ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 276, 2016-11-01 09:30

יעקב מרגי: בוקר טוב.

יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, ה-1 בנובמבר 2016, ל' בתשרי תשע"ז.

יעקב מרגי: הנושא על סדר היום: חינוך התיישבותי ועבודה מועדפת בחינוך, לציון יום החקלאות.

יעקב מרגי: אני קודם כל רוצה להודות לחברי הכנסת שנמצאים איתנו ומובילים את היום הזה, חבר הכנסת איתן ברושי, חבר הכנסת איציק שמולי, מסתמא יצטרפו עוד בהמשך.

יעקב מרגי: אני מבין שיש כמה ועדות בנושא הזה.

יעקב מרגי: אז אני אומר כמה מילות פתיחה ולאחר מכן נפתח דיון, ניתן לחברי כנסת להציג ונפתח דיון בנושא.

יעקב מרגי: אין ספק שמדינת ישראל חייבת לעשות עבודת מטה רב תחומית בכל מה שקשור לחקלאות ולהתיישבות במדינת ישראל.

יעקב מרגי: במהלך השנים שהמשק דהר לכיוון המקרו כלכלה וכוחות השוק קבעו את כללי המשחק במשק ובלהט הזה גם פיתחנו תפיסת עולם של הכלכלה הגלובלית גם בענף החקלאות ולא התייחסנו למצבי קיצון של מחסור בתוצרת חקלאית, נגיפים שעלולים לפגוע בתוצרת, יוקר המחיה, פערי התיווך, הרווחיות של החקלאים וגם לא נתנו די הצורך את הדעת על אופייה של ההתיישבות הכפרית ומדיניות הקרקעות והשימושים בהם.

יעקב מרגי: אין ספק שיום כזה בכנסת יגביר את המודעות בקרב מקבלי ההחלטות בממשלה ובכנסת ואנחנו כאן בוועדה ניתן את הדעת על החינוך ההתיישבותי היום, על התמורות החיוביות שיש בו ונחשפנו להן, על הייחודיות של החינוך ההתיישבותי ועל הניסיונות שלנו כוועדה לנסות להעתיק את אותם הישגים ואת אותם ערכים מהחינוך ההתיישבותי לחינוך, נקרא לזה לצורך ההשוואה המקבילה העירוני.

יעקב מרגי: אני אתן, ברשותכם, את רשות הדיבור לחברי הכנסת, לאחר מכן נפתח דיון, האורחים יוכלו להירשם לדיון אצל מנהלת הוועדה, מי שירצה להתבטא בנושא, ונסיים את הדיון עם נקודות לסיכום.

יעקב מרגי: אנחנו לא מקיימים כאן דיוני סרק, אנחנו נעלה כאן, גם בעקבות הדברים שייאמרו, ונמליץ לשרים הייעודיים את ההמלצות לסיכום הדיון.

יעקב מרגי: אני כמובן מקדם בברכה את כל האורחים, אני רואה את השכנה שלי, מסתמא אם יש עוד ראשי מועצות, גם הם ברוכים.

יעקב מרגי: כולם ברוכים.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, בבקשה.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב ראש.

איציק שמולי: אני רוצה בראש ובראשונה לברך את השדולה החקלאית בכנסת ואת חברי איתן ברושי, שדואג להשאיר את היום הזה, את החשיבות של הנושאים הללו, החקלאות וההתיישבות, במשך כל השנה על שולחן הכנסת.

איציק שמולי: אתם יודעים, ימים מיוחדים בכנסת זה דבר טריקי, כי לכאורה לנו, הפוליטיקאים, זה תירוץ להקדיש תשומת לב לנושא מסוים פעם אחת בשנה ואז 364 ימים אחרים פשוט לשים את זה בצד.

איציק שמולי: אבל במקרה של החקלאות וההתיישבות, אני חושב שהנושא הזה, בזכות פעולות נמרצות, גם של איתן וגם של אחרים, בהחלט על סדר יומה של הכנסת.

איציק שמולי: האתגרים הם רבים מאוד.

איציק שמולי: יושבים פה איתנו גם ראשי המועצות, סיגל ואילן, ובכלל כל המכובדים, ואנחנו בעצה אחת גם עם ד"ר גבי אסם בחרנו להקדיש את נושא הוועדה, להפנות זרקור לחינוך ההתיישבותי, לאתגרים שלו ולעשות גם איזה שהוא drill down לעניין של עבודה מועדפת בתחום של החינוך, דבר שאנחנו חושבים שהוא נדרש.

איציק שמולי: אני חושב שהדבר שמייחד ביותר את החינוך ההתיישבותי זה איזה שהוא איזון נכון בין מצד אחד החתירה המתמדת, כמו שאנחנו מנסים להשיג בכל זרמי וחלקי החינוך, חתירה למצוינות, להקניית ידע, מיומנות, אבל ההתמקדות היא לא רק בזה, כאשר אני מסתכל על מה שקורה במערכת החינוך ההתיישבותי אז אני בהחלט רואה ערכים נוספים, חשובים וקריטיים לחברה הישראלית, שאותם מנסים לקדם ועליהם שמים דגש, הסולידריות החברתית, ההתחברות למולדת והכרתה.

איציק שמולי: בכלל כל העיסוק הזה בחינוך ולא רק בהקניית מיומנויות, זה משהו שאני חושב שהמערכת כמערכת חינוך לאומית קצת איבדה את האיזון בו.

איציק שמולי: אני יכול לאחל לעצמי ולעצמנו ושהמערכת הכללית תלך כמה צעדים בכיוון של מה שהתפתח בהרבה מאוד מאמץ ובהרבה מאוד תשומת לב בתוך החינוך ההתיישבותי.

איציק שמולי: כפי שאמר היושב ראש, אנחנו נמצאים כאן כל השנה ואנחנו בהחלט ניקח את האתגרים שאתם תעלו כאן וננסה כבר מהיום, או ממחר בבוקר, לקדם את אותם אתגרים שאתם תסמנו לנו ואנחנו נחשוב שהם כמובן נכונים ומתבקשים.

איציק שמולי: אני רוצה לברך את כל הנוגעים בדבר ושיהיה יום חקלאות מוצלח.

איציק שמולי: לא רק החינוך ההתיישבותי עומד בפני אתגרים בלתי רגילים, אנחנו עומדים בתקופה שבה החקלאות וההתיישבות בכללותן הן תחת מתקפה.

איציק שמולי: יש זרמים גם בתוך הממשלה שחושבים שחקלאות זה דבר מיותר והתיישבות אפשר לעשות רק במקומות מסוימים שיש ויכוח עליהם, האם הם כן מדינת ישראל או לא מדינת ישראל.

איציק שמולי: אני חושב שהיום הזה הוא בהחלט יכול להיות נקודת מפנה, גם ביחס של הכנסת לחקלאות וגם ביחס של הכנסת להתיישבות ובתוך זה לחינוך ההתיישבותי.

איציק שמולי: אז תודה רבה, אדוני היושב ראש.

יעקב מרגי: תודה רבה לך.

יעקב מרגי: חבר הכנסת ברושי.

איתן ברושי: בוקר טוב, אדוני היושב ראש, חברי איציק שמולי וכל התושבים.

איתן ברושי: אני רוצה להזכיר פה גם את תת אלוף במילואים רם שמואלי שנמצא פה, איש חיל האוויר.

איתן ברושי: כשהוא היה מפקד רמת דוד והייתי ראש המועצה הייתי אומר, הוא חקלאי שרגליו בקרקע והראש שלו בשמים.

איתן ברושי: אני חושב שזה משהו שמבטא על האיש.

איתן ברושי: ויש פה גם הרבה אורחים נוספים, כמובן תנועות הנוער, אני לא אמנה אותן, אני בכלל רוצה שהזמן יוקדש לכם, אבל בכל זאת שני משפטים.

איתן ברושי: יום החקלאות וההתיישבות, ואני מודה לחבר הכנסת מרגי על שיתוף הפעולה, מצוין ממש בעיצומו של הקרב על קיומה של ההתיישבות והחקלאות כפי שיבוא לידי ביטוי כבר מחר בדיון במליאה על תקציב וחוק ההסדרים 2017-18.

איתן ברושי: אתמול כששמעתי, ולא לבד, את סקירתו של שר האוצר בוועדת הכספים וההתייחסות שלו לחקלאות, הבנתי כמה אנחנו נמצאים בבעיה קשה, עם מדיניות שגויה בנושא של החקלאות, עד כדי איום על קיומה, אבל את זה נאמר היום במליאה ועוד יש לנו פה ועדות רבות במקביל.

איתן ברושי: עכשיו אחת בחוץ וביטחון, כלכלה ואחר כך בפנים וכמובן מדע וטכנולוגיה, כספים וועדת העבודה, בסך הכול מספר מרשים של אורחים שמוזמנים וחשוב שתדברו.

איתן ברושי: אני רוצה להגיד משפט אחד למהות של הדברים, בלי לקחת לכם את הכותרות.

איתן ברושי: אני חושב, חבר הכנסת מרגי, יושב ראש הוועדה, שאתה מוליך פה את הוועדה, ואני חבר בה מראשית הכנסת הזאת, כמה אנחנו רואים את החינוך חשוב, כמה אנחנו אומרים שהחינוך זה תנאי להמשך קיומה של המדינה והבטחת עתידה וכמה הכול בנוי מצמצום פערים והעתיד בנוי על החינוך.

איתן ברושי: אם זה נכון, ובחדר הזה אני מניח שאין ויכוח, אז אפשר לומר כששואלים למה צריך את החינוך ההתיישבותי, למה צריך מחוז נפרד במשרד החינוך ויש על זה ויכוח גם במשרד החינוך, כי אני אומר לכם, אנשי משרד החינוך, שעל שולחן הכנסת מונחת הצעת חוק שלי, ששר החינוך מוכן לקבל את כל התכנים, רק בלי לאשר את זה כחוק, להבטיח, אדוני היושב ראש, את קיום המחוז כדבר מובן מאליו, ולא כל שנה, השנה בינתיים לא, לא יציעו לחסל את המחוז הזה, כי החינוך ההתיישבותי זה לא רק האוטובוסים הצהובים, זה קודם כל, מה שאני טוען, וכשנפגשתי עם בני פישר, שאיננו נמצא כאן, ושאלתי אותו 'מה תגיד כשישאלו אותך למה צריך את החינוך ההתיישבותי?

איתן ברושי: ' אמרתי לו, מרגי, אני לא אהיה פה כשתסכם, אז הייתי רוצה שזה יהיה, החינוך ההתיישבותי, אם החינוך מבטיח את העתיד, החינוך ההתיישבותי נועד להבטיח את המשך קיומה של ההתיישבות והחקלאות.

איתן ברושי: הוא זה שצריך לתת את רשת הביטחון לדור העתיד של החקלאות וההתיישבות.

איתן ברושי: אם חינוך מבטיח את העתיד, החינוך ההתיישבותי, צריך שהחינוך יבטיח את המשך קיומה של ההתיישבות והחקלאות.

איתן ברושי: לא רק, אבל זה בעיניי התשתית למה מחוז נפרד ולכן אני חושב, בהחלט מהגיל הרך ועד שנת השירות ועד בכלל, ודאי יעידו פה, שנת השירות תורמת גם לשירות בצה"ל, אני חושב שצריך להבטיח, אדוני היושב ראש, ואני אומר לך, אתה בקואליציה, ויש לקואליציה רוב עכשיו, אפילו דורסני, צריך לאפשר לחינוך ההתיישבותי את אורך הנשימה שלו.

איתן ברושי: אני רוצה לומר משהו לחברים שלנו, יושבים גם נציגים של התנועות, כשאנחנו מותקפים, ואני מותקף יותר מרובכם, בחברה הישראלית, יש פה נציגות גם של אגף הנוער והנח"ל, כשאנחנו מותקפים על הבידול של התנועה הקיבוצית ולעתים מישהו רואה בזה התנשאות, נקודת התורפה בחברה הישראלית זה החינוך הנפרד לילדי הקיבוצים והמושבים והמועצות האזוריות.

איתן ברושי: ראיתי שמחפשים בתנועה את המשימות החדשות, חבריי נציגי התנועה, אני חושב, ודיברנו על זה, גבי, גם כשהייתי מזכיר התנועה, אין לנו משהו יותר חזק מהחינוך, מצד שני איך אנחנו מעבירים את זה גם לחברה כולה ולא רק לנו בלי לאבד את היכולת לשמור על הייחוד שלנו.

איתן ברושי: נדמה לי שזאת שאלה, ואני משאיר אותה עם סימן שאלה, האם אפשר לפתוח את אזורי הרישום, בעידן שקופת חולים אפשר לבחור ואת הרופא אפשר להחליף למה אי אפשר את המיפוי לפרוץ?

איתן ברושי: אני חושב שהגיע הזמן שיגיעו לבית הספר בכוח המשיכה ולא בכוח האוטובוס הצהוב.

איתן ברושי: זאת שאלה שכדאי להתמודד איתה, איך אנחנו יכולים לשמור על הייחוד ולא לפרק את המחוז, שזאת משאת נפשם של פקידי האוצר כל שנה, ומצד שני עם תנועות הנוער ועם התנועות ההתיישבותיות, להפוך את נכסי החינוך שאנחנו פיתחנו לנכסים של הציבור כולו ואפילו גם בעולם, בוודאי בגיל הרך.

איתן ברושי: לכן אני אומר, מצד אחד להבטיח את קיומו של החינוך ההתיישבותי, ולא עוד שדלנות ולא טובות ברגע האחרון, ולא מסחר של סוסים עם תקציב וקואליציה-אופוזיציה, ומצד שני לראות איך פותחים את השורות בלי לוותר על תעודת הזהות.

איתן ברושי: למשל, משפט אחרון, במקומות כמו עמק המעיינות והעיר בית שאן, שהייתי שם בפתיחת שנת הלימודים, דילגתי בין המועצה לעיר, וזו דוגמה טובה, אם תרצו, למין פיילוט של שיתוף פעולה, או עמק הירדן וטבריה, אני לא רוצה להרחיב.

איתן ברושי: אני קודם כל מודה, ובי"ת, מאחל לנו שנצא מהיום הזה עם דברים יותר ברורים, לזקוף את הראש ומצד שני להבין גם את המציאות שסביבנו.

איתן ברושי: תודה.

יעקב מרגי: תודה רבה לך.

יעקב מרגי: אין ספק שכפי שאמרתי בדברי הפתיחה, דברים טובים צריך לשמר ולחזק.

יעקב מרגי: משרד החינוך יודעת להעריך את החינוך ההתיישבותי.

יעקב מרגי: נכון שהיה ויכוח בסוגיה הזו של המחוז והאגף, איך שהוא נקרא במשרד החינוך, אני חושב שצריך להוריד את זה מהפרק, אני חושב שצריך לשמור על ייחודיות.

יעקב מרגי: אתה זורק את הסוגיה הזו של לפתוח את השורות, הלוואי שכלי הקיבול של מערכת החינוך בתוך המועצות האזוריות יכולה לקבל ולקלוט, אלא אם כן מועצות אזוריות שבתי הספר שלהם כבר בתפוסה מלאה בגלל היוזמה הברוכה של כל ההרחבות הקהילתיות וקליטת משפחות חדשות, אבל שוב, אנחנו כאן כדי לשמוע יותר מאשר להשמיע, לשמוע על הקשיים, על הדרישות, על התובנות, כדי, כפי שאמרתי בסוף, להעלות את זה לדברי סיכום או כפי שהזכירו חברי הכנסת.

