ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 457, 2017-02-28 13:00

איתן כבל: צהריים טובים.

איתן כבל: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכלכלה.

איתן כבל: אני שמח להוביל את הדיון הנוכחי.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר שהכנסת היום ביום העסקים הקטנים.

איתן כבל: חבר הכנסת פולקמן שהוא יושב-ראש ועדת המשנה לעסקים קטנים ובינוניים בוועדת הכלכלה הוביל בראש ובראשונה את העניין הזה יחד אתי.

איתן כבל: סברנו שמן הראוי סוף-סוף לסיים את החוק החשוב הזה של שוטף פלוס.

איתן כבל: לעצור את מה שהיה עד היום "שוטף פלוס עד אין-סוף", ולהכניס את זה עד כמה שניתן לתוך מסגרת.

איתן כבל: קודם כול שיהיה ברור הצעת החוק שמונחת כאן לפנינו, הצעת חוק מוסר תשלומים, התשע"ו-2016 של חברי הכנסת רועי פולקמן, מרב בן ארי, בצלאל סמוטריץ', איתן כבל, שלי יחימוביץ – הייתה לה הצעת חוק נפרדת, והיא מוזגה – רוברט אילטוב ואראל מרגלית; והצעת חוק הממשלתית שכולן יחד מוזגו לכדי הצעה אחת.

איתן כבל: אז קודם כול, ברשותכם, גברתי מנהלת הוועדה, היועצת המשפטית, רשמת, דובר וכל המוזמנים שכבר הספקנו לשזוף את פנינו ואת פניהם יחד כבר תקופה ארוכה – אני מודיע לכם בצער – אני מסיים את זה היום.

איתן כבל: כך שמי שירצה ויתגעגע אלי יוכל לפגוש בי בכל מיני מקומות.

שלי יחימוביץ': או להגיש חוק חדש.

איתן כבל: או להגיש חוק חדש.

איתן כבל: אין לי כוונה, ובשמחה, לראות את פניכם בעניין הזה.

איתן כבל: אני לא מתכוון לאפשר כאן שיח.

איתן כבל: אני רק אאפשר, אם כבר, לדפנה ארמוני שכבר מכבדת אותנו כאן, לומר כמה מילים.

איתן כבל: בכוונתי להיכנס פנימה לחוק ומה שעוד נותר כדי לתת לו מענה ולסיים אותו.

איתן כבל: אז אני מבקש מכל הנוכחים להשתחרר.

איתן כבל: מי שיש לו התכווצויות שרירים במובן הזה שהוא הולך להתעקש פה על סעיפים מן הסוג הזה שכבר יעשה פעולות שחרור.

איתן כבל: תודה רבה לכם.

איתן כבל: דפנה, בבקשה.

<דפנה ארמוני: בעצם אני לא זמרת-שחקנית במקצוע שלי; במקצוע שלי אני רוצה לשתף אתכם מה אני – אני כבאית.

<דפנה ארמוני: אני עובדת בתור כבאית.

<דפנה ארמוני: אש פה, אש שם.

<דפנה ארמוני: פה יש חובות כאלה, פה יש קשיים כאלה.

<דפנה ארמוני: זה החיים של בן אדם עצמאי.

<דפנה ארמוני: בן אדם עצמאי הוא כבאי, הוא מכבה את השרפות שעולות וכל יום הוא עסוק בלכבות את השריפה הכי גבוהה.

<דפנה ארמוני: כשהוא ישתלט הוא עובר לשריפה הבאה.

<דפנה ארמוני: זה לא מצחיק, זה עצוב.

<דפנה ארמוני: אני כאמא חד הורית גידלתי את ילדי ונאלצתי לצאת לעבודה.

<דפנה ארמוני: יצאתי לעבודה, שכזמרת-שחקנית היא בערבים.

<דפנה ארמוני: אם זה בערבים אז אני צריכה מישהו שישמור על הילדים.

<דפנה ארמוני: מי ישמור על הילדים?

<דפנה ארמוני: בייביסיטר.

<דפנה ארמוני: בייביסיטר לא מוכר בתור הוצאה מוכרת, ואז כל הכסף שאני מרוויחה הולך לבייביסיטר.

