרד החינוך הפלסטיני.

ענת ברקו: מנהלת בית ספר.

יעקב מרגי: ענת, אני מזהיר אותך פעם אחרונה.

יעקב מרגי: אני אוציא אותך.

<יואב זימי זמרן: צהרים טובים.

<יואב זימי זמרן: אנחנו נביא מצגת.

<יואב זימי זמרן: אני סגן ראש מינהל חינוך ירושלים.

<יואב זימי זמרן: הנחת העבודה שלנו היא שכנסת ישראל קיבלה החלטה שבוגרי מערכת החינוך המזרח ירושלמית ילמדו וייבחנו בבגרות פלסטינית.

<יואב זימי זמרן: זאת הנחת העבודה אתה אנחנו יוצאים לעבודה הזאת.

<יואב זימי זמרן: זאת החלטה של כנסת ישראל.

<יואב זימי זמרן: בשנת 2011, בעקבות החלטת ממשלה, אנחנו התחלנו לצנזר ספרים פלסטינים.

<יואב זימי זמרן: צריך להבין שמי שכותב את הספרים, זאת הרשות הפלסטינית ורק לאחר שהם מודפסים אנחנו לוקחים אותם ואנחנו בעצם מצנזרים את הספרים האלה ומדפיסים אותם מחדש.

<יואב זימי זמרן: מערכת החינוך, כמו שנאמר, מתחלקת לשלושה חלקים: המוכר הרשמי שאלה בתי ספר באחריות שלנו, אליהם החומרים האלה מגיעים ונלמדים.

<יואב זימי זמרן: אנחנו אוכפים את העניין הזה.

<יואב זימי זמרן: צריך להבין שבמקביל אלינו הספרים הפלסטינים מחולקים בחינם.

<יואב זימי זמרן: גם אנחנו חלקים בחינם וגם הם מחלקים בחינם, גם ביהודה ושומרון וגם במזרח ירושלים.

<יואב זימי זמרן: אנחנו לא יכולים לאכוף כניסה של ספרים כאלה לעיר אבל בתוך בתי הספר המוכר רשמי אנחנו אוכפים שהלמידה תהיה מספרים מצונזרים.

יעקב מרגי: מה זה אומר?

<יואב זימי זמרן: זה אומר שאנחנו אל מול מנהלי בתי הספר ואל מול המורים דואגים שהספרים המצונזרים שלנו יגיעו ושילמדו בהם.

<יואב זימי זמרן: אני אומר שוב שבמערכת כל כך גדולה של עשרות אלפים, יכול להיות שמורה כזה או אחר לקח חוברת מקבילה אבל בסך הכול אנחנו מאוד מאוד מקפידים על המערכת.

<תמר רכניץ: אני מצטערת להעיר לך - - -

יעקב מרגי: את לא מעירה.

יעקב מרגי: כתוב באיזה מקום שאת תתערבי בדיון?

יעקב מרגי: את מפריעה לי לנהל את הדיון.

<יואב זימי זמרן: במוכר שאינו רשמי אנחנו מחלקים את הספרים המצונזרים לבתי הספר.

<יואב זימי זמרן: אין לנו כעיריית ירושלים יכולת אכיפה.

<יואב זימי זמרן: אחריות האכיפה במוכר שאינו רשמי נמצאת במשרד החינוך.

<יואב זימי זמרן: אנחנו מביאים לפתח בית הספר את הספרים ובעצם אנחנו לא נכנסים פנימה לאכוף את השימוש בספרים במוכר שאינו רשמי.

<יואב זימי זמרן: כל הדוגמאות שהוצגו כאן, אלה בתי ספר כמו סכנין וכן הלאה, אלה בתי ספר במוכר שאינו רשמי.

יעקב מרגי: כמה בתי ספר במוכר רשמי קיימים במזרח ירושלים?

<יואב זימי זמרן: יש לנו 43 אלף תלמידים במוכר לא רשמי.

<קריאה: במוכר רשמי יש לנו 47 בתי ספר.

<יואב זימי זמרן: יש את הפרטי.

<יואב זימי זמרן: בפרטי יש את אונר"א ויש גם אחרים ששייכים לזרם המוסלמי.

<יואב זימי זמרן: הם לא משתפים פעולה לא אתנו ולא עם מדינת ישראל ואנחנו כרשות בטח לא מסוגלים לנהל את השיח מולם.

<יואב זימי זמרן: הם מוחזקים, אם בכלל, רק ברישיונות.

יעקב מרגי: גובים שם ביטוח לאומי, מס הכנסה, מע"מ?

<יואב זימי זמרן: כן.

יעקב מרגי: נותנים שם שירותי בריאות?

<קריאה: כן.

<יואב זימי זמרן: במסגרת עשה טוב ולא רק סור מרע, אנחנו חושבים שהדבר המרכזי שאנחנו משקיעים בו בעיקר את האנרגיה שלנו בשנים האחרונות זה העברת תלמידים לאקדמיה הישראלית ולמסלול הישראלי.

<יואב זימי זמרן: אם אנחנו רוצים באמת להתמודד עם העניין הזה, אנחנו צריכים פשוט להעביר אותם למערכת חינוך אתה אנחנו מסוגלים לנהל.