יעקב מרגי: ברשותכם, אני אתן לראשי המועצות, המצגת היא מטעם מי?

יעקב מרגי: אני לא מצליח לקבל תשובה ואני לא מבין למה.

<גבי אסם: מרכז המועצות האזוריות.

יעקב מרגי: השאלה היא כזו, הדברים שלכם קשורים למצגת או שיש לכם מצגת בפני עצמה?

יעקב מרגי: אתם יודעים מה?

יעקב מרגי: כדי שיהיה לנו מצע לדיון, מי מדבר בליווי המצגת?

יעקב מרגי: את.

איתן ברושי: ד"ר גבי אסם.

יעקב מרגי: היא תציג את עצמה, כי בדרך כלל כשעובדים לפי הסדר, אז יש בקשה להציג מצגת ונרשמים לדיון, אז לא היינו צריכים את ההקדמה הזאת.

יעקב מרגי: אז אני בא ואומר, תציגי את המצגת, תוך כדי תאמרי מה שיש לך לומר כדי שנחסוך זמן וניתן הזדמנות להתבטא לכולם.

יעקב מרגי: בבקשה, תציגי את עצמך.

<גבי אסם: שמי גבי אסם, אני ראשת האגף לחינוך ומשימות בתנועה הקיבוצית, אבל היום אני דוברת בשם כלל המרחב הכפרי וחתומות על המצגת הזאת כמובן המרכז למועצות אזוריות, יושבת לידי רינת חכים, וישראל נדיבי פה איתנו, כמובן, התנועה הקיבוצית, עם הקיבוץ הדתי, האיחוד החקלאי ותנועת המושבים בישראל.

<גבי אסם: אני בטוחה שכל יתר הארגונים ששייכים ופועלים ומכירים את המרחב ההתיישבותי יהיו שותפים לדברים, שהם בעיקר מנסים לתאר ולהדגיש את הייחודיות, את האפיון ואת הצרכים שלנו.

<גבי אסם: אני רוצה להודות ליושב ראש הוועדה, לאיציק שמולי שהיה איתי בקשר בחודש האחרון, כדי לגבש ולהדגים מה באמת חשוב לשים לדיון, כמובן לחבר הכנסת איתן ברושי, שמלווה אותי בשנים האחרונות.

<גבי אסם: אנחנו מדברים על המרחב הכפרי אז בואו נזכיר לעצמנו שאנחנו 9% מכלל האוכלוסייה במדינה, 863 יישובים, מושבים, קיבוצים, קיבוצים דתיים, יישובים קהילתיים ויישובי מיעוטים, ממוצע ליישוב בין 450 ל-550.

<גבי אסם: חשוב מאוד בהבנה של מערכת חינוך יישובית שהיא דנה במספרים כל כך קטנים, מאוגדים ב-54 מועצות אזוריות, שיש לציין את השונות הרבה ואת המגוון הגדול, שזה אולי אחד הדברים המרכזיים שנידרש לו בדיון הזה, הבנה שכשהשונות היא כל כך גבוהה גם הגמישות צריכה להיות גבוהה.

<גבי אסם: החינוך הוא אחד אם לא החוזקה של המרחב הכפרי.

<גבי אסם: החינוך הוא עוגן חשוב ומשמעותי לקיום ההמשכיות של המרחב הכפרי.

יעקב מרגי: ראש המועצה, בבקשה.

איתן ברושי: הוא גם יושב ראש ארגון המועצות האזוריות, החליף את ריפמן.

<גבי אסם: משפחות צעירות רבות במדינת ישראל מבינות את הכוח ואת העוצמה שיש לחינוך במרחב הכפרי ומהגרות, יש הגירה ברורה בין המרחב האורבני למרחב הכפרי בשנים האחרונות.

<גבי אסם: זוגות צעירים עוברים, אחרי שהם בודקים שני דברים, מגורים ומערכת חינוך.

<גבי אסם: את התעסוקה הם משאירים למקום שלוש וארבע.

<גבי אסם: הורה צעיר יהיה מוכן לנסוע ארבע וחמש שעות נסיעה ביום בתנאי שהילד שלו במערכת חינוך ראויה, וזה אולי אחד הדברים החשובים ביותר להבין מדוע יישובים רבים משקיעים כל כך הרבה במערכות החינוך שלהם ומדוע המועצות האזוריות משקיעות זמן, משאבים וכספים בחיזוק מערכת החינוך.

<גבי אסם: ייחודיותו של החינוך הקיבוצי הוא בהדדיות המתקיימת בינו ובין הקהילה.

<גבי אסם: הדיבור, השיח, ההתרחשות שבין הקהילה למערכת החינוך שלה, גם בהיבט האזורי וגם בהיבט היישובי היא הדבר החשוב ביותר המייחד אותו וזה שבעצם נותן לו את העוצמה ונותן לו גם את החוסן הקהילתי.

<גבי אסם: יש משנה פדגוגית ייחודית ועקרונות הפעולה הנגזרים ממנה, אני יכולה לציין כמה וכמה מהם, לא את כולם.

<גבי אסם: אני אדבר על קבוצה חינוכית, על תקינת כוח אדם שונה, אני כן אציין את העניין הזה של הגדרת קבוצה.

<גבי אסם: פתיחת גן היא עם 11 ילדים, אבל מה עושים כשביישוב יש 8 ילדים והוא צמוד גדר?

<גבי אסם: אז לא פותחים גן?

<גבי אסם: מסיעים את הילד שעה לכל כיוון?

<גבי אסם: יום ארוך ולא מפוצל, רצף חינוכי, התרחשות שמתחילה בבית הספר וממשיכה אחר הצהריים בחוגים, בתנועות נוער בארגוני נוער, במערכת חינוך יישובית, חיבורים בין פורמלי לבלתי פורמלי, ומערכת חינוך שהיא ספירלית ונשענת מאוד על לוח השנה החקלאי ולוח השנה היהודי.

<גבי אסם: כדי להבטיח את המשכיות החינוך ההתיישבותי יש צורך, וזאת הבקשה וזה הדיון שלנו - - - דרך אגב, התמונה היא מהרפסודיה שהתקיימה בקיץ במשט משותף לערבים ויהודים שהתקיים בכנרת.

<גבי אסם: כמו פעילויות רבות ששותפים לו כל היישובים, מגוון רחב של יישובים, בפעילויות האלה היו כ-3,000 בני נוער.

<גבי אסם: אנחנו מדברים על שני דברים עיקריים, הראשון הוא התאמת הרגולציה והתקנים לייחודן של מערכות אלה כחלק מתפיסת חינוך ציבורי.

<גבי אסם: אין עניין להגדיר את החינוך ההתיישבותי כזרם נפרד, אנחנו חינוך ציבורי, אבל הוא צריך להתאים לציבור שלנו וההתאמות האלה, אני יכולה לתת פה מספר דוגמאות.

יעקב מרגי: גבי, כשאת אומרת 'אנחנו' את מדברת על החינוך הקיבוצי או החינוך ההתיישבותי בכלל?

<גבי אסם: ההתיישבותי.

יעקב מרגי: ההדגשה הזו חשובה.

<גבי אסם: אני אגיד שוב, אני מייצגת כאן את כלל מערכת החינוך ההתיישבותית במרחב הכפרי, שהיא גם בפורמלי וגם בבלתי פורמלי.

<גבי אסם: אז אני אתן שתי דוגמאות.

יוסף ג'בארין: תוכלי רק, גם בהמשך לשאלה, אין בקשה שזו מנהלת עצמאית, כמו בחינוך הממלכתי דתי, אז מה המצב היום, שזה מחוז עצמאי?

<גבי אסם: המחוז הוא רק מ-ז' ע י"ב, בין א' ל-ו' זה במחוזות.

<גבי אסם: בגיל הרך זה הקדם יסודי ויש לנו גם את משרד הכלכלה.

יוסף ג'בארין: ואז בתי ספר ספציפיים מנוהלים על ידי אותו מחוז?

<גבי אסם: נכון מאוד.

<גבי אסם: קודם כל החלוקה הזאת, כשכל אחד מהגילאים שייך לגוף אחר במשרד החינוך, זה כבר מזמן קושי, כי אין המשכיות, אין תפיסת רצף.

<גבי אסם: אצלנו תפיסת הרצף מלידה ועד כולל צבא ואחרי צבא היא תפיסה מאוד מאוד חשובה.

<גבי אסם: אז הדבר הראשון שאנחנו מדברים עליו הוא התאמת הרגולציה והיא התאמה במשרדים השונים ובמקומות שונים בתוך משרד החינוך.

<גבי אסם: והדבר השני, שהוא חשוב במידה רבה מאוד, אני רואה פה הרבה אנשי חולצות כחולות, אנחנו רואים פה את השומר החדש שיושבים, יש הרבה מאוד ארגונים שהיו רוצים לראות בדבר הבא של הצערת מערכת החינוך ההתיישבותי, שהם דור העתיד, דבר שמדינת ישראל מסמנת אותו לטובת כלל המדינה, ולא רק לטובת המרחב ההתיישבותי, ויש חיבור ישיר בעניין הזה לנושא של עבודה מועדפת, שאני כבר אחזור אליו.

<גבי אסם: חיזוק יישובי הפריפריה במדינת ישראל הוא חיזוק חוסנה של כלל מדינת ישראל.

<גבי אסם: ישנו אינטרס ברור להבטיח את ייחודו של החינוך ההתיישבותי לחיזוק ההתיישבות והפריפריה.

<גבי אסם: לאורך שנים חניכי המרחב הכפרי מובילים בתנועות וארגוני נוער, מובילים באחוזי יציאה לשנת שירות, מכינות, והם מן הגבוהים והמובילים בתחום הזה.

<גבי אסם: אחוזי הגיוס לצה"ל ושירות משמעותי הם מן הגבוהים בחברה הישראלית ואנחנו מייעדים אותם לכך שהתרומה לחברה הישראלית תהיה גם בתכניות נוספות של למשל קליטת חיילים בודדים ו/או קליטת עלייה בכלל.

<גבי אסם: הצעות קונקרטיות לפתרון.

<גבי אסם: התמונה, דרך אגב, היא מכפר הנוער נירים, מ'קולה של אמא', שבחרו לקיים את 'קולה של אמא' עם המלש"בים לקראת גיוס.

<גבי אסם: אנחנו מדברים על הצעות לפתרון הבעיה בשתי דרכים, הטמעת עקרונות פדגוגיים של החינוך ההתיישבותי בנוהלי משרד החינוך, כדי לשמור על הייחודיות כחינוך ציבורי, והשני הוספת תחום החינוך לעבודה מועדפת.

<גבי אסם: אני לא מבינה איך זה לא קרה עד היום במדינת ישראל וכל דבר שצריך לעשות לטובת הדבר הזה, כדאי שייעשה.

<גבי אסם: תודה רבה על ההקשבה.

יעקב מרגי: לסיכום המצגת שלך, מה היית מסכמת, לו יצויר שאת כותבת דברי סיכום של הוועדה, מה את מצפה, לשינוי הכי מהותי ומשמעותי שעליו נבסס, עליו או עוד מה שייאמר, את הדיון היום?

יעקב מרגי: מה השינוי המתבקש היום?

<גבי אסם: אני מקווה שתהיה פנייה ברורה למשרדי החינוך השונים, כי זה לפחות ארבעה, גם מינהל חברה ונוער, שהם שותפים שלנו ביום יום, אבל גם שם יש לנו סוגיות מאוד קריטיות, למשל ברישום קייטנות הקיץ, אני מקווה שתהיה מפה פנייה, קריאה של הוועדה אל המשרדים לעשות התאמה ברגולציה, או על ידי הקמת צוות לכך, או על ידי כל תהליך אחר שתבחרו לנכון.

יעקב מרגי: וזה דו צדדי, את לוקחת בחשבון.

<גבי אסם: חד משמעית.

יעקב מרגי: כי זה לא עולה בקנה אחד עם שמירת הייחודיות.

<גבי אסם: אני אשמח מאוד שאני ו - - - נהיה בתוך התהליך.

יעקב מרגי: בסדר.

יעקב מרגי: אילן שדה, ראש המועצה האזורית מנשה, בבקשה.

יוסף ג'בארין: אפשר שאלת הבהרה?

יעקב מרגי: אתה עומד לצאת או שאתה יושב איתנו?

יוסף ג'בארין: שאלת הבהרה.

יוסף ג'בארין: גבי, רק בקצרה, כתבת את זה ולא היה ברור לי, יש בתי ספר מהחברה הערבית במסגרת הזאת?

יעקב מרגי: רבותיי, אני אמנם קצת ידידותי ביום החקלאות, אבל מרגע זה אין דברת ביניכם, פה ועדת החינוך, בדרך כלל הדיונים מתנהלים - - - זה לא ועדת הכלכלה ולא ועדת הכספים ולא - - - אז אני מבקש לכבד אחד את השני ואת הדוברים במיוחד.

יוסף ג'בארין: כמה בתי ספר יש בסך הכול שמשויכים למחוז?

<אבי אלקיים: שני בתי ספר ספר, יאמה ורמה.

יוסף ג'בארין: מתוך כמה?

יעקב מרגי: מי הדובר?

יעקב מרגי: זה גורלה של קריאת ביניים.

<אבי אלקיים: אני מפמ"ר מדעי החקלאות, אבי אלקיים.

יעקב מרגי: בבקשה, אתה יכול לענות לו אם אתה יודע את התשובה.

יוסף ג'בארין: אז יש ימה וראמה, מתוך כמה בתי ספר?

<סיגל מורן: דרך אגב, אצלנו יש עוד אחד שהוקם השנה בחברה הבדואית.

<אבי אלקיים: מתוך 24 בתי ספר פנימייתיים, שניהם מהם זה של ימה וראמה וכרגע פתחנו עוד בית ספר אחד, בניצנה, למגזר הבדואי.

<סיגל מורן: ובמועצה אזורית בני שמעון, למגזר הבדואי, כוכבי המדבר.

<אבי אלקיים: נכון.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בבקשה, אילן.

<אילן שדה: בוקר טוב, אדוני יושב ראש הוועדה, חברי הכנסת.

<אילן שדה: צריך לומר שבמהלך השנים החינוך בהתיישבות שהיה בזמנו בכל יישוב ויישוב, מהקטנים ביותר, עבר למועצות האזוריות, שמרב החינוך נעשה בהן.

<אילן שדה: כמובן גני ילדים ביישובים ודברים כאלה, אבל בתי הספר היסודיים, החטיבות והתיכון נמצאים במועצות האזוריות שהן בעלות בתי הספר.

<אילן שדה: צריך לומר, לגבי כל מערכת החינוך, שמערכת החינוך היא הדבר המושך ביותר והמחזיק את ההתיישבות וגורם לכך שתושבים מגיעים להתיישבות, אם זה לגליל, אם זה לנגב, למרכז, תושבים באים למצוא, צעירים, את מקומות מגוריהם על פי מערכת החינוך.

<אילן שדה: לשמחתנו אנחנו רואים בזה, כראשי מועצות, חשיבות גדולה ולכן משקיעים ושמים במערכת החינוך הרבה יותר מאשר בכיכרות.

<אילן שדה: האמירה שלי, כיכר אפשר לבנות עוד שנתיים, או שלוש או חמש, אבל ילד שלא יקבל חינוך טוב בגיל מסוים איבדנו אותו, הוא לא יכול לחזור אחורה, לצערנו.

יעקב מרגי: אני אומר בהומור, קדחת הכיכרות בהתיישבות העירונית, נקרא לזה, עוד יקום גוף מפקח על איך בונים כיכר, כמה אפשר להשקיע בכיכר ועל חשבון מי משקיעים בכיכרות האלה?