<דפנה ארמוני: בן אדם אחר פותח איזשהו עסק, קונה ציור יפה שהוא תולה אותו בכניסה של המקום שלו כדי לפאר את המקום, קונה ציור בעשרת אלפים דולר – ארבעים אלף שקל מוכרים כהוצאה מוכרת כי זה למקום.

<דפנה ארמוני: אז יש פה פער שהוא לא הגיוני, ואני מציעה שיהיה חוק שיסדיר את העניין כי שום עצמאי לא יכול להתחיל את העבודה שלו כשאין לו דרך בכלל לצאת.

<דפנה ארמוני: כזמרת אני אגיד, שיש קושי מאוד גדול בהתנהלות כעצמאית.

<דפנה ארמוני: לכל העצמאים יש הקושי שהם נותנים חשבונית.

<דפנה ארמוני: יש מקומות שלא מסכימים לא לקבל חשבונית מס.

<דפנה ארמוני: מחייבים לקבל חשבונית מס כדי שהם יוכלו לטפל בעניינים הכספיים.

<דפנה ארמוני: מה קורה?

<דפנה ארמוני: אני נותנת חשבונית מס, עדיין לא שילמו לי את הכסף כי זה שוטף פלוס נצח.

<דפנה ארמוני: כל הכבוד שהיום זה מגיע לכך שזה יהיה רק 45 יום שזה גם יותר מדי כי בחו"ל יש מה שנקרא wages – כל שבוע מקבלים כסף.

<דפנה ארמוני: אז אפשר לנשום.

<דפנה ארמוני: יודעים שיש כסף לשכר דירה, ללכת למכולת, למטרנה – מה שזה לא יהיה.

<דפנה ארמוני: חייבים לטפל בדברים האלה כמה שיותר מהר כדי שאני אתן חשבונית או חשבון ולא חשבונית מס.

<דפנה ארמוני: כי אם אני לא מקבלת את הכסף אז אני מקבלת קנס ממס הכנסה, מביטוח לאומי, ממע"מ ואז אני מקבלת גם ריבית והצמדה ואז מתחילה מלחמה מאוד קשה לשרוד ולכבות את השריפה הזאת.

<דפנה ארמוני: מאוד קשה לשרוד בצורה כזאת.

<דפנה ארמוני: אני משוכנעת וכבר יודעת גם מסקרים שהרבה מאוד עסקים נפלו כי הם לא מסוגלים להתנהל בחוסר התזרים הזה.

<דפנה ארמוני: תודה רבה.

איתן כבל: תודה לך.

איתן כבל: הפריבילגיה המיוחדת שנתתי לה לא נתונה לאף אחד יותר.

שלי יחימוביץ': בצדק.

איתן כבל: ברשות

איתן כבל: כם אנחנו נתחיל את הנקודות של ההקראה.

איתן כבל: אני שוב אומר – הרצאות לא יתקבלו; הערות לגופו של סעיף – לא מעבר.

<אתי בנדלר: אנחנו נמצאים בסעיף הליבה של הצעת החוק – סעיף 3 שמדבר על מועדי התשלום.

<אתי בנדלר: סעיפים קטנים (א) ו-(ב) שאושרו כבר על-ידי הוועדה מדברים על תשלומים של משרד ממשלתי או רשות מדינה; סעיף קטן (ג) מדבר על הגופים שהוקמו לפי דין – מוסדות להשכלה גבוהה וגופים מתוקצבים; וסעיף קטן (ד) שבו אנו עומדים מדבר על תשלומים בידי רשות מקומית.

<אתי בנדלר: אני אקרא את הנוסח המוצע כרגע אחרי חלק מהתיקונים.

<אתי בנדלר: אני אזכיר מה היו ההתלבטויות שבגינן לא הוצבע הסעיף הקטן הזה.

<אתי בנדלר: "לא יאוחר מ-45 ימים מתום החודש", זאת אומרת שוטף פלוס 45 ימים; "לא יאוחר מ-90 ימים מתום החודש", דהיינו שוטף פלוס 30.

<קריאה: זה כבר קיים בנוסח?

<קריאה: כי זה לא קיים פה.

<אתי בנדלר: לכן קראתי את הנוסח המעודכן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לי הערה.

<אתי בנדלר: רגע.