<יואב זימי זמרן: מה שאלתם רואים כאן

<יואב זימי זמרן: על הציר משנת תשע"ד, אז התחלנו, והצפי שלנו עד שנת תש"פ, בעצם זה מעבר של תלמידים שאנחנו עושים למסלול הבגרות הישראלי.

<יואב זימי זמרן: יחד עם משרד החינוך אנחנו בעצם מגדילים את כמות בתי הספר והתלמידים בבגרות הישראלית.

<יואב זימי זמרן: בעינינו זה הכלי הכי רלוונטי שאנחנו לוקחים את המושכות אלינו וגם יוצרים תכנים חינוכיים אמיתיים.

יעקב מרגי: מה עם תשתיות חינוך?

יעקב מרגי: בתי ספר?

יעקב מרגי: בינוי?

<יואב זימי זמרן: מבחינת תשתיות חינוך אנחנו נמצאים בפער.

<יואב זימי זמרן: קודם ראינו כל שנה 1,200 תלמידים שעוברים מהמוכר שאינו רשמי לרשמי כתוצאה מההגדלה.

<יואב זימי זמרן: כאן אנחנו רואים סקר הורים משנה שעברה.

<יואב זימי זמרן: יש גידול.

<יואב זימי זמרן: אם היו לנו כיתות – מדברים על תשתיות – אנחנו בפער גדול של למעלה מ-3,000 כיתות.

<יואב זימי זמרן: זה מוכר וזה עלה כאן.

<יואב זימי זמרן: בסקר ההורים שעשינו רק בחינוך הרשמי, אנחנו רואים שהביקוש לבגרות ישראלית הוא פי שלוש מזה שאנחנו מסוגלים לתת וזה בפער של כיתות לימוד.

יעקב מרגי: אותי מעניין מה שאני שואל.

יעקב מרגי: אם יעניין אותי מה שאתה אומר, אני אתעכב על זה.

יעקב מרגי: אני אומר לך שאתם הייתם צריכים – עיריית ירושלים ומשרד החינוך – לצמצם את הפערים האלה בבינוי.

יעקב מרגי: לכן תתעכב על בינוי.

יעקב מרגי: כל פעם אתה הולך לסקר ההורים אבל ודאי שלא ירצו בגרות ישראלית.

יעקב מרגי: אני רוצה תשתיות.

יעקב מרגי: תן לי הסבר על התשתיות.

<יואב זימי זמרן: אנחנו נמצאים בפערי בנייה.

<יואב זימי זמרן: אנחנו בונים עם משרד החינוך.

<יואב זימי זמרן: ביקשנו עכשיו הלוואה של מיליארד שקלים באישור משרד הפנים לקחת את ההלוואה כי מדינת ישראל לא מסוגלת לעמוד בקצב הבנייה.

<יואב זימי זמרן: אנחנו מכירים את הפער הזה.

<יואב זימי זמרן: יחד עם זאת כל בתי הספר האלה הם בתי ספר שעכשיו בתהליכי בנייה במזרח ירושלים.

<יואב זימי זמרן: אנחנו מצמצמים את הפער, לא בקצב משביע רצון, אבל אנחנו בהחלט לא רק שמצמצמים אלא בתי הספר החדשים שאנחנו פותחים, אנחנו פותחים בתי ספר במסלול בגרות ישראלית.

<יואב זימי זמרן: זאת אומרת, המטרה שלנו בסופו של דבר להעביר את הילדים.

<יואב זימי זמרן: אנחנו לא יכולים לכפות בעקבות החלטת הכנסת, אבל אנחנו מבינים שהבגרות הישראלית נכונה יותר לתלמידים.

יעקב מרגי: אתה מבין לבד שכשאתה אומר לי חמישים-חמישים בערך, על כל תלמיד במוכר הרשמי יש לך תלמיד או בפטור או במוכר שאינו רשמי במזרח ירושלים.

<יואב זימי זמרן: נכון.

יעקב מרגי: אני מצדיע לך לגבי האכיפה ואני אתן לך ציון של קרוב למצטיין אבל האכיפה לא מלאה במוכר שהוא רשמי.

יעקב מרגי: לפני שאני שומע את משרד החינוך על המוכר שאינו רשמי ומוסדות הפטור של כל הגופים האיסלאמים והאחרים והחברתיים.

יעקב מרגי: אני לא יודע אם לאונר"א נקרא חברתי אבל לא משנה.

יעקב מרגי: אין לי ספק שזה כמעט שטח הפקר.

<קריאה: נכון.

<קריאה: זה שטח הפקר.

יעקב מרגי: אם אני עושה את זה טוב, למה לקלקל לי?

יעקב מרגי: תני לי לסיים.

יעקב מרגי: לכם יש את הזכות להתפרץ אבל תנו לי.

יעקב מרגי: אתה מבין לבד שאנחנו לא במצב טוב.

יעקב מרגי: אתה יכול לשים אצבע בסכר וזה בדיוק אותו הדבר.

יעקב מרגי: המגמה תלך ותחמיר.

יעקב מרגי: מה לעשות, הסתה נתפסת יותר ויש להם את כל הכלים.