<אילן שדה: כן, ולכן במועצות האזוריות, לשמחתי את זה אנחנו רואים.

<אילן שדה: עמדתי שמונה שנים בראש ועדת חינוך של מרכז המועצות ובמהלך הזה יצא לי יותר מפעם אחת, למיטב זיכרוני שלוש פעמים, להפגין מול משרד ראש ממשלה, משרד כזה או אחר, על הכוונה לסגור את המינהל לחינוך התיישבותי.

<אילן שדה: ולשמחתי היום אנחנו לא נמצאים במקום - - -

יעקב מרגי: זה גם לא על סדר היום בינתיים.

<אילן שדה: לא נמצא על סדר היום, אבל סדר היום פה משתנה במדינה מקצה לקצה ואני אומר לכם, סגירת המינהל לחינוך התיישבותי והחלשת החינוך בהתיישבות זה החלשתה של הפריפריה במדינת ישראל, כי כפי שאמרתי, החינוך הטוב הוא זה שמחזק את היישובים בפריפריה.

<אילן שדה: מדברים על המיוחדות של החינוך הזה, לשמחתי אנחנו שמרנו ואנחנו שומרים על דברים מאוד עקרוניים אצלנו, כמו שכל התלמידים, כל הילדים, יימצאו בתוך המערכת, אם הם חזקים מאוד, אם הם פחות חזקים.

<אילן שדה: אנחנו איננו שולחים אותם לכל מיני מקומות, אלא נותנים את התשובה, עקב כך גם אנחנו לא נשלח ילד לעשרות קילומטרים ויש אצלנו במסגרת מערכת החינוך את המסגרות שנותנות לכל אחד להתפתח על פי יכולתו.

<אילן שדה: לא שולחים, לפעמים ההיפך, אנחנו קולטים ממקומות אחרים, כפי שאמרת, אנחנו כבר מלאים, אבל כמה שיכולים.

יעקב מרגי: אני נאלצתי להתערב, לסייע לראש מועצה אזורית מסוימת, לחץ, היו כמה תלמידים מחוץ למועצה שרצו להמשיך ללמוד שם, לאפשר להם או פיצול כיתות או כיתות יותר רחבות, כי המינהל לא אפשר.

יעקב מרגי: הבעיות ידועות, אין ספק שצריך - - -

<אילן שדה: צריך לומר, החינוך אצלנו הוא לא רק לנו, ההתיישבות כולה ראתה את עצמה בזמנו כזו שתורמת למדינה והקימה את המדינה והתגייסה למשימות לאומיות.

<אילן שדה: צריך לומר, זה נמשך גם היום, כל מה שקשור לקליטת נוער נעל"ה נמצא במערכת שלנו בהיקפים מאוד גדולים.

<אילן שדה: אני יכול להגיד לכם, שיש לנו, אני יודע גם אצלי, נעל"ה מאתיופיה ונעל"ה מדרום אמריקה ונעל"ה מחבר העמים, קבוצות נעל"ה שנמצאות בפנימיות של החינוך ההתיישבותי, כמשימה לאומית אנחנו רואים את זה ומתגייסים לזה, כולל גם של אוכלוסיות חלשות שקיימות במדינת ישראל.

<אילן שדה: אנחנו רואים פה את החולצות הכחולות ואת כל מה שקשור באמת לחינוך הנוסף שישנו והחולצות הכחולות אינן רק בתנועות ההתיישבותיות ובמועצות האזוריות.

<אילן שדה: החולצות הכחולות נמצאות גם בערים וגם ביישובים שמסביבנו ואנחנו, כמועצות אזוריות שלמעשה הן הבסיס לתנועות הנוער, בהחלט רואים את הדבר הזה כמשימה.

יעקב מרגי: סיכום.

<אילן שדה: כסיכום אני אומר שאם אני השגתי גם בזמנו, בתוקף תפקידי, בנושאים מרכזיים, אחד הנושאים המרכזיים שצריך להעלות אותם על סדר היום, שכסף לחינוך יילך לחינוך.

<אילן שדה: כסף לחינוך, אצלנו חלק גדול ממנו הולך להסעות תלמידים.

<אילן שדה: מיליוני שקלים לכל רשות ורשות והנושא הזה אצלנו הוא נושא אקוטי, אקוטי מאוד.

<אילן שדה: אני יודע, בזמנו, אני אומר על המועצה שלי, פחות או יותר הייתי צריך את האחוזים, איזה 20% לממן מתקציב המועצה, היום זה הגיע למעלה מ-40% המועצה וזה מיליוני ₪.

<אילן שדה: למה שחיקה?

<אילן שדה: בדברים האלה, לא, אתה תסיע ותביא.

<אילן שדה: זה אחד הנושאים המרכזיים שאני מבקש, כוועדה, תטפלו, תבדקו, אנחנו מצדנו, אבל לקבל את התמיכה כי מה לעשות, אצלנו היישובים פרושים - - -

יעקב מרגי: אילן, הבנו.

יעקב מרגי: בדרך כלל חבר כנסת מקבל שלוש דקות, דובר בוועדה מקבל שתי דקות.

<אילן שדה: כמה זה היה?

יעקב מרגי: אתה שילשת את זה.

<אילן שדה: תודה רבה לך.

יעקב מרגי: זה רמז לבאים אחריך.

יעקב מרגי: סיגל, בבקשה.

<סיגל מורן: אני מבטיחה להיות קצרה.

<סיגל מורן: קודם כל תודה ליו"ר, שהוא גם, לא כולם יודעים, אבל איש התיישבות בעצמו והדברים שנאמרים כאן הם לא זרים לו.

<סיגל מורן: אני רוצה לגעת בשלוש נקודות, שזה מעניין, כי שלושתן לא קשורות רק בהתיישבות, אבל אני חושבת שההתיישבות היא הבסיס והתשתית להם.

<סיגל מורן: ואם שאלת מה בסיכום הוועדה היינו רוצים שיהיה כתוב, אני הייתי רוצה ששלוש הנקודות האלה.

<סיגל מורן: האחת, דרך אגב, כבוגרת התנועות הכחולות אני רוצה למחות על זה שאומרים רק החולצות הכחולות, אבל אני חושבת שהנושא של תנועות הנוער, מיותר להכביר מילים לגבי החשיבות שלו.

<סיגל מורן: אני חושבת שתנועות הנוער צריכות לקבל ביטוי חזק, משמעותי, תקציבי.

<סיגל מורן: אני מאלה שחושבים שהחינוך החברתי הוא משמעותי יותר מהחינוך הפורמלי.

יעקב מרגי: הבלתי פורמלי.

<סיגל מורן: זאת נקודה אחת.

<סיגל מורן: מעניין לעניין באותו עניין, שנות השירות.

<סיגל מורן: בשנות השירות, לא מדובר פה אפילו על עניין תקציבי, אני חושבת שהמהלכים ממשרד הביטחון להגדלת המכסות זה פשוט דבר הזוי, הסיפור הזה .

יעקב מרגי: תכניסי אותי לזה, מי מערים יותר קשיים, משרד החינוך או משרד הביטחון?

<סיגל מורן: משרד הביטחון.

<חביבה סלומון: אני אתייחס לזה אחר כך.

יעקב מרגי: את כאן, נכון.

יעקב מרגי: עכשיו אני מבין מאיפה זכרתי את ה - - -

<סיגל מורן: אני חושבת שזה דבר הזוי שיש, אם אני לא טועה כל שנה בערך פי שלושה או פי ארבעה ילדים שרוצים לצאת לשנת שירות ולתרום מזמנם ומשרד הביטחון לא מאפשר את זה.

<סיגל מורן: והנקודה האחרונה, שנאמרה כאן, אבל אני רוצה לשים עליה את הדגש.

<סיגל מורן: שוב, היא לא נכונה רק להתיישבות, אבל אני חושבת שהיא מאוד דרמטית ביישוב וזה הנושא האבסורדי שעבודה בחינוך לא מוגדרת כעבודה מועדפת לחיילים משוחררים.

<סיגל מורן: למה זה קריטי לנו?

<סיגל מורן: מכיוון שבפריפריה - - -

יעקב מרגי: אנשי המשרדים הייעודיים, תכינו תשובות לקראת סיכום.

יעקב מרגי: אני בכוונה משאיר אותם לסוף, משרד החינוך, משרד הביטחון ועוד משרדים אחרים שנמצאים.

<סיגל מורן: בפריפריה הכול יותר קשה, יותר קשה לגייס, יותר קשה.

<סיגל מורן: אני חושבת שזה חייב, העניין הזה, להיגמר.

<סיגל מורן: ואני רוצה לסיום להתנצל שאני מדברת ונאלצת לצאת, כי אני חייבת לנסוע ללוויה, אז אני מתנצלת.

<סיגל מורן: תודה רבה.

איציק שמולי: תודה שבאת.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: רבותיי, נכנסו איתנו גם רני אידן וגם אייל בלום.

<עמיר ריטוב: בוקר טוב.

יעקב מרגי: עמיר, תציג את עצמך, לא כולם מכירים.

יעקב מרגי: זה שאני מכיר אותך זה לא אומר - - -

<סיגל מורן: לא כולם יודעים שהוא היו"ר שלנו.

<עמיר ריטוב: נכון.

<עמיר ריטוב: עמיר ריטוב, אני ראש המועצה האזורית לב השרון ויו"ר מרכז המועצות האזוריות.

<עמיר ריטוב: שמח להיות כאן, שמח שהיושב ראש הוא משלנו, מרגיש בנוח.

יעקב מרגי: אני מקווה שאתם תרגישו בנוח.

<עמיר ריטוב: מאוד בנוח.

יעקב מרגי: יש לי עוד מעט שאלות אליכם.

יעקב מרגי: אני ידידותי, מסביר פנים, יש לי שאלות נוקבות.

<עמיר ריטוב: הלכו להביא לי קפה, אני מרגיש פה מאוד בנוח.

<סיגל מורן: בגלל זה אנחנו מעריכים אותך.

יעקב מרגי: כל הכבוד.

יעקב מרגי: אני באמת רוצה בהזדמנות הזו להודות לאישה הנחמדה שלנו פה, שמשרתת אותנו בחיוך כל הזמן, רחל.

<עמיר ריטוב: אני אנסה להמשיך את קודמיי ולנסות להיות צנוע.

<עמיר ריטוב: אנחנו באמת חושבים שאם מסתכלים עלינו היום, על המרחב הכפרי ועל המועצות האזוריות, החינוך אצלנו, עכשיו משרד החינוך עבר לתמונה היישובית, מסתכלים עלינו בתמונה היישובית, אנחנו מצטיינים גם - - -

יעקב מרגי: יכולים להיות צלמים, יש תמונה חינוכית, עכשיו תמונה יישובית.

<עמיר ריטוב: נכון, אבל גם בערכים.

<עמיר ריטוב: אנחנו מצליחים להגיע עם החינוך הפורמלי שלנו והבלתי פורמלי לערכים.

<עמיר ריטוב: דמות הבוגר של המועצות האזוריות היא דמות בוגר ערכית יותר.

<עמיר ריטוב: ניסיתי להיות הכי צנוע שאני יכול ולא להאדיר את זה יותר מדי ונכון לקחת את זה למערכת החינוך כולה ולראות מאיתנו - - -

יעקב מרגי: חבל שאיחרת.

<עמיר ריטוב: למה?

יעקב מרגי: כי כיוונתי לדעת גדולים.

<עמיר ריטוב: זה מה שאמרת?

<עמיר ריטוב: אז אני חוזר על דברי יו"ר הוועדה ואני אומר שזה באמת, הערבות ההדדית והחיבור לשורשים ולקרקע ולאדמה מביא אותנו לתוצאות שהן תוצאות שצריך לקחת אותן, למנף אותן וגם להתחשב בכל הדברים שנאמרו כאן.

<עמיר ריטוב: זה מצחיק שאנחנו כל הזמן דורשים, אני עוד הייתי אצל בן עמי, לא זוכר איך קראו לו, זה שהיה יו"ר אגף הנוער בנח"ל - - -

<קריאה: חיים בן עמי.

<עמיר ריטוב: חיים בן עמי ז"ל וביקשתי עוד תקנים כי רצינו אז להקים את גרעין דרור ויש לנו כל הזמן מאבקים שייתנו לנו עוד, אנחנו רוצים מה שיותר, וכמובן מה שהעלו פה חבריי.

<עמיר ריטוב: אתם יודעים שכאשר אישרה לנו מדינת ישראל אוטובוסים צהובים כי הבינו שאנחנו צריכים כל היום לשנע תלמידים, קיבלנו 30 אוטובוסים צהובים כל שנה, אנחנו שילשנו את האוכלוסייה, עשינו את כל ההרחבות ועדיין אנחנו מקבלים 30 אוטובוסים צהובים.

<עמיר ריטוב: אותו דבר לגבי ההסעות שלנו, אנחנו מקבלים 75% ו-80% ממה שהם מחליטים.

<עמיר ריטוב: אנחנו משלמים על זה כפול ויותר, זה מבחינתנו, אם הוועדה תמליץ, זה יהיה בשבילנו מינוף לקראת חוק ההסדרים שמתקרב ובא אלינו.

<עמיר ריטוב: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אנחנו נעשה הפסקה קצרה עם ראשי המועצות, לסירוגין, היא משלבת כאן.

יעקב מרגי: החולצות הכחולות, אף אחד מכם לא נרשם לדיבור, מישהו מכם רוצה לדבר?

יעקב מרגי: בבקשה, תציגי את עצמך.

<שירי ארדיטי נחום: אני שירי ארדיטי נחום, אני מנהלת תנועת בני המושבים, תנועה שפועלת בתוך המרחב הכפרי כולו, גם קיבוצים, גם מושבים, גם יישובים קהילתיים, גם מועצות מקומיות, פריסה ארצית מהערבה התיכונה עד למבואות חרמון, רמת הגולן, כל מה שנקרא גבול הצפון, מעלה יוסף, מטה אשר.

יעקב מרגי: הם לא כאן, כי הם היו אתמול, במסגרת המאבק על חוק הצפון.

<שירי ארדיטי נחום: נכון, אז רכזים וחבר'ה שלנו, גם שם היו חולצות כחולות, גם שם היו חבר'ה שלנו ושל עוד תנועות רבות ואחרות.

<עמיר ריטוב: אבל את הנייר טואלט זה לא מהמועצות האזוריות, בדקתי.

<עמיר ריטוב: אלה שזרקו נייר טואלט זה לא המועצות האזוריות.

<שירי ארדיטי נחום: ואני אגיד שאנחנו בסדר היום שלנו פועלים בתוך המרחב הכפרי ואני חושבת שהרבה מאוד מהיושבים סביב השולחן הזה זה אנשים שאנחנו נפגשים איתם בשוטף ומנסים יחד איתם להוביל שיח ערכי חינוכי שמנסה לשלב כל הזמן גם את השיחה של החינוך הפורמלי וגם את השיחה של החינוך הבלתי פורמלי.

<שירי ארדיטי נחום: בסופו של דבר המנדט שלנו בהחלט, כמו שגם עמיר אמר וגם לפניי דיברו, הוא יותר החלק של החינוך החברתי הבלתי פורמלי ועדיין.