<אתי בנדלר: הנוסח המעודכן שאליו הסכימה הממשלה בעקבות הערותינו היה קודם כול שספירת הימים לתשלום תתחיל מהמועד שהחשבון הומצא לה, ולאו דווקא שהיא קיבלה כדי שלא יהיו ויכוחים אם היא קיבלה או לא; ואם יש מימון חיצוני זה לא ידחה את כל התשלום, אלא רק את החלק היחסי שממומן במימון חיצוני וגם זאת רק בתנאי שהמתקשר בעסקה, דהיינו הספק, יודע על כך הכי מאוחר במועד ההתקשרות.

יעקב פרי: לא קיים כבר עשרת ימי עסקים?

יעקב פרי: זה נמחק?

<אתי בנדלר: לא בהקשר הזה.

<אתי בנדלר: כן, את זה קראתי.

רועי פולקמן: זה החלק היחסי.

<אתי בנדלר: אותו חלק יחסי.

<אתי בנדלר: אם ההתקשרות נעשית בעקבות מכרז צריכים להודיע כבר במכרז שחלק מסוים מהיקף העסקה, 10%, 20% הוא ממימון חיצוני, והתשלום של אותו שיעור או אותו סכום יהיה רק עשרה ימים לאחר קבלת המימון החיצוני שבמקרים רבים הוא מועד לא ידוע.

<אתי בנדלר: חילוקי הדעות שעדיין לא יושבו כאן בוועדה הם תוך כמה זמן יתבצע התשלום.

<אתי בנדלר: אמרנו שיש שני סוגי התקשרויות - -

יעקב פרי: כל התשלום או החלק היחסי?

<אתי בנדלר: לא, כל התשלום.

<אתי בנדלר: התשלום שלא נדחה.

איתן כבל: אחרי שהיא אמרה את כל זה.

<אתי בנדלר: בכל ההתקשרויות למעט התקשרויות שעניינן עבודות הנדסה קבלניות של בנייה קבלנית מוצע שהמועד יהיה שוטף פלוס 45 ימים, ולגבי עבודות הנדסה בנאיות – שוטף פלוס 90 ימים.

<אתי בנדלר: הוועדה לא רצתה לאשר את המועדים האלה, וכאן נעצר הוויכוח.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו היום בסוף פברואר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הקבלן או הספק עובד בפברואר, ומגיש את החשבון בעוד כמה ימים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לפי מה שאני מבין מהניסוח, השוטף מתחיל ממרס.

<אתי בנדלר: שוטף זה סוף החודש שבו מוציאים את החשבונית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מיום הוצאת החשבון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: רק שלא יהיה מאותו חודש שעליו מוגש החשבון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואז לקבוע תוך כמה זמן יגישו אותו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי אם הוא מגיש את העבודה של פברואר במרס הוא הפסיד עוד חודש.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה המשמעות של הנוסח.

רועי פולקמן: זה הרעיון של שוטף.

רועי פולקמן: במדינה ביטלנו את זה.

איתן כבל: השאלה ברורה.

<אתי בנדלר: קודם כול מועד סיום העבודה או ביצוע העבודה לא רלוונטי כי תמיד צריך להגיש חשבון או חשבונית למזמין.

<אתי בנדלר: לכן תמיד המועד הרלוונטי הוא מועד המצאת החשבון.

<אתי בנדלר: השאלה היא האם לסגור את זה ממועד המצאת החשבון – איקס ימים או פחות ימים מתום החודש שבו הומצא החשבון פלוס איקס ימים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז יתחילו ב-25 בחודש להגיש חשבונות על אותו חודש.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זאת המשמעות של זה.

<אתי בנדלר: זה נכון.

<אתי בנדלר: הממוצע הוא חמישה עשר ימים.

<אתי בנדלר: כי בין אלה שמשלמים ב-1 ובין אלה שמשלמים ב-31 הממוצע הוא חמישה עשר ימים.

איתן כבל: העניין ברור.

איתן כבל: עופר בן אליעזר, מרכז השלטון המקומי, בבקשה.

<עופר בן אליעזר: אני ראש המועצה המקומית רמת ישי.

איתן כבל: תגיד שאתה מדבר בשם - -

<עופר בן אליעזר: אני מדבר בשם מרכז השלטון המקומי.