יעקב מרגי: לעודד בגרות, ודאי.

יעקב מרגי: צריך להשקיע בתשתיות ואני רוצה ודורש זאת, צריך להשקיע בתכנים, אבל בקרה ואכיפה.

יעקב מרגי: בקרה ואכיפה בתדירות.

יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע על תדירות.

יעקב מרגי: כשאתה אומר לי שיש בקרה ואכיפה, לי זה לא אומר כלום.

יעקב מרגי: אני רוצה לדעת איך, כמה ומתי.

<יואב זימי זמרן: אני אגיד.

<יואב זימי זמרן: כמו שאמרתי, מצד אחד המטרה שלנו היא להגדיל את הבגרות הישראלית.

<יואב זימי זמרן: במקביל אנחנו בנינו שני צוותים כאשר צוות אחד הוא הצוות המרכזי עם הפרקליטות, משטרת ישראל, אנחנו ומשרד החינוך.

<יואב זימי זמרן: זה צוות שעובד כבר שנה וחצי, נכנס לתוך בתי הספר – אני מדבר על המוכר רשמי – ואנחנו עוברים כיתה-כיתה, בכיתה י"א ובכיתה י"ב, גם בהרצאות שאנחנו נותנים ואנחנו עושים עבודה עם הפרקליטות ועם משטרת ישראל לייצר אכיפה.

<יואב זימי זמרן: עובדתית במוכר רשמי, תעיד המשטרה, אני חושב שרמת האלימות ירדה בצורה דרסטית בעיר ירושלים וגם מקרי ההסתה.

<יואב זימי זמרן: שוב, אנחנו עוקבים בצורה יסודית.

<יואב זימי זמרן: אנחנו נמצאים בבתי הספר, אנחנו מבקרים את החומר שנמצא.

ענת ברקו: ירדה בגללכם?

<יואב זימי זמרן: אני חושב שחלק מעבודת האכיפה שנעשית, שאנחנו עושים עם המשטרה והפרקליטות בצוות מעורב עם מנהלי בתי הספר והיועצים, אני חושב שתרמו הרבה לעניין הזה כולל צוותי צל"ח שלקחנו במזרח העיר ובנינו להתערבות בנושא של אובדנות/סכינאות והסתה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: משרד החינוך.

<לירון ספרד: אני מהלשכה המשפטית במשרד החינוך.

<לירון ספרד: יחד אתי נמצא מר וחיד מוסא, מפקח כולל במוסדות חינוך במזרח ירושלים.

<לירון ספרד: בהמשך לדברים שהזכירו והבהירו במנח"י בכל הנוגע לאישור הספרים והליך ההתאמות, באופן כללי חשוב להבהיר שמשרד החינוך מפקח בהתאם לסמכות שלו שניתנה מכוח הדין, בתוך זה חוק חינוך ממלכתי, חוק פיקוח על בתי ספר, על מוסדות חינוך בהיבטים שונים ומגוונים.

<לירון ספרד: ככל שמתקבל מידע במשרד החינוך שמלמד על כך שקיימת הסתה - - -

ענת ברקו: אני העברתי מידע על כך.

<לירון ספרד: אני אסיים ואני אתייחס.

ענת ברקו: לא נעשה דבר.

<לירון ספרד: אני חושב שהדברים שלך שלא נעשה שום דבר, לא מדויקים, ספציפית גם בעניינה של גברת אבו חוף וגם בעניין עמותת רזי.

יעקב מרגי: לירון, היא לא מקשיבה לי אבל אתה תקשיב לי.

יעקב מרגי: אתה לא עונה לה.

<לירון ספרד: ככל שמתקבל מידע במשרד החינוך שמלמד על הסתה והשפעה מזיקה או השפעה מזיקה על תלמידים שמתבצעת במוסד חינוך מסוים או על ידי עובד הוראה מסוים - - -

יעקב מרגי: כשאתה אומר מוסד חינוך מסוים, זה כולל המוכר שאינו רשמי?

<לירון ספרד: בוודאי.

<לירון ספרד: להבהרה.

<לירון ספרד: אני מתייחס למערכת החינוך המפוקחת.

<לירון ספרד: מערכת החינוך המפוקחת כוללת גם את מוסדות החינוך הרשמיים וגם את מוסדות החינוך המוכרים שאינם רשמיים.

ענת ברקו: כמה מפקחים יש לכם?

<לירון ספרד: אני אתייחס.

ענת ברקו: תגיד בקול כדי שישמעו.

<לירון ספרד: אני ממשיך את הדברים.

<לירון ספרד: בכל פעם שמגיעה תלונה למשרד החינוך על הסתה או על השפעה מזיקה או על כל בעיה שהיא, אנחנו מעבירים את העניין לבדיקה ולבירור של גורמים מקצועיים.

<לירון ספרד: בתוך המשרד הוקמה ועדה שהמטרה שלה להתמודד ולטפל בגילויי הסתה במערכת החינוך.

<לירון ספרד: אנחנו עורכים את כל הבדיקות הנדרשות ובמידת הצורך גם מערבים את גורמי אכיפת החוק.

יעקב מרגי: פיקוח אקטיבי יזום?