<שירי ארדיטי נחום: כשגבי דיברה מקודם, בהציגה במצגת את נושא החינוך הספירלי, המקום שבו אנחנו רואים חניך בעצם מרגע לידתו ולמעשה עד בגרותו בתוך המושב, וכשאנחנו מכוונים למי אותה דמות בוגר ערכי שחוזר ועושה, אנחנו מבינים שהתפקיד שלנו בסופו של דבר, בתוך החינוך ההתיישבותי הזה זה לייצר אנשים בתוך החברה במדינת ישראל, אנשים שהתרבות, שנושא ההתיישבות, נושא הערכים ונושא החקלאות נמצא אצלם.

<שירי ארדיטי נחום: לא רק בתפיסה שצריך ולא רק בידיעה שאנחנו מחזיקים טוריה, אנחנו מבינים שחלקם של האנשים שנמצאים היום בתוך המרחב הם אנשים שלא באו מרקע התיישבותי ולא באו מרקע חקלאי וכבר לא יודעים להחזיק טוריה וגם סביר להניח שזו לא השאיפה, לא שלהם ולא של ההורים שלהם, ועם זאת אנחנו חושבים שתפקידו של החינוך ההתיישבותי, ולדעתי, עד כמה שאני מכירה אותו בשנים, גם שבגרתי בתוך החינוך הזה וגם כשהיום אני נמצאת בתפקידי, אנחנו שמים כל הזמן לאורך הדרך את ההבנה שבחינוך ההתיישבותי נמצאת התרבות שאותה אנחנו מבקשים לכונן במדינת ישראל.

יעקב מרגי: אלי מלכה, נמצא איתנו אחד שהיה גם אתמול וגם היום.

<שירי ארדיטי נחום: אנחנו כן רואים חשיבות גדולה להמשכתו של זרם החינוך ההתיישבותי כפי שגבי הציגה.

<שירי ארדיטי נחום: אני אגיד שנושא העבודה הנדרשת הוא נושא שאנחנו כל פעם מתחבטים בו, אנחנו מבינים שבסופו של דבר, בעיקר במועצות פריפריאליות שבהן אנחנו נמצאים והוזכרו פה מקודם עמק המעיינות, הוזכרו פה מועצות שנמצאות במקומות שבהם הן לא קרובות, גם לא למכללה, ובהם אנחנו רוצים למצוא חבר'ה צעירים לטובת עבודת החינוך.

<שירי ארדיטי נחום: זו אחת המשימות הכי מורכבות שבהן אנחנו נדרשים לעסוק ואני חושבת שבסופו של דבר, על אף שכולנו מבינים את המורכבות שבקליטת אנשים מיד בתום השירות הצבאי שלהם ולתקופות זמן קצרות לעתים, אנחנו מבינים שלעתים זה הפתרון שבאמצעותו נוכל לקדם ולו במעט את השיח החינוכי, כאיזה שהם כוחות עזר בתוך המערכות החינוכיות, גם הבלתי פורמליות וגם הפורמליות, אם זה בתוך הקיבוצים והזרם החינוכי הקיבוצי ואם זה בתוך ההתיישבות בכלל.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מישהו יכול לומר לי כמה בתי ספר חקלאים יש?

<יוסי אלימלך: יש לנו כ-50 כפרי נוער, שמכילים משק חקלאי מפותח מאוד, יש לנו פנימייה ובית ספר.

יעקב מרגי: 50 בתי ספר חקלאיים בהגדרה?

<יוסי אלימלך: 50 כפרי נוער מוגדרים כחקלאים.

<יוסי אלימלך: מתוכם, לגבי השאלה ששאל כבודו, מתוכם - - -

יוסף ג'בארין: חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

<יוסי אלימלך: מתוכם יש שני בתי ספר מעולים שעושים עבודה מדהימה בחקלאות, ימה במרכז, מועצה אזורית זמר, וראמה, בגליל, בקרבת כרמיאל.

יוסף ג'בארין: זה מתוך ה-50?

<יוסי אלימלך: כ-50 כאלה, פחות או יותר.

<יוסי אלימלך: בנוסף לזה יש לנו בתי ספר אזוריים, מעל ל-100 בתי ספר אזוריים.

יעקב מרגי: זה אנחנו מכירים, שאלתי על החקלאי.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אופיר יקיר.

יעקב מרגי: תציגי את עצמך.

<אופיר יקיר: נעים מאוד, אני אופיר יקיר, בת 17, ממושב אודים, מועצה אזורית חוף השרון, לומדת גם בחוף השרון ונציגת מועצת התלמידים והנוער הארצית.

<אופיר יקיר: גם אני גרה במושב, גדלתי במושב, התחנכתי במושב ואחד הדברים הכי מרכזיים, שגם עכשיו בכיתה י"ב, שבדרך כלל כבר כולם עוזבים לעיסוקים שלהם, הכי מעסיקים אותנו זה תנועות הנוער.

<אופיר יקיר: כל מרכז החיים שלנו, ואני גרה מאוד במרכז, ליד הרצליה, ליד נתניה, חצי שעה מתל אביב, ועדיין הכול נורא נורא מתרכז בתנועת הנוער ובחיים האלה של המושב, של ללכת עם הטמבל ועם השורש והחולצה הגזורה ככה ביום יום כי ככה אנחנו רגילים וזה מה שאנחנו אוהבים וזה מה שבאופנה אצלנו.

<אופיר יקיר: בחופש הגדול האחרון הייתי בקורס מד"צים בפעם הרביעית והאחרונה שלי, דרך תנועת הנוער של האיחוד החקלאי.

<אופיר יקיר: השנה באיחוד החלטנו לעשות, יש לנו מין דבר כזה שנקרא מסע י"א, כל השנה בחרנו את נושא החקלאות ואת משבר החקלאות והתמקדנו בו.

<אופיר יקיר: למדנו אותו, הרבה הורים של ילדים בתנועה הם חקלאים בעצמם, ובאמת התעסקנו בנושא הזה המון.

<אופיר יקיר: הגיע הקורס שלנו בחופש הגדול, החלטנו שעושים מעשה, יש פרויקט, ביצענו אותו, עשינו שוק איכרים.

<אופיר יקיר: באמת דיברנו עם חקלאים, דיברנו עם תקשורת שיבואו לסקר את זה, עשינו הכול בעצמנו והבאנו חקלאים מכל הארץ למרכז ומכרנו סחורה ברמה מטורפת, אם השוק התחיל בשעה שמונה, בשעה עשר נגמרה כבר יותר מחצי מהסחורה.

<אופיר יקיר: באותו רגע הבנתי כמה כוח יש לתנועה שלנו וכמה החינוך הזה, החינוך ההתיישבותי הזה, של לגדול במושב, להבין את המשמעות של החקלאות, שזה משהו שקשה לחקלאים לעשות, לראות כמויות, סתם, אבא של חברה שלי הוא חקלאי, כמויות של פלפלים שהוא היה צריך לטמון באדמה כי לא קונים את זה, וכמה המשכורת שלהם הולכת, וזה היה מטורף בעיניי לראות את זה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: דרך אגב, נציגי מועצת הנוער והתלמידים הארצית הם אורחים קבועים שלנו ורצויים בוועדה ומשתפים פעולה.

יעקב מרגי: נמצא איתנו גם חנן גינת, ראש מועצה אזורית אילות.

<חנן גינת: חבל אילות.

יעקב מרגי: אני מפרגן לך על הקפדנות, חבל אילות.

יעקב מרגי: חבל ארץ, אין ספק.

יעקב מרגי: אני מאחל לך הצלחה בתפקידך ומקדם אותך בברכה.

<חנן גינת: תודה רבה ומשפט אחד, גם אנחנו - - -

יעקב מרגי: מיד ניתן לך.

יעקב מרגי: אתה יכול לשבת פה וניתן לך להתבטא בהמשך.

יעקב מרגי: אייל בלום, בבקשה.

<אייל בלום: שלום.

<אייל בלום: אני רוצה לגעת בנושא אחד שהוא משמעותי לכל החינוך ההתיישבותי.

<אייל בלום: התלמידים בחינוך ההתיישבותי מגיעים באוטובוסים צהובים.

<אייל בלום: לנושא האוטובוסים הצהובים יש שני דברים משמעותיים שהם חסרים, מ-96' מוקצים 30 אוטובוסים בשנה.

<אייל בלום: ב-96' נסעו בערך 60,000 תלמידים, היום יש יותר מכפול, יש 140,000 תלמידים עם אותו מספר.

<אייל בלום: אנחנו מבקשים להכפיל את מספר האוטובוסים הצהובים המוקצים בכל שנה ל-60.

<אייל בלום: זה דבר מאוד משמעותי.

איציק שמולי: רק, אייל, שנדבר באותה שפה.

איציק שמולי: זה עובד על תקן?

איציק שמולי: אתה אומר אוטובוסים, למה אתה מתכוון?

<אייל בלום: בעצם המדינה מקצה בשנה 30 אוטובוסים כשיש מפתח - - -

יעקב מרגי: באמצעות מפעל הפיס.

<אייל בלום: לא.

יעקב מרגי: כשאני רואה אוטובוסים צהובים עם ההקדשה של מפעל הפיס.

<קריאה: כבר אין.

<קריאה: זה היה לפני 20 שנה שנה וזה הופסק.

<אייל בלום: אני לא מכיר את זה.

<אייל בלום: אני ארבע שנים בתפקיד, אז אני אפילו לא ידעתי מה לענות לך.

יעקב מרגי: לא, אני לא מפספס שום דבר, אני בראייה טוב.

איציק שמולי: השאלה אם אתה מדבר על הרכב או גם תמיכה בסבסוד של נסיעה.

<אייל בלום: לא, זה הדבר השני שרציתי לגעת בו.

יעקב מרגי: האוטובוס, לצורך העניין, מישהו יכול לומר לנו איך מועצה אזורית מקבלת את הזכאות לאוטובוס?

יעקב מרגי: מאיזה משרד?

יעקב מרגי: אבל לא בהרצאה מלומדת, על רגל אחת.

<ישראל נדיבי: במשפט אחד.

<ישראל נדיבי: יש קריטריונים ברורים שמוסכמים על החינוך ועל פיהם נקבע מי מקבל.

<ישראל נדיבי: משרד החינוך מקצה לנו בשנה, כמו שהוא אמר, 30 אוטובוסים, שמשולמים ב-80% משרד האוצר ו-20% המועצות האזוריות.

<ישראל נדיבי: זה הסידור.

<ישראל נדיבי: איך הם מתחלקים, רוצים יותר, רוצים פחות, לזה יש קריטריונים.

יעקב מרגי: איך מתחלקים ה-30?

<ישראל נדיבי: אז אני אפרט יותר.

<ישראל נדיבי: יש ארבעה קריטריונים שנכנסים לטבלה, מספר יישובים, מספר תושבים, מספר תלמידים מוסעים שמגיעה להם הסעה ומרחק ממוצע בין היישובים.

<ישראל נדיבי: אלה ארבעת הקריטריונים, עליהם יש פריפריאליות - - -

יעקב מרגי: כמה מועצות אזוריות יש לנו?

<ישראל נדיבי: יש 54 מועצות אזוריות.

יעקב מרגי: מה קצב ההחלפה של האוטובוסים?

<ישראל נדיבי: 14 שנה.

<ישראל נדיבי: אנחנו חייבים להחזיק אותו 14 שנה, בשנה ה-15 אסור להסיע בו תלמידים יותר.

<אייל בלום: עכשיו, בעצם המציאות שלנו, בתור מועצה אזורית, זה שיוצאים לנו האוטובוסים הצהובים, ואנחנו עובדים עם חברות קבלניות.

<אייל בלום: אני חושב שהמדיניות שכן המועצות האזוריות יחזיקו אוטובוסים צהובים היא מאוד מאוד חשובה ולכן אם לא יכפילו את המספר הזה פשוט לא יהיו אוטובוסים צהובים.

יעקב מרגי: אתה יודע שאנחנו פה בדיונים שואפים שנראה אוטובוסים כתומים כמו ברחבי העולם, אנחנו עוד לא טיפלנו בבעיה במועצות האזוריות, שהמרחקים הם גדולים, אבל אין ספק שצריך.

יעקב מרגי: אני מסכים איתך.

<עמיר ריטוב: אנחנו נתפשר על הצבע אם נקבל אוטובוסים.

יעקב מרגי: לא, לא כדאי לך, כתום זה יסמן אותך.

יעקב מרגי: תישאר בצהוב.

<אייל בלום: עוד דבר, השני, זה באמת מה שחבר הכנסת שמולי הזכיר, זה ההשתתפות של המדינה בקילומטרים שנוסעים.

<אייל בלום: גם פה המספר שאמור להיות זה 15% השתתפות של המועצה האזורית, בפועל זה יוצא 30% ויותר אפילו, וגם פה זה נשחק עם השנים.

<אייל בלום: אז אלה שני דברים מאוד משמעותיים לכל החינוך ההתיישבותי, כי כולם בבוקר נוסעים באוטובוסים.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: יש איתנו השומר החדש.

יעקב מרגי: בבקשה, תציג את עצמך.

<רם שמואלי: שלום, רם שמואלי.

<רם שמואלי: כשאיתן דיבר על - - -

יעקב מרגי: ההסתדרות החדשה, אתה יודע מתי היא הוחלפה ונשארה החדשה?

יעקב מרגי: זה כמו אחי הקטן, שהוא כבר עוד מעט סבא.

יעקב מרגי: תציג את הארגון, ממתי, איך כמה.

<רם שמואלי: כשאיתן דיבר קודם על זה שהייתי מפקד בסיס רמת דוד ואני גם חקלאי, אז סבא שלי עליו השלום, איש העלייה השלישית, לימד אותי שקרקע ורקיע זה מאותו שורש.

<רם שמואלי: גם דם ואדמה זה מאותו שורש.

<רם שמואלי: השומר החדש פרוש על 650,000 דונם מתוך 4 מיליון דונם אדמות מדינה ובמקומות האלה, בתכניות מגבול עזה, בתכנית מאהל ומגדל, דרך אדם אדמה, שעמית נמצא פה בחצבה, דרך מנרה על גבול הלבנון, דרך כל היערות בגליל יחד עם קק"ל, עושה שני דברים, האחד, עובדים את האדמה, ושתיים, מחנכים את הדור החדש.

<רם שמואלי: השנה אנחנו נגיע למצב של 30,000 בני נוער שיעברו דרכנו.

<רם שמואלי: בני נוער זה גם חיילים, גם תנועות נוער וגם בתי ספר ואני חושב שהדבר העיקרי שהייתי רוצה מאוד שייצא מהישיבה הזאת, אני חושב שהמצב של החיבור של הנוער לאדמה, אפילו שאנחנו יושבים פה בבית של ראשי המועצות, גם במועצות האזוריות וביישובים, כי אני גר שם ואני גם יושב ראש כפר נוער כפר גלים, הוא ממש לא טוב.

<רם שמואלי: אם בעיר הוא לא קיים, גם ביישובים שלנו הוא ממש לא טוב.

<רם שמואלי: אני חושב שאם תצא מפה החלטה גורפת של לתת תעדוף ממשלה על כל מי שמוביל תהליכים של חיבור של הנוער לאדמה - - -

יעקב מרגי: בוא תהיה מעשי.

<רם שמואלי: מאוד מעשי.

<רם שמואלי: יושב פה אלי מלכה - - -

יעקב מרגי: תן לי לכוון את הדיון.

יעקב מרגי: לא לחינם שאלתי כמה בתי ספר חקלאיים, אני אומר לכם.

יעקב מרגי: יש מערכת חינוך נפלאה בהתיישבות, ואמרנו זאת לא פעם, ואני לא רואה שהם לקחו איזה ייחודיות מסוימת בתחום הזה של החיבור לאדמה.