<עופר בן אליעזר: הצעת החוק כמו שמנוסחת פה היא ראויה, היא מתאימה, היא הולמת.

<עופר בן אליעזר: אנחנו יכולים לעמוד בה מבחינה חוקית.

<עופר בן אליעזר: היא נותנת מענה לכל הכשלים שעלו בדרך, ואני מברך על ההצעה הזאת.

איתן כבל: זה יפה שאתה מברך.

איתן כבל: תכף נראה - -

<אתי בנדלר: אם הוא ימשיך לברך.

<עופר בן אליעזר: אני תמיד מברך.

<עופר בן אליעזר: אני הבנתי את זה גם כן.

<עופר בן אליעזר: אנחנו נברך בסוף על המוגמר גם כן.

<אתי בנדלר: תמציא את הברכה בעצמך.

איתן כבל: ככה תנהל את המועצה שלך.

<עופר בן אליעזר: תאמין לי, ותראה איזה יופי היא פורחת בניגוד לדברים שקורים פה.

רועי פולקמן: רמת ישי באמת פורחת.

רועי פולקמן: שאלה אחת לצוות הייעוץ המשפטי.

רועי פולקמן: בשבועות האחרונים עלתה סוגיה בנושא חשבונות האמצע.

רועי פולקמן: זה עלה בדיון הקודם שבו החוק מדבר בעיקר על תשלום סופי.

רועי פולקמן: ואז הציג החשבונאי הראשי אמירה שהוראות התק"מ יחולו על כל תשלומי ביניים.

רועי פולקמן: הוראות התק"מ מדברות על חוזה המדף וכולי.

רועי פולקמן: היה חשוב מאוד לקבלנים שזה לא פוגע בזה.

רועי פולקמן: זאת אומרת שזה לא אומר שבגלל שקבענו מועדים ארוכים יותר לתשלומים הסופיים אז נושא תשלומי האמצע הם לא בתוך זה.

רועי פולקמן: זאת אומרת תשלומי האמצע נקבעים בחוזה לפי הוראות תק"מ.

רועי פולקמן: צריך להבהיר את זה בחוק.

<עופר בן אליעזר: הם באים בחוזה.

<אתי בנדלר: תשלומי המדינה מעוגנים בסעיף 3(א).

<אתי בנדלר: אנחנו מדברים עכשיו על תשלומים של רשויות מקומיות.

<אתי בנדלר: לגבי עבודות הנדסה בנאיות בלבד – כי חוזה על מדף מדבר על עבודות הנדסה בנאיות הוועדה החליטה להוסיף בסעיף קטן (ב) הוראה, שלפיה "אין בהוראות סעיף קטן זה כדי לגרוע ממועדי תשלום קצרים יותר שנקבעו בהוראות התק"מ כפי שהיו בתוקף ב-1 בינואר 2017".

רועי פולקמן: 38 בהוראות תק"מ יהיה לתשלומי אמצע.

רועי פולקמן: זה גם חברות ממשלתיות וגופים מתוקצבים.

<אתי בנדלר: לא.

<אתי בנדלר: זה אך ורק המדינה ורשויות המדינה.

<אתי בנדלר: זה בהחלט לא חל על גופים אחרים שסעיף קטן (ג) - - -

איתן כבל: היה לנו דיון שלם סביב העניין הזה.

רועי פולקמן: מה זה אומר על שאר הגופים?

רועי פולקמן: גם לתשלומי אמצע.

<אתי בנדלר: לא מתייחסים לתשלומי אמצע.

<אתי בנדלר: החוק מתייחס אך ורק לתשלומים שמגישים.

<אתי בנדלר: אולי אני אהיה - - - יותר.

יעקב פרי: איפה זה מופיע?

יעקב פרי: בסעיף קטן (ב)?

<אתי בנדלר: עכשיו זה (ג).

<אתי בנדלר: גוף שהוקם לפי דין, למשל המוסד לביטוח לאומי; המוסד להשכלה גבוהה הוא גוף מתוקצב שכבר דיברנו על כל אלה.

יעקב פרי: למעט רשות מקומית.

<אתי בנדלר: רשות מקומית זה בסעיף קטן (ד).

אני חוזרת: אנחנו מדברים עכשיו על רשויות מקומיות.