<לירון ספרד: רוב הביקורים של המפקחים, ככל שעולה מידע שיש בו ללמד - - -

יעקב מרגי: אין מידע.

יעקב מרגי: יש בקרה יזומה?

יעקב מרגי: תקשיב.

יעקב מרגי: ללא בקרה יזומה, אתה סומך על תלונות.

יעקב מרגי: נכון?

<לירון ספרד: אחד מנתיבי הגעת המשרד.

יעקב מרגי: ללא בקרה יזומה, אני יכול לסכם את הדיון עכשיו.

יעקב מרגי: אם אתה אומר לי שאין בקרה יזומה וכי אתה פועל רק על פי תלונות, אני נועל את הדיון.

<לירון ספרד: כל ביקור פיקוח הוא בקרה.

יעקב מרגי: יש לי את הודעת הסיכום.

יעקב מרגי: אני לא צריך לכתוב אותה.

<לירון ספרד: אני רוצה להבהיר.

<לירון ספרד: כל ביקור פיקוח של מפקח במוסד חינוך, זאת בקרה.

<לירון ספרד: זה התפקיד של המפקח, לפקח, לבקר, להנחות, ללוות.

<לירון ספרד: מיד בסוף דבריי אני אשמח להעביר את השרביט גם למר מוסא המפקח שיבהיר את העניין.

<לירון ספרד: אבל אנחנו רשות מינהלית.

<לירון ספרד: רשות מינהלית מתבססת בהחלטות שלה ובפעולות שלה על בסיס תשתית עובדתית.

<לירון ספרד: לבוא ולהגיד שיש ספרים, יש חומרים - - -

יעקב מרגי: אתה לא מכיר את זה?

<לירון ספרד: הגברת הזכירה כאן שהיא פנתה למשרד החינוך.

<לירון ספרד: אני מבקש לקבל את האסמכתאות לפנייה שלה למשרד החינוך כדי לראות למי היא פנתה ואני אערוך את הבירור.

<לירון ספרד: אני אומר ואני מתחייב שכל פנייה שתועבר למשרד, תיבדק.

יעקב מרגי: גם לפניות שלי לפעמים לא מתייחסים.

<לירון ספרד: אנחנו משתדלים לענות בכל דבר.

<לירון ספרד: יש עומס עבודה רב.

<לירון ספרד: העניין הזה בהחלט מצדיק טיפול ובירור.

<לירון ספרד: ציינו חברי הכנסת – חבר הכנסת פורר, חבר הכנסת מוטי יוגב – ספרים.

<לירון ספרד: אני מבקש לקבל את המידע כדי שנוכל לבחון אותו.

עודד פורר: אני מבקש לקבל ממכם את המידע.

<לירון ספרד: לא.

<לירון ספרד: אתה ביקשת דיון שמדבר על כך שמלמדים במזרח ירושלים ספרים שיש בהם חומר מסוים.

<לירון ספרד: אם יש חומר כזה, אנחנו מבקשים אותו.

יעקב מרגי: ירצה חבר הכנסת לתת לך, ייתן לך.

יעקב מרגי: יש כאן טענה של מספר חברי כנסת.

יעקב מרגי: אני אומר לך שאני מ-2003 בכנסת והנה הצעה לסדר, דיון בוועדה שמבקשים שבעה חברי כנסת ובאים בטענה, וגם ענת מגובה בתמונות ובמסמכים.

יעקב מרגי: אני לא יכול לשמוע ממך כאיש משרד החינוך שאתה מבקש ממנו את הנתונים.

<לירון ספרד: הוא העלה טענה.

יעקב מרגי: לגבי הטענה, הוא ייתן לך אותם.

יעקב מרגי: לגבי שיטת העבודה, לא.

אמיר אוחנה: אתם קוראים באינטנרט?

אמיר אוחנה: ב-2 בפברואר פורסם ב-וואללה, הנה, מתוך ספר לימוד: שמיעת שקשוק נשק נעימה לאוזניי ומשמחת את נפשי, זרימת הדם וכן גוף המוטל על קרקע הישימון שעליו מתקוטטים טורפי המדבר.

אמיר אוחנה: זה מות גברים.

אמיר אוחנה: אתם רואים לפעמים באינטרנט?

<לירון ספרד: אני רוצה להבהיר.

<לירון ספרד: לא ביקשתי שיכינו לי תכנית עבודה.

<לירון ספרד: אני ביקשתי שאם יש טענה ספציפית, אני מבקש לקבל אותה ולראות אותה.

<לירון ספרד: יתכן שיש ספרים שלא אושרו ונכנסו למערכת.

<לירון ספרד: ברגע שמגיע מידע, אנחנו בוחנים אותו ומקבלים את ההחלטות הנדרשות.

<לירון ספרד: כשיגיע המידע מחברת הכנסת ברקו, יובהרו גם תוצאות הבירור.

<לירון ספרד: מתבצע הליך בירור, ניתנת זכות שימוע, הליך מינהלי תקין ובסופו של דבר מתקבלת ההחלטה הנדרשת.

<לירון ספרד: בין הדברים ובין הסנקציות האפשריות אנחנו מדברים על הפסקת העסקה ופיטורים, ביטול אישור העסקה, קיום של הליכים משמעתיים.