יעקב מרגי: אולי יש מיזמים, אני לא מכיר את הכול, אולי יש פה משהו ייחודי וייעודי, אבל זה לא משהו שמוביל - - - אני עדיין רואה את אותן המגמות שיש בעירוני.

יעקב מרגי: אתם, תקנו אותי.

<רם שמואלי: מאוד פשוט.

<רם שמואלי: מכיוון שאני בשומר החדש - - -

יעקב מרגי: משפט אחרון, הייתי מצפה דווקא במערכת החינוך ההתיישבותי להובלה, אם לא בכולה, עם משקל סגולי כבד בסיפור הזה של החיבור לאדמה.

<רם שמואלי: חבר הכנסת מרגי, אם זה יהיה הסיכום, לדעתי אתה עושה דבר גדול.

יעקב מרגי: איך?

יעקב מרגי: בבקשה.

<רם שמואלי: מאוד פשוט.

<רם שמואלי: אחת, אנחנו עושים שבוע שנקרא לעובדה ולשומרה.

<רם שמואלי: השנה נביא 30,000, בשנה הבאה 50,000 בני נוער שבאים לשבוע לעבוד בשטח בזיתים, בטיוב המרעה.

<רם שמואלי: מה שקרה בחול המועד סוכות, 3,000 אנשים היו בגליל בטיוב זיתים.

<רם שמואלי: יושב פה ראש המועצה אלי מלכה, שמוביל את תכנית רגבים, ואנחנו בשומר החדש, עמית מוביל את תכנית אדם- אדמה, זה בית ספר של חקלאי כמו של פעם.

<רם שמואלי: זאת התפיסה, חצי יום עובדים באדמה, יושבים פה שקד ויאיר, הם מתחילים את הבוקר בין שש לשתים עשרה, בעבודה חקלאית בחממות ורק אחר כך מתחילים ללמוד.

<רם שמואלי: לעובדה ולשומרה.

<רם שמואלי: כל ה-30,000 בני נוער השנה מתחילים את הבוקר חצי יום עבודה חקלאית וחצי יום למידה.

<רם שמואלי: ולכן בשני הכובעים שלי, האחד, בכפרי הנוער, מכיוון שאני יושב ראש כפר הנוער כפר גלים, אני חושב שהמינהל לחינוך התיישבותי התחיל להוביל את המהלך להעתיק את רגבים, להעתיק את אדם-אדמה ולעשות תכניות שבאמת נותנות לנוער לחוות את אדם-אדמה.

<רם שמואלי: ודבר שני, כל מיני גופים, כמו תנועות נוער או כמו השומר החדש, שיוזמים כזה דבר, ללכת הלאה.

<רם שמואלי: אני אסיים במדרש, שהוא קשור לפרשת השבוע שהולכת לבוא אלינו, פרשת לך לך.

<רם שמואלי: בשעה שהיה אברהם מהלך בארם נהריים ובארם נחור ראה אותם נוכלים ושותים ופוחזים, וכיוון שהגיע לסולמה של צור התבונן על ארץ ישראל, מה הוא ראה שם?

<רם שמואלי: ראה אותם עוסקים בניכוש בשעת הניכוש, בעידור בשעת העידור, אמר, הלוואי יהא חלקי בארץ הזאת.

<רם שמואלי: אמר לו הקב"ה, לזרעך אתן את הארץ הזאת.

<רם שמואלי: זאת אומרת כל הגמרא שלנו יושבת על העבודה החקלאית, כל הסוגיות וההתלבטויות וההתפלפלויות יושבים על העבודה החקלאית, אנחנו חייבים לעשות שינוי בבתי הספר והמינהל לחינוך התיישבותי, ברור שהוא המוביל בתחום הזה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אלי, אתה רוצה לומר משהו?

<אילן שדה: רק קצר.

יעקב מרגי: אילן, אתה לא יכול קצר.

<אילן שדה: לא, שאלת אם יש דברים מיוחדים בחינוך.

<אילן שדה: יש חוות חקלאיות שקיימות, שבהן לומדים וחוקרים, אני יודע אצלנו, גם תלמידים ערבים, גם דתיים, גם אצלנו מהמועצה וגם אחרים, חוקרים חקלאות ועוסקים בנושא הזה.

<אילן שדה: זה קיים אך ורק בחינוך ההתיישבותי בתמיכת משרד החינוך.

<אילן שדה: אז קיים אצלנו החינוך הזה, לאדמה, לקרקע.

<אילן שדה: רם עבד איתנו גם.

יעקב מרגי: חבל שלא נמצא איתנו, מהפקולטה לחקלאות, הייתי רוצה לשמוע, התלמידים שלה, בחתך, ברובם מהיכן מגיעים, כדי להגיע למסקנה שאכן לקחתם את זה ואתם דוחפים את זה לשם.

יעקב מרגי: לא נראה לי שהמסה הקריטית באה מה - - - לפעמים זה גם טבעי, לפעמים הבן רואה מה אבא שלו עובר, הוא אומר 'הדבר האחרון שאני אהיה זה חקלאי', והמדינה מקשה.

יעקב מרגי: לכן אני אומר, הענף הזה עובר, לטוב ולרע, התפתחות, עם הקשיים האובייקטיביים והלא אובייקטיביים שלו, אבל אין ספק, אני ככה באופן טבעי, אלא אם כן תכפרו בזה, שההתיישבות צריכה להוביל בקטע הזה, שבאמת חלק נכבד מבוגריה יהיו מחוברים ל - - - כי אם בתי הספר בהתיישבות הם באותן מגמות ובאותו שטנץ של מערכת החינוך ואין משהו ייחודי או ייעודי, אתה מרגיש איזה פספוס.

יעקב מרגי: ואני מתחבר לדברים של רם.

<אבי אלקיים: אני אוכל לתקן אותך בהמשך, ברשותך.

יעקב מרגי: אתה תקבל - - -

<אבי אלקיים: בהמשך אני אתקן אותך.

יעקב מרגי: תאמין לי, גם אם לא תרצה לדבר אני אכריח אותך לדבר בסוף ולשמוע תשובות גם כן.

יעקב מרגי: אני אתן לחנן גינת, בקצרה.

<חנן גינת: רוצה להגיד, אני בא מהתחום המדעי ומהתחום החינוכי, החלטתי ללכת להיות ראש מועצה וזה מתחבר לדברים שאמרת.

<חנן גינת: אני חושב שבתחום החינוכי, כל הסוגיה של יום העבודה, שהולכת ודועכת בבתי הספר החקלאיים, זה משהו שצריך לשמר את מה שיש ולחזק ולחזור, כי זה בדיוק החיבור הזה, האדם ואדמה זה קבוצה מסוימת, אבל אנחנו מכילים את כל תלמידי בתי הספר, מכיתה ח' עד כיתה י"ב, בתוך ההתיישבות העובדת, זה דבר מאוד חשוב.

<חנן גינת: אני חושב שהדבר השני שצריך לחזק זה הנושא של החיבור, של החינוך למו"פים ולמדע ולמחקר.

<חנן גינת: זה קיים, אבל זה קיים לאט מדי, ויש תמיכה וגם עכשיו לאחרונה יש תמיכה, לפחות אצלנו בערבה התיכונה, אצל אייל, בהקמת חממת חקלאות.

<אייל בלום: חווה חקלאית.

<חנן גינת: חווה חקלאית ואנחנו רוצים להרחיב את זה.

<חנן גינת: אני חושב שאלה שני תחומים שיתחברו גם לעבודות חקר.

<חנן גינת: אם התלמידים מכיתות י"א-י"ב יעשו, ועושים, אבל הרבה פחות מדי, עבודות חקר בתחומי החקלאות, זה החיבור הכי טוב שיש לאדמה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: עדן אלפסי, בבקשה.

<עדן אלפסי: נעים מאוד.

<עדן אלפסי: אני עדן אלפסי, לומדת במקיף תבור, מוסד חינוכי עמקים-תבור במזרע, מאחוזת ברק, מטעם מועצת התלמידים המחוזית של החינוך ההתיישבותי.

<עדן אלפסי: באתי לדבר גם על תנועות נוער, שהן חלק בלתי נפרד מהחיים של בני הנוער אחר הצהריים בחינוך ההתיישבותי.

<עדן אלפסי: הן נותנות הרבה פעמים מענה לבני נוער במקומות שאין בהם המון תרבות פנאי אחר הצהריים, בגלל מיקום גיאוגרפי.

<עדן אלפסי: התנועה, לפחות בעיניי ובעינינו, מעבירה לנוער ערכים ומורשת ודרך שהיא שונה ובדרך שמשלימה למה שבית הספר מעניק לתלמידים.

<עדן אלפסי: אני מקצרת ואומרת שתנועות הנוער, ביחד עם החינוך ההתיישבותי בבתי הספר, לדעתי זו מערכת שצריכה לפעול ביחד ולתת מענה אחיד לבני נוער שהם גם מיוחדים במערכת החינוך.

יעקב מרגי: עדן, אמרת בדברייך שתנועות הנוער נותנות מענה ליישובים שאין שם תרבות שעות פנאי ופעילות בשעות הפנאי, איך אתם מתגברים בסוגיית המרחק והניידות מיישוב ליישוב?

<עדן אלפסי: קודם כל בפעילויות של הנוער בתוך המועצה יש הסעות שהמועצה מארגנת.

<עדן אלפסי: בסך הכול תחבורה ציבורית, סוג של מוגברת באזורים כאלה, אבל הורים בעיקר מסיעים.

יעקב מרגי: ההורים בעיקר.

יעקב מרגי: את צנועה, השארת את ההורים בסוף.

יעקב מרגי: זוהר רודיטי, תשלימי לנו.

<זוהר רודיטי: בוקר טוב, אני זוהר רודיטי, סגנית יושב ראש מועצת התלמידים של המינהל לחינוך התיישבותי.

<זוהר רודיטי: רציתי לדבר גם על תנועות נוער, היא קצת לקחה לי, לא נורא.

<זוהר רודיטי: מה שחשוב לי להגיד לך , דיברת - - -

יעקב מרגי: תלמדי מהפוליטיקאים, לא משנה שהשני אמר, חוזרים על זה.

<זוהר רודיטי: אמרת שאתה לא שם בעצם לתכנים שונים בבתי ספר חקלאיים.

<זוהר רודיטי: אני לומדת בכפר נוער ויצו ניר העמק, זה כפר נוער חקלאי בעפולה.

<זוהר רודיטי: אני לומדת 5 יחידות חקלאות, ארבע שעות בשבוע אני משקיעה במשק, אני עובדת ברפת, בשנה שעברה הכנתי גבינות בבית הספר.

<זוהר רודיטי: אז כן יש בתי ספר ש - - -

יעקב מרגי: כמה יש במגמה הזו?

<זוהר רודיטי: במגמת חקלאות, זו מגמה שמכיתה י', זה יכול להיות מגמת בחירה, אבל בעיקרון שתי כיתות של תלמידים מצטיינים מקבלים אותה כחובה.

<זוהר רודיטי: זהו, בסך הכול, אז זה כן קיים, שתדע.

יעקב מרגי: לטעמך, אתם משקפים את מה שקורה בכל ההתיישבות?

יעקב מרגי: יש מספיק?

<זוהר רודיטי: לא, לא מספיק, לדעתי.

<זוהר רודיטי: עדיין לא.

איציק שמולי: איפה את גרה?

איציק שמולי: אם אפשר לשאול.

<זוהר רודיטי: אני גרה בעפולה, גרתי במועצה אזורית עמק יזרעאל עד לפני שנתיים וחצי.

איציק שמולי: את יכולה לשתף אותנו בבחירה ללכת לבית הספר הזה?

איציק שמולי: זה לא טריוויאלי.

יעקב מרגי: היא הייתה תושבת המועצה האזורית.

<זוהר רודיטי: אני למדתי בבית ספר שלה, בעמקים-תבור, כשעברתי לעפולה עשו לי בעיות עם ההסעות אז עברתי לניר העמק.

<זוהר רודיטי: הייתה חשובה לי נורא החקלאות, להישאר עם האופי הזה של תנועות נוער חקלאיות, אני הייתי חניכה בבני המושבים והמשכתי בתנועה.

<זוהר רודיטי: נורא היה חשוב לי לשמור על האופי הזה, כי לי זה משהו שגדלתי לתוכו, מכיתה ג' אני שם.

<זוהר רודיטי: זהו.

יעקב מרגי: עוד משהו?

<זוהר רודיטי: לענייננו לתנועות נוער, כן.

<זוהר רודיטי: במרחב הכפרי יש המון בני נוער שיוצאים לשנות שירות ובין הדברים הבעייתיים בפריפריה בשנת שירות זה שגרעינרים מגיעים, שינשינים מגיעים, מתחילים תהליך ואחרי שנה הם צריכים לעזוב, נגמר התפקיד שלהם בעצם ומי שנכנס שנה אחריהם רוצה לפתוח תהליך משלו, לא מתחבר, לא מצליח לעבוד יותר, היישובים תוקעים אותם, אין מספיק נוער שיעזור להם.

<זוהר רודיטי: אז בעצם יש רעיון, זה קיים בכמה יישובים היום, לפתוח גרעין מקומי, אם זה נגיד במטולה, אז גרעין של מטולאים, באים מתוך מטולה, נשארים שם, עובדים, פותחים תהליך משלהם.

<זוהר רודיטי: מי שבא שנה אחר כך יודע איך להמשיך אותם, יודע מה הבעיות באותו מקום, הם יודעים איך לעבוד, עם מי לעבוד, איך לעשות את זה, וזהו בסך הכול.

<זוהר רודיטי: אנחנו קוראים לכל מי שיושב בוועדה הזו באמת לבוא לשתף פעולה, לעזור, כי יש המון נוער שרוצה לקבל מענה ולא מקבל וזה נורא חשוב לנו.

<זוהר רודיטי: תודה.

יעקב מרגי: אני כל פעם מקפיד לבטא את הנאתי מהנציגים של מועצות הנוער והתלמידים הארצי, כל הכבוד על התרומה שלכם.

<יובל פלג: היו לנו עוד נושאים רצינו להעלות.

יעקב מרגי: אין בעיה, אבל עכשיו השינשינים.

יעקב מרגי: אתה רוצה לדבר?

<יובל פלג: הייתי שמח.

יעקב מרגי: אתה מכיר את זה, אתה אורח קבוע פה בוועדה, להירשם.

<יובל פלג: נכון, העברנו פתק.

יעקב מרגי: לא ראיתי, לא רשום אצלי.

איציק שמולי: רק בגלל האסרטיביות אתה תדבר.

יעקב מרגי: מבחינת שמולי, בגלל האסרטיביות, אצלי זה מעורר נוגדנים, אבל בגלל שיש לי הערכה לבני הנוער אתה תקבל, אבל מיד אחרי השינשינים.

יעקב מרגי: בואו נשמע.

יעקב מרגי: תציגי את עצמך, בבקשה.

<חביבה סלומון: סלומון חביבה, אני ראש יחידת הנח"ל, השינשינים והמכינות הקדם צבאיות.

<חביבה סלומון: אני אעשה את כמה שיותר קצר, כדי שנהיה פרקטיים.

<חביבה סלומון: אני אתחיל דווקא עם הנושא שגבי הציגה בנושא עבודה מועדפת.

<חביבה סלומון: אני חושבת שזו חובה, זה הכרחי, לקחת את התחום, לקחת את השינשינים וגם את המכינות הקדם צבאיות ולאפשר להם לעסוק בתחום הזה אחרי שהם משתחררים מהצבא.