<לירון ספרד: לדוגמה, היה ביטוי הזדהות עם הרוצח מאזור גבעת התחמושת, הצטלמו מנהל ומורה עם כרזה של תמונה של המחבל, מיד נערך שימוע ובוצעה השעיה דחופה.

<לירון ספרד: ברגע שהגיע מידע מרשויות מוסמכות על כך שיש הסתה בבתי הספר, שבתי הספר מוקמים בתמיכה של חמאס ומבקשים רישיון, מנכ"לית משרד החינוך לא העניקה רישיון למוסדות החינוך.

<לירון ספרד: אי אפשר לבוא ולומר שמשרד החינוך אינו מטפל בהסתה.

ענת ברקו: ומה קרה אחר כך?

<לירון ספרד: זה כרגע בטיפול המשטרה.

עודד פורר: עורך דין ספרד, אתה כנראה קצת התבלבלת.

עודד פורר: סדר הדיונים בוועדה הוא שהוועדה מבקשת מהממשלה ולא הממשלה מבקשת מהוועדה.

עודד פורר: כל חומר שיש לי בעניין הזה יגיע אליכם.

<לירון ספרד: אני מודה לך.

עודד פורר: אבל זה התפקיד שלכם וזה בדיוק העניין.

עודד פורר: זה שאתה תטפל בזה כשאני אביא לך חומר, זה בסדר, אבל אני מצפה לדעת כמה ביקורים אתם עושים בכל בית ספר, כמה פעמים אתם אוספים את הספרים בבתי הספר, כמה פעמים אתם הולכים ומחפשים כדי למצוא את החומר הזה.

עודד פורר: אתם לא צריכים לשבת ולחכות שיגיע אליכם המידע.

<לירון ספרד: אני מסכים.

עודד פורר: אתם צריכים ליזום.

עודד פורר: קורה משהו רע במזרח ירושלים ומשרד החינוך יושב ומחכה שחברי הכנסת יביאו לו חומרים.

<לירון ספרד: אני התייחסתי לפעולות.

<לירון ספרד: אם אמרת שיש לך חומרים, אני אשמח לקבל אותם אבל כפעולה משלימה של הפיקוח של המשרד ולא כפעולה עצמאית.

יעקב מרגי: אנחנו בתהליך בקרה על משרד החינוך.

יעקב מרגי: אני לא מערער על כל פעולה שדיווחת שאתה לוקח.

יעקב מרגי: המציאות היום היא רשת חלולה, רשת מגן חלולה.

יעקב מרגי: אמר זמרן שהוא מחלק ספרים אבל יתכן שנכנסו ספרים אחרים.

יעקב מרגי: אנחנו יודעים שנכנסו ספרים.

יעקב מרגי: אתה תקבל דוגמאות ואנחנו יודעים.

יעקב מרגי: תמונת מצב כיום היא שלמרות הפעולות שמשרד החינוך נוקט, המצב במזרח ירושלים מעורר דאגה.

יעקב מרגי: במערכת החינוך שמתוקצבת על ידי מדינת ישראל וממומנת יש מערך של הסתה לטרור.

יעקב מרגי: מערך שמקדש ערכים של טרור.

יעקב מרגי: אני לא עושה הכללות.

יעקב מרגי: יכול להיות שיש בתי ספר ראויים ואני לא אומר שכך המצב בכל מזרח העיר, אבל יש מצב כזה שכנראה שלא יעזור כלום אלא תצטרכו להכין ולהתמודד בתכנית עבודה שונה.

יעקב מרגי: אם אתה אומר לי היום, ליושב ראש ועדת החינוך שקצת למד להריח חינוך בשנתיים האחרונות, שמערך הפיקוח והבקרה של סוגיות הסתה לאלימות, לטרור ולגזענות במסגרת עבודה של המפקחים האלה כשהכתפיים שלהם כבר שמוטות, תוסיף להם גם את זה – אני אומר לך מראש שלא השגנו את היעד.

יעקב מרגי: רשות הדיבור למוסא ולאחר מכן נציגות ההורים במזרח ירושלים.

<וחיד מוסא: אני במערכת החינוך קרוב לשלושים שנים, מפקח חינוך מיוחד.

<וחיד מוסא: קודם כל, אני רוצה להתייחס לדוגמה שניתנה בתרגיל חשבון ולומר שאני כמפקח שלושים שנים מעולם לא ראיתי.

<וחיד מוסא: מעולם לא ראיתי.

יעקב מרגי: אתה מפקח במוכר הרשמי.

<וחיד מוסא: אני מפקח ברשמי בעיקר.

<וחיד מוסא: בשנה האחרונה הייתה חלוקה מחדש של אזורי פיקוח וכל מפקח יש לו גם רשמי וגם מוכר לא רשמי.

<וחיד מוסא: לגבי הדוגמה של בית ספר ג'יהן אל חוף, בית ספר טכנולוגי, אני לא מפקח ישיר שלה אבל אני יודע שהיא הוזמנה לבירור בנציבות שירות המדינה ובסוף היא הוחזרה לעבודה באיזה שהם תנאים.

<וחיד מוסא: למרות שהיא הגיעה לנציבות שירות המדינה, היא לא פוטרה מתפקידה.