<חביבה סלומון: אני לא יודעת כמה אתה יודע, אבל יש מעל 2,000 בוגרים שיוצאים משנת השירות ועוסקים בחינוך ולא מקבלים תמורה והם מגיעים למקומות שהכי זקוקים להם בפריפריה.

יעקב מרגי: אתם מזהים מה שאני מזהה, שבני הנוער האלה מגיעים לשנת שירות עם תובנות, ליחידות כאלה ולמקצועות כאלה, ותוך כדי שנת השירות הם משנים תפיסה ועוברים ומחויבים לחינוך.

<חביבה סלומון: בהחלט.

<חביבה סלומון: אני חושבת שזה התפקיד שלכם כאן, לעשות את הכול - - -

יעקב מרגי: משרד הביטחון מעודד את זה?

<חביבה סלומון: בוודאי.

<חביבה סלומון: ולצערי היחידה שאמורה להיות כאן, היחידה להכוונת חיילים משוחררים שעוסקת בזה לא נמצאת כאן, אני בעברי עבדתי הרבה שנים ביחידה הזו, לכן אני יודעת שזה משהו שתלוי בכם.

<חביבה סלומון: אם תשנו את זה על פי חוק ותאפשרו, אני אומרת לך באופן אישי שכמה שיותר בני נוער משנת השירות והמכינות הקדם צבאיות יעשו את השנה הזאת אחרי השירות הצבאי והם יגיעו למקומות שאנחנו צריכים אותם, בפריפריה החברתית והגיאוגרפית, ששם הכי זקוקים להם.

<חביבה סלומון: הם נמצאים שם היום, צריך יותר, ואנחנו נעשה את הכול לעודד אותם, וזה התפקיד שלכם, לשנות את החוק בנושא הזה.

<חביבה סלומון: לגבי ההתיישבות, נגעת בזה.

<חביבה סלומון: אני יכולה להגיד לך שלשמחתי נמצאים כאן גם התק"צ וגם בני המושבים וגם השומר החדש - - -

יעקב מרגי: את בוגרת בעברך צבא?

יעקב מרגי: בגלל זה התק"צ?

יעקב מרגי: תסבירי לכאלה שלא יודעים, התנועה הקיבוצית.

<חביבה סלומון: התנועה הקיבוצית.

<חביבה סלומון: אני יכולה להגיד לך שאנחנו עושים הכול במשרד הביטחון ואנחנו משבצים אותם היום, זה משהו שהתחלנו לפני שנתיים, משבצים אותם בקיבוצים, במנרה, כמה שיותר שיעסקו בחקלאות, זה משהו שהשתנה אצלנו - - -

יעקב מרגי: יש מגבלת תקנים?

<חביבה סלומון: יש מגבלת תקנים, זה נכון.

<חביבה סלומון: אני יכולה להגיד לך שהיום - - -

יעקב מרגי: ממה היא נובעת?

<חביבה סלומון: אני אסביר.

<חביבה סלומון: כרגע יש גם את הצבא, זה לא רק משרד הביטחון.

יעקב מרגי: צרכים של הצבא.

<חביבה סלומון: גם צרכים של הצבא, תר"ש גדעון, קיצוצים, יחידות שהצטמצמו.

<חביבה סלומון: אנחנו מדברים היום על 6,000 - - -

יעקב מרגי: זה יותר תקציבי או תפיסה מערכתית?

<חביבה סלומון: לא, אני אסביר.

<חביבה סלומון: קודם כל הצבא מבחינתו, יש לו תכנית חומש, כמה שנים קדימה, מבחינתם הם מקצים 10%, כל שנה, אנחנו מדברים על 6,000 בני נוער דח"שים לשנת השירות והמכינות הקדם הצבאיות.

יעקב מרגי: דח"שים, דחיות שירות.

<חביבה סלומון: וכל שנה הצבא מגדיל בין 8% ל-10%.

<חביבה סלומון: אז פעם אחת יש את ההיבט של הצרכים של הצבא ופעם שנייה, כן, זה תקציבים.

<חביבה סלומון: בסוף אנחנו נגדיל, הרי יבואו סביב השולחן הזה, ובאו - - -

יעקב מרגי: את יכולה לומר לי כמה אחוזים נדחים?

<חביבה סלומון: אם יש 60,000 מתגייסים, 10% מתוכם מקבלים דחיות גיוס.

יעקב מרגי: ברור לי, אני שואל לגבי שנות השירות, כמה בקשות נדחות?

<חביבה סלומון: על כל אחד שמתקבל עשרות לא מתקבלים.

<חביבה סלומון: עשרות לא מתקבלים, מאוכזבים, את המכתבים אני מקבלת, הם מגיעים אליי, אם זה החבר'ה האלה וההורים שלהם, ואני אומרת את זה בצער רב והלוואי שיכולנו לאפשר.

<חביבה סלומון: ואני אומרת את זה כאן בפני כל מי שנמצא כאן, ויודעים את עמדתי, שעל כל - - -

איציק שמולי: על פי איזה קריטריון אומרים למישהו כן ולמישהו לא?

<חביבה סלומון: רק אני אשלים את המשפט.

<חביבה סלומון: אני תמיד אומרת שהחזון שלי שכל נער ונערה במדינת ישראל יסיימו י"ב ויילכו או לשנת שירות או מכינה קדם צבאית, או מסלול הנח"ל.

<חביבה סלומון: הלוואי שזה מה שיהיה.

יעקב מרגי: שאל אותך חבר הכנסת שמולי, מאחר שהביקוש הוא במאות אחוזים יותר, איך אתם מחליטים מי כן ומי לא?

<חביבה סלומון: מה שאנחנו עושים, אנחנו מקצים, לצורך העניין, אם זה מכינות או שנת שירות, יש 29 תנועות וארגוני נוער, 54 מכינות קדם צבאיות, אנחנו מקצים מכסה לכל מכינה ולכל תנועה וארגון, גודל, שנים, ותק, והתנועה והארגון או אותה מכינה הם אלה שעושים את המיונים וקולטים את החניכים.

איציק שמולי: כלומר אם אני רוצה לעשות את אותה שנת שירות, אז את תהליך המיון אני צריך לעבור מול הגוף שבו אני רוצה לעשות את ה - - -

<חביבה סלומון: בוודאי, דרך אותו גוף.

<חביבה סלומון: הגוף עושה את המיון, הגוף מחליט מי יגיע אליו וכמובן שהמכסה, מכסה, זה מה שמגביל אותו.

<חנן גינת: כל מי שעושה שנת שירות הולך לצבא בסוף.

יעקב מרגי: סליחה, אני לא רוצה להפוך את הדיון עכשיו ל - - -

<אורה חכם: שאלה קטנה.

<אורה חכם: אני אשאל אותך שאלה, אם יש לכם הקצאה שלכם לתלמידים שהם טעוני טיפוח, לשוויון הזדמנויות למשל.

<חביבה סלומון: בוודאי, יש.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני לא רוצה להפוך את הדיון הזה לשנת השירות, יכול להיות שנצטרך בהמשך המושב לתת דיון מיוחד סביב הסוגיה הזאת וננסה לדחוף את זה.

יעקב מרגי: משרד החינוך.

<אבי אלקיים: קודם כל תודה רבה.

<אבי אלקיים: אבי אלקיים, מפמ"ר מדעי החקלאות.

יעקב מרגי: שמעת את הדברים.

יעקב מרגי: ההבדל בינך לבינם, הם באו להציג ולשאול שאלות, אתה רק תשובות, מה אתה עושה טוב וזה, יש לך הערכה של המנכ"לית ומשכורת ב-1 בחודש, אתה עכשיו פה נותן לנו תשובות.

<אייל רייז: סליחה, יושב ראש הוועדה, אם אפשר, אני נרשמתי ואני רוצה להציג דברים לפני שהוא עונה.

יעקב מרגי: מי הדובר?

<אייל רייז: אייל רייז, ממלא מקום ראש המועצה האזורית במטה אשר, סגן ראש המועצה.

יעקב מרגי: שמעתי את בקשתך ובכל זאת הוא ידבר.

יעקב מרגי: אני אתן לך בהמשך, אם הוא לא יענה לך, אני אתן לו להשיב.

<אבי אלקיים: אז אני בעצם פה מייצג גם את המינהל לחינוך התיישבותי וגם את המזכירות הפדגוגית.

<אבי אלקיים: אני יכול לציין שבמינהל ההתיישבותי עושים כל מאמץ כדי לתת מענה למה שהערת קודם, לשפר את המקצוע, ואני אגיד מה נעשה בתחום הזה.

<אבי אלקיים: האחד, אנחנו סיימנו עכשיו כתיבה של תכנית לימודים מאוד משמעותית.

<אבי אלקיים: אנחנו מקדמים, דיבר קודם ראש המועצה, בעין שמר למשל מקדמים שם חקלאות מדייקת, זאת אומרת ברמות הכי גבוהות.

<אבי אלקיים: אנחנו קידמנו תכניות ייחודיות שנותנות מענה לחקלאות המתקדמת.

<אבי אלקיים: יש בעיה אחת, ואני הייתי רוצה שפה יחשבו איך נותנים פתרון לעניין הזה, יש לנו המון בוגרים שרוצים ללמוד מדעי החקלאות, אבל אחת הבעיות זה שהאוניברסיטאות לא מכירות בזה כמקצוע מדעי למרות שלצערי כל עבודות החקר שנעשות נעשות בחוות החקלאיות, הן נעשות בכפרי נוער, במשקים שלנו, במשק החקלאי, אבל לצערי תלמידים לא מגיעים כי בשורה התחתונה המקצוע הזה לא מוגדר כמקצוע מדעי שמקובל על האוניברסיטאות.

<אבי אלקיים: זה דבר אחד.

יעקב מרגי: איזה מקצוע?

<אבי אלקיים: מדעי החקלאות.

יעקב מרגי: אם אדם רוצה ללמוד להיות אגרונום, הוא הולך ל-?

<אבי אלקיים: הוא הולך לפקולטה.

יעקב מרגי: לחקלאות.

יעקב מרגי: שזה המוסד היחיד במדינה?

<אבי אלקיים: לא, יש עוד מוסדות, אבל לא ברמה של הפקולטה, יש כל מיני מכללות, אבל מבחינה אקדמית האוניברסיטה, שבעצם מובילה את תחום מדעי החקלאות, זו כמובן הפקולטה לחקלאות.

<אבי אלקיים: זה דבר אחד.

<אבי אלקיים: דבר שני, אנחנו היום מקדמים מהלך מאוד משמעותי, של הקמת חוות חקלאיות במו"פים, ויש פה נציגים, ראשי מועצות, שיודעים שנעשה כאן מהלך מאוד משמעותי.

<אבי אלקיים: הקמנו כבר שתי חוות במו"פים, אחת בעמק המעיינות והשנייה בערבה התיכונה, ואני יכול להגיד לכם שזה נותן מענה מאוד משמעותי.

<אבי אלקיים: יש תלמידים שרוצים ללמוד חקלאות, יש נכונות - - -

יעקב מרגי: מי מתקצב את המו"פים האלה בחקלאות?

<אבי אלקיים: ככה, בשנה שעברה קיבלנו תקצוב, שלצערי הפסיקו אותו, משרד החקלאות תקצב אותנו בשנה שעברה, כל חווה קיבלה כ-300,000, זה הופסק.

יעקב מרגי: זה הופסק כי זה עבר תקצוב ישיר מהחקלאות או הופסק בכלל?

<אבי אלקיים: לא, הופסק בכלל.

<אבי אלקיים: דבר נוסף, היה לנו תקציב של מה שנקרא חקלאות בקהילה, גם הסיפור הזה לצערי הופסק.

<אבי אלקיים: התקציב של לפני שנתיים ניתן על ידי חבר הכנסת כלפא, להקמת חממות חקר לחוות חקלאיות, גם זה הופסק.

יעקב מרגי: זה גורלם של כל התקציבים האישיים של חברי הכנסת.

<אבי אלקיים: לא יודע, אני רק רוצה להגיד, אנחנו עושים - - -

יעקב מרגי: זו הנאה רגעית.

יעקב מרגי: לכן אם זה דבר טוב ונכון צריך למסד את זה בבסיס התקציב.

<אבי אלקיים: אז אני לא יודע איך עושים את זה, לכן אני פונה אליכם כדי למצוא את הדרך.

<אבי אלקיים: אני רוצה רק להגיד שבאמת בסך הכול נעשית מהפכה בתחום מדעי החקלאות, אבל אם אנחנו לא ניתן מענה, גם תקציבי, גם לפיתוח אותן תשתיות לחקלאות היי טק, ואם לא ניתן איזה שהוא מענה לצד האקדמי, שהאקדמיה תכיר במקצוע הזה כמקצוע מדעי, אנחנו נימצא במצב שבו כל העתודה של החקלאים העתידיים במדינת ישראל, לא יהיה מי שייתן מענה, כי לאט לאט יברחו אנשים.

יעקב מרגי: זה החיבור לאדמה.

איציק שמולי: מה עם הסוגיה של ההסעות?

איציק שמולי: כנציג המשרד, איך אתם מתייחסים לסוגיה של ההסעות שעלתה כאן?

<אבי אלקיים: לגבי ההסעות, אני שמעתי את ראש המועצה, ומה שנאמר לי על ידי מי שמרכז את הנושא הזה במשרד החינוך, שכל הנושא של השתתפות בהסעות הוא פונקציה של הרמה הכלכלית של המועצה, אם זה מועצה עשירה או מועצה ענייה, לפי זה קובעים את ההשתתפות.

יעקב מרגי: זה דיפרנציאלי.

<אבי אלקיים: כן, בדיוק.

<ישראל נדיבי: לא.

<אבי אלקיים: זה מה שאני יודע.

<אבי אלקיים: שמעון אבני הוא הממונה על התחום הזה וזו התשובה שקיבלתי ממנו.

יעקב מרגי: שזה דיפרנציאלי, מועצה חלשה מתוקצבת יותר מ - - -

<אבי אלקיים: ממועצה חזקה.

<ישראל נדיבי: לא.

<ישראל נדיבי: לא.

יעקב מרגי: אבל ההשתתפות העצמית בין 30% ל-15%?

יעקב מרגי: לכמה?

<ישראל נדיבי: לא, 40%-50%.

יעקב מרגי: זה כבר כמה גרסאות, זה לא אחת או שתיים.

יעקב מרגי: אוקיי, אנחנו נלמד את הסוגיה הזו.

יעקב מרגי: אני לא רוצה להיכנס לזה.

<אבי אלקיים: לסיום - - -

יעקב מרגי: לא, עוד לא סיימת.

יעקב מרגי: עוד לא התחלת.

יעקב מרגי: אני רוצה שתיתן לנו, או אתה או מישהו ממשרד החינוך, מה המגמות של הגידול במערכת החינוך ההתיישבותי בשנים האחרונות?

<אבי אלקיים: עד השנה האחרונה, לפני הפעלת הרפורמה החדשה, המספרים גדלו משנה לשנה בקרוב ל-5% כל מחזור.

<אבי אלקיים: אני מדבר על חמש השנים האחרונות.

<אבי אלקיים: מרגע שנכנסה הרפורמה החדשה, שבעצם אומרת שתלמיד יכול לבחור כשלושה מקצועות בחירה, אנחנו נמצאים בפרשת דרכים שאם אנחנו לא ניתן היום מענה שאמרתי קודם, שהמקצוע הזה יוכר ויתוקצב כמו שצריך ויתוקצבו גם תשתיות, כאן יש נציג של כפר גלים, אהוד רם, שהוא מוביל את כל החקלאות המדייקת, עד שלא יהיה איזה שהוא תקצוב מיוחד לסיפור הזה, לדעתי בשנים הקרובות נראה ירידה במספר לומדי מדעי החקלאות וזה יהיה חבל מאוד.