יעקב מרגי: בסדר.

יעקב מרגי: זה לא אומר כלום.

<וחיד מוסא: לעניין עצמו.

<וחיד מוסא: לגבי פיקוח ומפקחים במזרח העיר, אנחנו היינו שני מפקחים בלבד על כל מערכת החינוך.

<וחיד מוסא: עד לפני שנה, קרוב ל-180 בתי ספר.

אמיר אוחנה: יש לי דוגמה מספר מתמטיקה.

יעקב מרגי: רגע.

יעקב מרגי: תלמדו להקשיב.

יעקב מרגי: כשאתה מביא דוגמה, אתה חייב לומר מאיזה בית ספר.

יעקב מרגי: יכול להיות שזה בית ספר של אונר"א.

אמיר אוחנה: ספר מתמטיקה חדש לכיתה ד'.

יעקב מרגי: איפה?

יעקב מרגי: של מי?

יעקב מרגי: מי העורך?

יעקב מרגי: יכול להיות שהוא של הרשות הפלסטינית.

אמיר אוחנה: מחקר של דוקטור גרוס.

אמיר אוחנה: רוצה לשמוע את הדוגמה?

יעקב מרגי: דוקטור גרוס יאמר את זה בעצמו.

יעקב מרגי: הוא כאן.

<וחיד מוסא: בשנה האחרונה תוגבר מערך הפיקוח.

יעקב מרגי: רק בשנה האחרונה.

<וחיד מוסא: בשנה האחרונה.

<וחיד מוסא: כן.

יעקב מרגי: כמה מפקחים אתם היום במזרח ירושלים?

<וחיד מוסא: היום אנחנו קרוב לשמונה מפקחים, עשרה מפקחים כוללים ברשמי ובמוכר לא רשמי.

<וחיד מוסא: תוגבר מערך הפיקוח גם בשני מפקחים, במשרה וחצי לפיקוח חינוך חברתי ערכי שמעולם לא היה במערכת, ומפקחת על יועצים שכפי שזמרן אמר, באמת יש לה עבודה מאוד מאוד משמעותית בטיפול לגבי הכרזת אובדנות ומקרים כאלה.

<וחיד מוסא: המפקחים לא קוראים, וזה לא תפקידם, לקרוא כל מילה בכל ספרי הלימוד.

<וחיד מוסא: יש מערכת בקרה על התכנים.

<וחיד מוסא: משרד החינוך מממן שישה מיליון שקלים למערכת של הדפסה מחדש של ספרי הלימוד ואיזושהי עריכה מחדש.

עודד פורר: מי קורא?

יעקב מרגי: רגע.

יעקב מרגי: הוא אמר משהו חשוב.

יעקב מרגי: כאשר המפקח נכנס לבית הספר ועכשיו יש שיעור חשבון לצורך העניין, הוא לא בודק את תוכן הספר.

<וחיד מוסא: הוא לא קורא כל מילה בכל ספר.

יעקב מרגי: אבל הוא מכיר את הספר?

<וחיד מוסא: כן.

<וחיד מוסא: בהחלט.

יעקב מרגי: הוא יודע לומר לי שהספר שהמורה מלמד אתו הוא הספר שאושר על ידי משרד החינוך?

<וחיד מוסא: כן.

יעקב מרגי: את זה הוא כן בודק?

<וחיד מוסא: כן.

<וחיד מוסא: בהחלט.

יעקב מרגי: לזה ציפינו.

יעקב מרגי: נציג ההורים, בבקשה.

יעקב מרגי: סעיד יונס.

<סעיד יונס: הפורום הדמוקרטי הארצי של ועדי ההורים הערביים.

יעקב מרגי: מאיפה אתה בארץ?

<סעיד יונס: מערערה.

<סעיד יונס: מהמשולש.

<סעיד יונס: כביש ואדי ערה.

<סעיד יונס: הכללה בעניין ההסתה שכל בתי הספר או כל מערכת החינוך במזרח ירושלים היא מסיתה, זה דבר לא נכון.

יעקב מרגי: נזהרנו ולא אמרנו.

יפעת שאשא ביטון: אף אחד לא אמר את זה.

<סעיד יונס: זה מופיע כי הכותרת היא מזרח ירושלים, כך שזו הכללה כאילו בכל מזרח ירושלים זה כך.

<סעיד יונס: כפי שאמר חבר הכנסת מסעוד גנאים ואוסאמה סעדי, גם משרד החינוך הפלסטיני עובד מתוך ההסכמים שנחתמו בזמנו בין ממשלת ישראל לבין הרשות הפלסטינית לפיהם ניתן להעביר את התכנים ואת הספרים של הרשות הפלסטינית בתוך מזרח העיר.

<סעיד יונס: האם זה מצונזר על ידי העירייה?

<סעיד יונס: אני חושב שחלק גדול מהספרים מצונזרים ואנחנו כפורום ארצי של ועדי הורים הערביים לא נותנים יד להסתה ומגנים אותה.

יעקב מרגי: את זה רציתי לשמוע.

<סעיד יונס: בטח.

<סעיד יונס: אנחנו מגנים.

<סעיד יונס: אני לא יכול להכפיש את כל האוכלוסייה הערבית במזרח ירושלים.

<סעיד יונס: כשעלתה הדוגמה של האימא בערוץ 10 או בערוץ 2 שמחנכת את שתי הקטינות שלה שערבי טוב הוא ערבי מת, אני לא יכול להגיד שמערכת החינוך בישראל מציעה הסתה לכל החינוך היהודי.

יעקב מרגי: אבל לא מצאת מורה שאמרה שערבי טוב הוא ערבי מת.

עודד פורר: אם הייתה אומרת את זה מורה, היא הייתה מפוטרת באותו יום.

<סעיד יונס: אפילו אם הייתה מורה שאומרת את זה, אני לא עושה הכללה לכל המורות כי אנחנו מכירים מורים ומורות במגזר הערבי ובמגזר היהודי שעובדים בדו שיח.

<סעיד יונס: היו לנו ביקורים בבתי ספר יהודים, היו לנו ביקורים בבתי ספר ערבים שמדברים על ההסתה.

<סעיד יונס: בקשר לכניסה לפייסבוק והציוצים בפייסבוק, אני חושב שהמשטרה עוקבת אחרי זה וניתן לעקוב ולא ניתן להדביק את ההסתה של יחידים למערכת חינוך שלמה.

<סעיד יונס: אנחנו צריכים להיות זהירים בזה.

יעקב מרגי: ד"ר גרוס, אני מבקש, לא נאומים פילוסופיים, לא האני מאמין שלך, שמעת את הדברים, תן לי דוגמה.

יעקב מרגי: אני רוצה שתיתן לנו טעימה אחת או שתיים מספרי לימוד שנכנסו לבית ספר מוכר רשמי ולבית ספר מוכר שאינו רשמי ויש בהם תכני הסתה.

<ארנון גרוס: אני לא יודע לאיזה בית ספר זה נכנס.

<ארנון גרוס: אני רק רואה את הספרים.

<לירון ספרד: אם אתה לא יודע לאיזה בית ספר זה נכנס, אני מבקש שזה ייאמר לפרוטוקול.

אמיר אוחנה: הוא אמר.

יעקב מרגי: האדם בשיא הגינותו אומר את זה בפתח דבריו.

יעקב מרגי: אבל זה היה במזרח ירושלים?

<ארנון גרוס: כן.

<ארנון גרוס: אני קיבלתי את הספרים האלה מאדם שהוא אמר שהספרים האלה נלמדים במה שהוא כינה אל מדארס אל אשהבייה.

יעקב מרגי: מה זה אל מדארס אל אשהבייה?

<ארנון גרוס: שהיה אחד בשם אשהב שבשנת 1967 גייס את ההורים.

<לירון ספרד: זה לא קשור למערכת החינוך הישראלית.

יעקב מרגי: יש לך עוד דוגמאות?

<וחיד מוסא: זה בית ספר פרטי לכל דבר.

<ארנון גרוס: הוא אמר שנוהגים לפי שיטת הלימוד הפלסטינית.

<וחיד מוסא: פרטי לגמרי.

יעקב מרגי: יש לך דוגמאות נוספות?

<ארנון גרוס: כן.

<ארנון גרוס: לגבי הספרים עצמם.

<ארנון גרוס: אני מתייחס לרשות הפלסטינית.

<ארנון גרוס: ספרים שנלמדים בכל בתי הספר בתכנית לימודים פלסטינית כולל בעזה.

יעקב מרגי: כרגע אני בדיון על מזרח ירושלים.

<ארנון גרוס: כולל הכול.

<ארנון גרוס: יש דה לגיטימציה של מדינת ישראל, של עצם הנוכחות היהודית בארץ, ישראל לא על המפה אלא במקרה אחד ושם כבר אומרים שהשטח שלה כבוש, 1948.

<ארנון גרוס: היהודים לא נספרים בין תושבי הארץ.

<ארנון גרוס: מקומות קדושים של היהודים מתוארים כמקומות קדושים מוסלמים, קבר רחל למשל שהיהודים גזלו.

<ארנון גרוס: יש דמוניזציה של היהודים.

<ארנון גרוס: אני ספרתי שלושים האשמות נגד ישראל והיהודים כולל משהו דמיוני בספר אזרחות שהכיבוש אחראי לבעיות אלימות בקרב המשפחה הפלסטינית.

<ארנון גרוס: יש דמוניזציה עד כדי הצגת היהודים או הפרט היהודי כמאיים על עצם הקיום של הפרט הערבי במשפחתו, כאילו זוממים לגזול את אשתו ואת ילדיו ואת אדמתו.

<ארנון גרוס: אחר כך יש אלמנט אחר של מלחמה.

<ארנון גרוס: אין שלום בספרים האלה.

<ארנון גרוס: אין דו קיום עם ישראל בכלל.

אוסאמה סעדי: יש ישראל?

<ארנון גרוס: ישראל ככובשת.

<ארנון גרוס: כן.

<ארנון גרוס: יש.

אמיר אוחנה: אבל לא כמדינה ריבונית.

<ארנון גרוס: השטחים שנכבשו ב-1948, כך מתייחסים לזה.