יעקב מרגי: לא, זו לא השאלה ששאלתי.

יעקב מרגי: שאלתי בכלל, כל מערכת החינוך במועצות האזוריות, בהתיישבות, יש גידול?

<אבי אלקיים: יש גידול.

יעקב מרגי: באחוזים.

יעקב מרגי: אני יודע שיש גידול, אני רואה את זה, השאלה מה האחוזים.

<אבי אלקיים: אני יכול להגיד בממוצע, אני מדבר על בין 5% ל-10% כל שנה יש עלייה במספר הלומדים.

יעקב מרגי: אתם מתחברים לזה?

<קריאה: כן.

איציק שמולי: עוד שאלה קטנה, אתה יכול להתייחס לאמירה שחבר הכנסת ברושי אמר פה בהתחלה, לגבי האיום השנתי, שהשנה לא הופיע, על עצם קיומו של זרם החינוך ההתיישבותי?

<אבי אלקיים: אני רוצה להגיד לכם שדווקא אני חושב שלאחרונה אנחנו מקבלים חיזוק על מה שהמינהל לחינוך התיישבותי, בכל מסגרת ובכל פורום מציינים המינהל ההתיישבותי כאחד - - - פה דיברו על גיוס לצבא, פה דיברו על אזרחים טובים במדינת ישראל, בחינוך הפנימייתי, אני חושב שהמינהל לחינוך התיישבותי מביא פשוט גאולה לאותם תלמידים שלצערי בחלקם חלשים והמקום הזה, המסגרת הפנימייתית, מחזקת אותם ואנחנו רואים את הקצונה, כולל אותי, אני בוגר כפר הנוער הדתי כפר חסידים, ואני יכול להגיד לכם ש-90% מבוגרי כפר הנוער בתקופה שלי הם בוגרי אוניברסיטאות.

<אבי אלקיים: יש פה בחור שהיה פעם תלמיד שלי, אני יכול להגיד לכם, בגאווה, שמה שעושים כפרי נוער לילדים האלה זו הצלה וצריך להמשיך לתמוך במינהל לחינוך התיישבותי, כי המשמעות של החינוך ההתיישבותי היא מעבר ללמידה חקלאית, היא הרבה מעבר לזה.

<אבי אלקיים: אני מאמין שצריך לשמור על הגוף הזה ולתת לו את כל הכוחות כדי שהוא ימשיך להוביל.

<אבי אלקיים: ויש פה גם נציג של מנהלי הפנימיות, כדאי לשמוע אותו גם.

<יוסי זגורי: תודה.

<יוסי זגורי: שמי יוסי זגורי, אני סגן מנהל האגף לחינוך והדרכה בפנימיות ומשמש כמפקח פנימיות.

יעקב מרגי: היית כאן בדיון על כרמיאל?

<יוסי זגורי: לא, היה נציג אחר מטעמנו.

<יוסי זגורי: אני רוצה להאיר סוגיה נוספת בכל מה שקשור לחינוך ההתיישבותי ולמינהל לחינוך התיישבותי.

<יוסי זגורי: הליבה של החינוך ההתיישבותי אלו כפרי הנוער והחינוך הפנימייתי.

<יוסי זגורי: החינוך הפנימייתי והחקלאות חד הם מבחינתנו.

<יוסי זגורי: אני רוצה להצטרף לבקשה בנושא הזה של עבודה מועדפת לגבי כל אותם אלה שעובדים בחינוך הפנימייתי, מדריכים, מדריכות, כמה אלפי אנשים שעושים עבודת קודש ימים כלילות, 24/7, עם אותם ילדי ישראל שבאים לפנימיות ותנאי ההעסקה שלהם הם תנאי העסקה מאוד לא מכובדים.

<יוסי זגורי: אני חושב שזה סקטור שצריך לתת עליו את הדעת וזה המקום וזה הזמן לצרף אותם לאותה סוגיה של עבודה מועדפת.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: רני אידן.

<אבי אלקיים: רגע, המפקח על המשק החקלאי.

יעקב מרגי: עכשיו רני אידן מדבר.

<רני אידן: צהריים טובים.

<רני אידן: אני רוצה לגעת בכמה סוגיות, אני אתחיל בסוגיה של לימודי החקלאות בבתי הספר.

<רני אידן: אני בהחלט תומך בעמדתו של המפמ"ר, אני חושב שצריך לעשות סוויץ' קטן ולעבור לחקלאות חכמה, אם אנחנו רוצים למשוך את הנוער פנימה.

יעקב מרגי: צריך במקרה הזה במקביל גם ממשלה חכמה.

יעקב מרגי: זה אני אמרתי, לא אתה.

יעקב מרגי: אל תגיב.

יעקב מרגי: בבקשה.

<רני אידן: אבל בבדיחות, כשאני הייתי עושה שטויות אז אבא שלי היה אומר שאם הילד הזה לא היה שלי גם הוא היה צוחק.

<רני אידן: אז ככה זה בהקשר הזה.

<רני אידן: בכל אופן, אני רואה שבמקומות שעושים פעילות של חקלאות חכמה אנחנו מצליחים למשוך נוער איכותי לתוך העניין הזה של החקלאות.

<רני אידן: בהחלט צריך להשקיע בזה.

<רני אידן: אנחנו מקימים כרגע שתי מערכות מו"פ אצלנו במועצה, בשיתוף עם השכנים, לצערי בלי תמיכת משרד החקלאות כי משרד החקלאות החליט שאין צורך במו"פ חקלאי במרכז.

יעקב מרגי: יש מספיק עגבניות, הוא אומר, בארץ.

יעקב מרגי: והאבוקדו הוא במחיר שווה לכל נפש.

<רני אידן: ואנחנו בהחלט מתכוונים לשתף את הנוער בתוך המו"פ הזה.

<רני אידן: אז זה לא דברים בעלמא, אנחנו ממש קבענו להם מיקום בתוך המערכת, בקרוב אנחנו נוכל להציג אותה.

<רני אידן: גם בכפר הנוער שאני ניהלתי בזמנו, במבואות ים, אנחנו הקמנו שם חקלאות מודרנית בתחום אחר לגמרי, הלכנו לפי משנתו של בן גוריון שאמר שהים זה החקלאות הרטובה שלנו, הקמנו חקלאות ימית מאוד מעניינת, מאוד מתקדמת ומושכת הרבה מאוד בני נוער מסוגים שונים.

<רני אידן: אז אני אומר שוב, אם אנחנו רוצים לפתח את הנושא הזה צריך לעבור לחקלאות הרבה יותר מעניינת בכדי שאפשר יהיה לדבר על זה עם הנוער.

<רני אידן: אני רוצה לתקן משהו בעניין האוטובוסים הצהובים, צריך לזכור שכיתות י', י"א, י"ב, מקבלים תקצוב רק של 50% על הנייר, בפועל זה יוצא בסביבות 30%, רק הצעירים יותר מקבלים את ה-85%, כך שאם אתה עושה ממוצע כללי למועצה - - -

יעקב מרגי: מה הרציונל?

<רני אידן: לא יודע, זה תשאל - - -

יעקב מרגי: דוגמה, הבן שלי, כדי להגיע לבית הספר שלו במועצה הוא נוסע - - -

<רני אידן: לא, כשהוא גדול יותר - - -

יעקב מרגי: הוא גדול, הוא גדול תרתי משמע - - -

<רני אידן: זהו, הצעדים שלו יותר גדולים, הוא לא צריך אוטובוס.

יעקב מרגי: ברכב לוקח לי לפעמים, כשהוא מפספס, לא נעים, כמעט חצי שעה.

יעקב מרגי: אז מה הרציונל?

יעקב מרגי: אני לא מבין.

<רני אידן: אין רציונל, זה מתוך תפיסה שמאחר שלא מדובר בחינוך חובה, אלא חינם רשות כאילו, אז את האי חינם הזה הם מטילים על הרשות.

<רני אידן: אני יכול להגיד לך שהיום המועצה האזורית עמק חפר תומכת בהסעות ב-8 מיליון - - -

איציק שמולי: מה פירוש?

יעקב מרגי: אתה לא מעודכן כנראה, חוק חינוך - - - לא שאלתי על כיתות לידה עד גיל 3, שאלתי על י"א, אמרת, 50%.

<רני אידן: י"ב.

יעקב מרגי: זה במסגרת חוק חינוך חינם, חובה.

<רני אידן: חינם כן, אבל לא חובה.

יעקב מרגי: חובה, מה לא חובה?

יעקב מרגי: אתם מעבר לקו הירוק או בתוך הקו הירוק?

<רני אידן: לא, אנחנו בפריים טיים של מדינת ישראל, אנחנו במותניים הצרות, תקרא את חוק החינוך אז תראה.

<רני אידן: אני לא יודע, אתה שואל אותי - - -

יעקב מרגי: ההסעות אולי מוחרגות מהחוק, אבל לא יכול להיות ש - - - חוק חינוך חובה חינם במדינת ישראל הוחל עד כיתה י"ב כולל, נקודה.

<רני אידן: בשביל להוריד את זה מסדר היום אני מוכן לקבל את זה, למרות שזה לא מדויק.

<רני אידן: אבל אני כן רוצה להגיד שזה בלתי נתפס, אני מוציא היום 8 מיליון שקל בשנה על הסעות משום שגם ההסעות שהן כאילו ב-85% זה ישראבלוף, למעשה זה באזור ה-60%-70%.

יעקב מרגי: תגיד לי, מפמ"ר, תיקח את הדברים שלי, אמנם הם ייכתבו, אם אנחנו מקיימים על החינוך וההתיישבות, כשהמסה הקריטית זה ההסעות ולא מוצא לנכון אחד מהאגף המהולל הזה שלכם במשרד החינוך, שאני דואג כל ישיבה שהם נמצאים להיות מאוכזב, להביע את אכזבתי ממנו, להופיע כאן ולתת לנו - - - אני לא יכול לשאוב ממך נתונים.

יעקב מרגי: זה נושא כבד בהתיישבות, ההסעות, איך יכול להיות דיון כזה ומשרד החינוך לא חושב - - - יהודית, פה חומר למחשבה, גם הפקת לקחים של הוועדה, של לשבת ולראות מי מגיע ממשרד החינוך, עם כל הכבוד.

<רני אידן: נושא אחרון שאני רוצה לדבר עליו, ברשותך, אני אעשה את זה מאוד בקצרה, זה תנועות הנוער.

<רני אידן: המודל של תנועות הנוער בחינוך ההתיישבותי, בכלל בכל המסגרת הכפרית זה סדר גודל של בערך 60% מבני הנוער שעוברים את תנועות הנוער.

<רני אידן: כשאני מסתכל על שכניי העירוניים אני רואה שם סדר גודל של בערך 10%-12% ולבי כואב.

<רני אידן: אני פונה אליך, בתור ועדת חינוך של הכנסת, קח את המודל שישנו בחינוך ההתיישבותי, שים אותו בחינוך העירוני ואתה תקטין את פשיעת הנוער ב-80% או 100%.

יעקב מרגי: אתה מתפרץ לדלת פתוחה, תודה רבה לך.

יעקב מרגי: אני אומר לך שהיה דיון כאן במסגרת ארגוני הנוער ותנועות הנוער וקראתי שם לתמרוץ על ידי חבר מביא חבר.

יעקב מרגי: תנועות הנוער, הפעולה שלהם מבורכת, אבל אם אנחנו נשים את זה שאם היום יש איקס חברים באותה תנועת נוער או באותו ארגון נוער והוא מצליח בשנה להכפיל או להגדיל באחוזים, שרמת התמיכה תהיה גם ב - - -

<רני אידן: זה בעיה של ראשי הרשויות.

<רני אידן: אני לא מקבל את זה, אני חושב שזו בעיה של ראשי הרשויות, הם לא רואים בזה חשיבות - - -

יעקב מרגי: היית בנאום הכיכרות בתחילת הדיון?

יעקב מרגי: לא היית.

<רני אידן: לא.

<רני אידן: אז אני אומר לך, מהניסיון שלי בעניין הזה, ואני מדבר הרבה מאוד עם ראשי רשויות עירוניים, אם אתם תצליחו לגרום לזה שראשי הרשויות יבינו שהם צריכים לעשות סוויץ' ולשנות את סדר העדיפויות שלהם בנושא הזה יהיה שינוי.

יעקב מרגי: כן, אין מה לעשות, אם המשרד שמתקצב ותומך בארגוני הנוער ותנועות הנוער ייקח עוד מבחן תמיכה, יוסיף עוד פרמטר, של גידול, אין ספק, אני מתחבר לזה.

יעקב מרגי: שעות הפנאי, התרבות, הערכיות, החיבור של בני הנוער ל - - - אפילו אוצר המילים שלנו מצומצם כדי לתאר את הערך הסגולי של ה - - -

<רני אידן: תודה רבה לך.

יעקב מרגי: נציגנו במועצת התלמידים, בבקשה.

יעקב מרגי: אהבת את המחמאה של האסרטיביות.

<יובל פלג: אהבתי.

<יובל פלג: שלום, שמי יובל פלג, מהמועצה האזורית גזר, ראש המועצה פטר פה.

<פטר וייס: זה יהיה המחליף שלי.

<קריאה: אתה מבין כמה שנים הוא רוצה עוד להיות.

יעקב מרגי: אתה לא יודע מה אתה עשית עכשיו.

<יובל פלג: מה עשיתי?

יעקב מרגי: אני אגיד לך, אתה יודע, ד"ר בורג ז"ל היה שר הפנים הנצחי, הרבה שנים, לא זוכר כמה קדנציות.

יעקב מרגי: הוא שאל את הנכד שלו 'מה אתה רוצה להיות כשתהיה גדול?

יעקב מרגי: ' ובורג היה זקן, הוא אמר לו 'שר הפנים', אז הוא אמר לו 'אי אפשר שניים באותו תפקיד'.

יעקב מרגי: שלא תעז, זה לא משתנה.

יעקב מרגי: הוא לא יודע שאני דפקתי אותו לפני כמה שנים, הוצאתי ממנו קצת תקציבים בזה שדחפנו לכיכר וליציאה מבסיס ה - - -

<פטר וייס: זה לא נגמר עד היום.

יעקב מרגי: אבל כיכר יש, זו כיכר שהתחלנו איתה תקצוב תוספתי של מיליון וחצי.

יעקב מרגי: כמה זה מגיע היום?

<קריאה: זה כסף קטן.

יעקב מרגי: אבל כמה?

<קריאה: 4-5.

יעקב מרגי: אבל אין ספק שזכית ביחידה מובחרת בתוך, תחבק אותם, קטן עליך.

<יובל פלג: תושב כפר ביל"ו, חניך בתנועת הנוער בני המושבים, מדריך זו השנה השנייה.

<יובל פלג: את הגב' שירי ארדיטי נחום שמעתי בקורס המד"נים האחרון שהיה לנו.

<יובל פלג: ההורים שלי השתלבו בשנת שירות בגרעין עודד, אחד במטה יהודה ואחת בגזר, הייתה הגרעינרית הראשונה שם, אנחנו ככה דור ממשיך.

<יובל פלג: דיברנו על ביטול התלות בתוך רשויות מקומיות בשינשינים, רשויות אזוריות, תהליך החינוך ההתיישבותי כתהליך משלים, שהוא מתחיל בבית הספר והוא מסתיים בשעות אחר הצהריים.