<ארנון גרוס: יש אפילו יותר מפורט.

<ארנון גרוס: יש טבלה היסטורית – מדינת ישראל הוקמה על אדמה פלסטינית ב-1948.

<ארנון גרוס: יש מדינה שהם טוענים שהיא מדינה אבל היא הוקמה על האדמה שלנו.

<ארנון גרוס: לגבי מלחמה.

<ארנון גרוס: יש שהיד.

<ארנון גרוס: מסיתים תלמידים ז' להיות שהידים.

<ארנון גרוס: זהו מוות של גברים ומי שרוצה מוות אציל, זהו זה.

<ארנון גרוס: כמובן השיבה שגם היא אלימה.

<ארנון גרוס: אנו שבים תחת דגלי הג'יהד, בדם, לא יהיו גבולות ולא מבצרים.

יעקב מרגי: לך ירושלים, יש לך דקה.

<מאור צמח: אני יושב ראש ארגון לך ירושלים.

<מאור צמח: אנחנו כבר שנתיים פועלים במזרח ירושלים וחשפנו תשעים ומשהו אחוזים מסיפורי ההסתה במרחב הציבורי ובמערכת החינוך במזרח ירושלים.

<מאור צמח: אני חייב להרחיב את מעגל החשיבה.

<מאור צמח: מעגלי החינוך במזרח ירושלים הם פורמליים ובלתי פורמליים.

<מאור צמח: בפורמלי אנחנו מדברים על בתי הספר ובלא פורמלי אנחנו מדברים על עמותות כאשר עמותת אל רזי היא עמותה אחת שדובר עליה בנושא ההסתה.

<מאור צמח: הסתה נוראית.

<מאור צמח: אני רוצה לתת כאן כדוגמה עמותה אחרת, עמותת רוג'ר קלארק.

<מאור צמח: בשבוע שעבר הם היו בדהיישה ובבית לחם.

<מאור צמח: היא ממומנת על ידי קרן UNFCA של האו"מ.

<מאור צמח: ציטוט קטן מהפייסבוק שלהם: ה קבוצה הלכה לטייל בוואדי אל מחור בכפר בתיר והתקבלה בברכה על ידי נציגיה הצעירים של מחנה דהיישה וניתנה אינפורמציה אודות מחנה הפליטים דהיישה ותולדות ההתנגדות שלה נגד הכיבוש וקשירת המצב למחנה, מה שעובר על אל קודס.

<מאור צמח: זה סיפור אחד.

<מאור צמח: בהמשך הם מתארים איך השהיד נהרג.

<מאור צמח: הילדים במזרח ירושלים עברו בכפר אחר.

<מאור צמח: מי שירצה, אני אראה לו את החומר הזה.

<מאור צמח: בנוסף אני חייב להגיד שהמעגלים הם רחבים.

<מאור צמח: ארגון הצופים לדוגמה, ילד שמסיים בית ספר הולך לצופים, שם הוא נחשף להסתה נוראית.

<מאור צמח: לדוגמה אלביי אליאן, חולקו סוכריות ברגע שהוא רצח בקו 78, על שמסנה שהרג לפני כחודש וחצי שני ישראלים, את שוטר היס"מ, חולקו סוכריות והוקראו קטעי שירה שלו.

<מאור צמח: אנחנו יודעים שהעמותות נתמכות על ידי קטאר בלא מעט כסף והן נכנסות גם למערכת החינוך הרשמית וגם לבלתי רשמית ומהוות אלטרנטיבה לתכניות הלימודים הישראליות.

<מאור צמח: אפשר להיתמם ולגלגל את העיניים כלפי מעלה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אף אחד לא מיתמם.

יעקב מרגי: משרד החינוך גם לא היתמם.

<מאור צמח: הוא פשוט לא פועל.

יעקב מרגי: אין ספק שכפי שאמרתי ברשת המגן הזו יש הרבה חורים.

יעקב מרגי: יש גם חוסר אונים וכמעט הפקרה של השטח.

יעקב מרגי: אני אומר את זה בהרבה היבטים וגם בקטע הזה.

יעקב מרגי: כדי שאני אדע שהנושא הזה יורד מסדר היום, אני מקריא את הודעת הסיכום.

יעקב מרגי: הוועדה מבקשת לקבל ממנח"י – מינהל חינוך ירושלים - פירוט לגבי פעולות הפיקוח שנעשו בבתי הספר כולל פירוט מספר והיקף הביקורות שנעשו בכל בית ספר.

יעקב מרגי: למשרד החינוך: הוועדה מבקשת לקבל לידיה את פירוט מנגנוני הפיקוח על בתי הספר הפרטיים במזרח ירושלים ותהליך המתקיים לגבי מתן רישיונות לבתי ספר פרטיים במזרח ירושלים.

יעקב מרגי: הוועדה מבקשת לקבל לידיה את רשימת פעולות הפיקוח על פעולתן של עמותות בבתי הספר במזרח ירושלים, מקורות המימון שלהן וזהות העומדים בראשן.

יעקב מרגי: הוועדה מבקשת לקבל מידע לגבי אפשרות דרכי הפיקוח על בתי הספר של אונר"א במזרח ירושלים.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: הישיבה נעולה.