<יובל פלג: אני מכהן כיושב ראש המועצה המחוזית שלנו, של המינהל לחינוך התיישבותי, שבעצם מקבל את הנציגות מכל התיכונים האזוריים שמשתייכים למינהל וכן כל כפרי הנוער והפנימיות ותיכונים שלומדים בהם נעל"ה.

<יובל פלג: המטרות שלנו, יש לנו את הנושא של איחוד נוער דומה ושונה, כשנוער ממרחבים למשל, משדה צבי, או ממסלול - - -

יעקב מרגי: הלו, אתה מדבר על היישוב שלי קצת.

<יובל פלג: כן, חקרנו לפני.

<יובל פלג: מגיע בעצם לעבוד עם חבר'ה ממטה אשר ומעלה יוסף על נושאים שקרובים ללבו.

<יובל פלג: אם אנחנו מתמקדים במשבר החקלאי ואם אנחנו מתמקדים בנושא שעלה פה, החיבור לחקלאות בשטח, זה נושא מוביל אצלנו, הוא נקרא נושא שורשים.

<יובל פלג: החיבור אצלנו, גם אחרי הצהריים, הוא למשל במפעל לזכרו של יוסי יפה, מבני המושבים, שמתקיים כבר המון שנים.

<יובל פלג: את חופשת הסוכות שלי חבריי ואני בילינו בפריצת שבילים בגולן, בלמידה על ערך העבודה, שיפוץ מעיינות.

<יובל פלג: מהגן שלי בברנר, שעברתי תהליך התיישבותי, אנחנו בצרנו ענבים בכרמים של הקיבוץ, בתיכון שלי אנחנו משתתפים בפעילויות של לקט ישראל.

יעקב מרגי: בוא אני אגלה לך סוד, שאני מתגעגע שזה יקרה.

יעקב מרגי: אני איש באר שבע, אשתי לקחה אותי למושב.

יעקב מרגי: בילדותי, כתלמיד, לקחו אותנו לקטוף אפרסקים באזור משאבי שדה ובנגב.

יעקב מרגי: אני חושב שזה תרם לי רבות, מעבר לתרומה הכלכלית הסמלית שבזה יכולנו לצאת לטיולים ולקנות ספרי קריאה, תרם לי בחיבור הזה.

יעקב מרגי: אני חושב שמיזמים כאלה, יכול להיות שהם נראים, סליחה על הביטוי, פוסט - - - לא רוצה לומר, כמעט אמרתי מילה לא יפה - - -

איציק שמולי: מיושנים.

יעקב מרגי: יש להם ערך סגולי ואני חושב שאני מתחבר לזה.

יעקב מרגי: אני שמח שאתה אומר את זה, בצרנו ענבים ופרצנו שבילים.

<יובל פלג: זה לא רק החיבור לאדמה, בנושא של מרכז המועצות האזוריות זה חיבור לקהילה.

<יובל פלג: רואים את זה בכיתת הוותיקים שבית הספר שלי פתח, שלומדים איתנו בשכבה, ויש להם תכנית לימודים משלהם.

יעקב מרגי: מה חסר?

יעקב מרגי: דבר איתי על החסר.

<יובל פלג: אז מה חסר.

<יובל פלג: אנחנו רוצים להדגיש את הנושא, אנחנו מיועדים לנוער ספציפי, עקב דילמות ייחודיות למרחב ההתיישבותי, הנושא שעולה הרבה פעמים, והוא עולה למרות שנדמה לפעמים שהמיקום שלנו עוד בטוח במקומו, גם בתור גוף נוער, כמועצת תלמידים מחוזית, הרבה פעמים מוטל בספק הנושא של גרורה התיישבותית בתוך מחוזות אחרים או האם אנחנו בכלל צריכים לתפקד כגוף נפרד.

<יובל פלג: אני חושב שעצם הדיונים פה, עצם זה שיש פה יום בכנסת שמוקדש לחקלאות ולהתיישבות ומגיעים לפה נציגים, לא מבאר שבע ולא מהתיכונים בבאר שבע, כמו שאמרת, זה מדגיש את הנושא שיש פה נוער ייחודי.

<יובל פלג: הנושא שלנו הוא קודם כל הנוער, לא עובדי המשרד, כמו שברור כאן לכולם.

<יובל פלג: קודם כל רצינו להדגיש שאנחנו מאוד נשמח לשיתוף פעולה עם כל הגורמים שיושבים כאן בחדר, שאנחנו מנסים ליזום איתם קשר, ולהדגיש שבני נוער מהערבה, כל שכבת י' של תיכון שיטים דרכא בספיר הגיעו לכאן היום בבוקר, יצאו בחמש ורבע מהיישובים שלהם כדי להגיע לפה והם לוקחים חלק בכל הוועדות.

<יובל פלג: וזהו, תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני עכשיו אומר מה שאני נוהג לעשות בעקביות, אין לי הרבה ערכים מוספים, אבל עקביות יש לי, במיוחד אחרי שנציגי התלמידים מדברים.

יעקב מרגי: הייתי מצפה, יכול להיות שהם יתקנו אותי כאן, הלוואי שאני טועה, כמו שהם טרחו ומצאו לנכון להגיע לכאן, לוועדה, נציגים של המחוזות בהתיישבות, ומדברים על חינוך כאן בדיון, הייתי מצפה, נציגי ארגוני המורים, הסתדרות המורים ההתיישבותית, המחוזית.

יעקב מרגי: זה חוזר, כאילו המורים, קולם - - - ראשי הארגונים, אני לא פוגע במורים, כאילו מה שמעניין אותם ותפקידם זה רק הבעיות של התלוש שלהם.

<קריאה: למה כאילו?

יעקב מרגי: סליחה, תן לי את המילים, אני לוקח אחריות על המילים שלי.

יעקב מרגי: אני חושב שיש למורים מה לומר.

יעקב מרגי: אם הנציגים שלהם, ארגון העובדים, לא רוצה, שלפחות ישלחו לכאן מנהלים ומורים ומחנכים שעושים עבודת קודש בתחום הזה, שיהיה להם פה בוועדה הזו, זה לראות את התרומה.

יעקב מרגי: לא ייתכן, יש פה דיונים לעומק בהרבה נושאים והמחאה הזו כבר שנה וחצי, המחאה שלי נשמעת ואין קול ואין עונה.

יעקב מרגי: אז אמרתי וזה נרשם בפרוטוקול וזה גם משודר באינטרנט.

יעקב מרגי: ממלא מקום ראש המועצה שרצה לדבר ואחרון הדוברים, ואני מתנצל מכל הנוכחים שרצו ולא הספיקו.

<אייל רייז: תודה רבה, לי קוראים אייל רייז ואני ממטה אשר.

<אייל רייז: אני חושב שהחיבור של חקלאות והתיישבות למערכת החינוך מבין שלנו יש תפקיד בחברה בישראל וחשוב להגיד את זה.

<אייל רייז: אני רוצה להתייחס לפסקה של הטמעת העקרונות הפדגוגיים, כי זו בעצם הנקודה המרכזית שעומדת פה על סדר היום מבחינת הוועדה.

<אייל רייז: התנועה ההתיישבותית עוברת שינוי חיובי, היא באה ואומרת, אנחנו רוצים להיות חלק ואנחנו רוצים שאתם תאפשרו לנו לשמור על הייחוד.

<אייל רייז: המתח הזה הוא בעצם העיקר שצריך להיות בסיכום.

<אייל רייז: אני אתן ברשותך שתי דוגמאות לצורך העניין.

<אייל רייז: אם אבי, שמכיר את זה טוב, מוציא חוזר מנכ"ל ב-2015 על חווה חקלאית שהוא לא מותאם לצרכים ההתיישבותיים ברמה שאנחנו רוצים שתהיה, גם פעילות בכל בית ספר ובית ספר וגם מקום מרכזי וגם פעילות בקהילה על כל קו הרצף, אז אנחנו מבינים שקשה לעשות את החיבור, כולל זה שהוא צודק, חסר תקציבים שנותנים העדפה, וברור שהחווה באה לחבר אותנו עם הסביבה, גם הכפרית וגם העירונית לאדמה.

<אייל רייז: אני אתן דוגמה שנייה.

<אייל רייז: יש את סוגיית לימודי של"ח, של לימודי הארץ, אנחנו רוצים להיות חלק, אבל אין לזה העדפה תקציבית.

<אייל רייז: אני אתן דוגמה שלישית.

<אייל רייז: כל מה שקשור לנושא של חיבור לפולין.

<אייל רייז: תנועות הנוער שנמצאות כאן יודעות שאם אתה יוצא למסע עם תנועת הנוער זה חלק מהרצף ליציאה לשנת שירות.

<אייל רייז: אני יכול לתת עוד דוגמאות, בסוף המתח הפדגוגי הזה, איך אתה מצד אחד מייצר את החיבור ומצד שני אתה מאפשר את הייחודיות, זה מה שצריך להיות על סדר היום.

<אייל רייז: יש גם דברים שאנחנו כבר היום תורמים לחברה הישראלית.

<אייל רייז: שר החינוך הקודם, שהוא הצהיר על למידה משמעותית, הוא בא אלינו למטה אשר, למרכז כדר ומנור אילון, ושם לימדנו את הקונספט של מה שאתה שאלת, על המורים וארגון המורים, איך היום צריך להכשיר מורים ללמידה העתידית.

<אייל רייז: ואנחנו עושים את זה, רק המדינה לא מכירה בזה.

<אייל רייז: שר החינוך הנוכחי הגיע אלינו למרכז אחר"ת, של אחוות חוקרים יהודים וערבים לפי זיקה, אנחנו היום מכשירים את כל מורי הפיזיקה ל-5 יחידות שכולם מדברים עליהם.

<אייל רייז: זאת אומרת יש לנו הרבה מאוד מיזמים שאנחנו יכולים לתרום ואני עוצר כאן בדוגמה.

<אייל רייז: אני חושב שהסיכום, אם מותר לי להציע משהו, הנושא הפדגוגי של איך אנחנו מקימים איזה שהיא ועדה מקצועית שיודעת גם לעשות את החיבור מצד אחד וגם לשמור על הייחודיות, כמו הזרם האנתרופוסופי, כמו הדמוקרטים, תמשיך אתה עם המציאות, אנחנו רוצים להיות חלק וזו פריצת דרך משמעותית.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני אמנם אמרתי אחרון הדוברים, אבל אני לא יכול, אני רואה פה בקשת דיבור, יש לנו פה חקלאית?

יעקב מרגי: בבקשה, בקצרה.

יעקב מרגי: וגם ממלאת מקום ראש המועצה המקומית מטולה.

<רוית סנדלר: בקצרה.

<רוית סנדלר: שלום, שמי רוית סנדלר יפה.

<רוית סנדלר: אז כן, דיברת על כך שאתה לא רואה פה נציגי מורים, אז אני לא יודעת אם אני החקלאית היחידה בפועל באולם, אבל אני שמחה להיות כאן, שמחה על הדיון.

<רוית סנדלר: חשוב לי, באמת בשתי מילים, אם יורשה לי לנצל גם את הכובע החקלאי שלי וגם את הכובע של ממלאת מקום ראש מועצת מטולה.

<רוית סנדלר: בכובע החקלאי חשוב לי לומר שאכן ואני שמחה שיש דיון כזה.

<רוית סנדלר: היה לי נורא קשה לשמוע את הנציגה של בני המושבים מדברת על כך שהיום הנוער והילדים שמגיעים לפעילויות, כבר לא תמיד באים מרקע חקלאי ואנחנו לא תמיד רואים אותם עם המשיכה הזאת לחקלאות.

<רוית סנדלר: זה חבל, זה כואב.

<רוית סנדלר: אני חושבת שחלק מזה זה גם שהחינוך ההתיישבותי, אני לא בטוחה שהוא תמיד קולע והוא מתחיל מספיק למטה.

<רוית סנדלר: דיברתם הרבה על חינוך מגיל אפס, מגיל לידה, אבל אנחנו לא רואים את החינוך ההתיישבותי מגיל לידה, בטח שלא במועצות המקומיות.

<רוית סנדלר: זה בכובע הזה, כן הייתי חושבת שיש מקום לראות איך מכניסים את זה ממש מגיל אפס ומעודדים את זה מהשלב הזה.

<רוית סנדלר: בכובע של ממלאת מקום ראש מועצת מטולה.

<רוית סנדלר: אני רוצה, ותסלחו לי שאני שוב מעלה את נושא ההסעות - - -

יעקב מרגי: מיצינו, יש לי את זה בסיכום.

<רוית סנדלר: אז זהו, שמיציתם ברמה האזורית, ברמת המועצות המקומיות המצב הרבה יותר חמור.

<רוית סנדלר: תלמידים שלנו נוסעים, בדיוק כמו המועצות האזוריות, החוצה, באותם מרחקים שדיברתם עליהם.

יעקב מרגי: המקרה הייחודי של מטולה.

<רוית סנדלר: אבל התקצוב, לצערי, לא באותה מידה.

יעקב מרגי: אוקיי, זה לא השולחן כרגע.

<רוית סנדלר: אם אפשר נקודה אחרונה בנושא עבודה מועדפת בחקלאות.

<רוית סנדלר: דיברה פה יפה מאוד נציגת הנוער ואמרה יפה על נושא הרצף הזה.

<רוית סנדלר: מגיעים גרעינים, נמצאים שנה, עוזבים אחרי שנה ואין רצף המשכי.

<רוית סנדלר: בנושא העבודה המועדפת חשוב לי לציין, וסליחה שאני אולי הורסת שמחות, אני מאוד בעד להכניס את העבודה המועדפת לחקלאות - - -

יעקב מרגי: דיברנו על החינוך.

<גבי אסם: בחקלאות זה כבר קיים.

<רוית סנדלר: סליחה, בחינוך.

<רוית סנדלר: אם לא תינתן לזה הדעת ותשומת הלב, עלול להיווצר מצב שגם כאן בחינוך משוחררים טריים מהצבא יגיעו וייכנסו לתחום הזה, יעשו את התקופה שלהם של העבודה המועדפת, יעזבו ושוב יימשך אי הרצף הזה בחינוך.

<רוית סנדלר: כדאי לתת גם על זה את הדעת.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני מודה לכולם.

יעקב מרגי: אני קורא את נקודות הסיכום שחלקן עלו תוך כדי דיון.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד הביטחון לבחון הגדלת התקנים למועמדים לשנת שירות.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרדי הממשלה, אוצר, ביטחון, חינוך, להכיר בעבודה בחינוך כעבודה מועדפת לחיילים משוחררים, אם כתפקידים ואם כתפקידי עזר כאלה בחינוך.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך לפתח מיזמים חינוכיים שיבואו לידי ביטוי גם בניקוד לאותם תלמידים ויביאו בכך תועלת ותוספת לכך לחבר את בני הנוער להתיישבות, לאדמה, לשליחות שבזה.

יעקב מרגי: הוועדה תקיים דיון נפרד בסוגיית הקצאת משאבים לאוטובוסים וכן לתקצוב מערך ההסעות במועצות האזוריות.

יעקב מרגי: מה שאני מבקש, המועצות האזוריות, תכינו נייר עבודה, תכינו מסמך בקשה, בעקבות זה אני אקיים דיון בוועדה.

<אבי אלקיים: רק משפט אחד, להכיר במקצוע כמקצוע מדעי.

איציק שמולי: אם אפשר שבמסגרת נייר העמדה, עמיר וכל ראשי המועצות, יתייחסו גם לנושא של החינוך המיוחד בהסעות, שעליו דיברנו איתכם בנפרד.

יעקב מרגי: תודה רבה, הישיבה נעולה.