אני חוזרת: כפי שהזכרתי בסעיף קטן (ב) לגבי עבודות בנייה הנדסיות נוספה הוראה שאין בהוראות אותו סעיף שמדברות כאמור על תשלום על-ידי מדינה עבור עבודות בנייה קבלניות – 85 ימים מיום המצאת החשבונית או שוטף פלוס 70 ימים; לגבי רשויות מקומיות לא יכולה להיות התייחסות לתק"מ כי הם לא פועלים לפי התק"מ.

אני חוזרת: התק"מ חל רק על משרדי הממשלה.

אני חוזרת: לכן אין לי רפרנס להפנות אליו בנושא הזה.

אני חוזרת: אם יש רעיון למישהו רעיון למה ניתן להפנות ברשויות מקומיות לגבי תשלומי ביניים במועדים קצרים יותר אני אשמח לשמוע.

שלי יחימוביץ': זה לא קיים?

<אתי בנדלר: לא יודעת.

<אתי בנדלר: לא ידוע לי שקיים דבר כזה, איזושהי הנחיה מרכזית שחלה על כל הרשויות המקומיות.

<אתי בנדלר: אני לא יודעת.

איתן כבל: בבקשה, שם ותפקיד.

<אליאב בן שמעון: אני עורך דין אליאב בן שמעון, מנכ"ל התאחדות בוני הארץ.

<אליאב בן שמעון: אני רוצה להתייחס לדברים שאמר חבר הכנסת רועי פולקמן, ואני רוצה להבין אותם בצורה פשוטה.

<אליאב בן שמעון: אם זאת הכוונה אני מבקש שתיכנס הבהרה לחוק.

<אליאב בן שמעון: לפי מה שאתה אומר, חבר הכנסת פולקמן, ההחרגה של הקבלנים במועדים שקבועים בחוק מתייחסת אך ורק לחשבונות סופיים.

<אליאב בן שמעון: האם זאת הכוונה?

רועי פולקמן: ככה אני הבנתי את זה.

<אליאב בן שמעון: זה נושא ראשון.

<אליאב בן שמעון: אם כן, בהחלט נבקש כדי שלא נבלה אחר כך בבתי משפט, שההחרגה מתייחסת לחשבונות ספקים - -

שלי יחימוביץ': לא צריך לאיים.

<אליאב בן שמעון: אני לא מאיים.

<אליאב בן שמעון: אלה יהיו העובדות, לצערי.

<אליאב בן שמעון: עופר הוא ראש מועצה מעולה, רק הוא שכח לעדכן אותך בבעיה העיקרית שעלתה בנושא עסקאות ממומנות, ובגללה שלחת אותנו לשבת בדיון הקודם.

<אליאב בן שמעון: זה שאנחנו אומרים שהתשלום יועבר לקבלנים עשרה ימים אחרי שיקבלו את התקצוב החיצוני – עד מתי התקצוב החיצוני?

<אליאב בן שמעון: עוד שנתיים?

<אליאב בן שמעון: לא יקבלו בכלל?

<אליאב בן שמעון: אנחנו נשלחנו לשבת בשאלה הזאת ולקבוע דד-ליין אם לא קיבלו תקציב.

<אליאב בן שמעון: זה מה שאומר ההיגיון.

<אליאב בן שמעון: לא הגענו להסכמה כי לא עלה שום דבר.

<אליאב בן שמעון: זה נכון להצביע מהר, אבל לא זאת הבעיה.

<עופר בן אליעזר: מי אמר לך שלא עדכנתי אותו?

<אליאב בן שמעון: לא, אז אני אומר - -

<עופר בן אליעזר: אל תגיד דברים.

<עופר בן אליעזר: אני לא שכחתי לעדכן אף אחד.

<אליאב בן שמעון: אוקיי.

<אליאב בן שמעון: אלה שני הנושאים המרכזיים בשלב זה.

<אליאב בן שמעון: אם מדובר על חשבונות סופיים אז זה ההיגיון.

איתן כבל: יש לי דה-ז'ה-וו, כמה דיברנו על זה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: - - - על זה לפני אולי חודש.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לי דוגמה אישית על זה.

איתן כבל: חברים יקרים, אני שם את הדברים כמו שהם.

איתן כבל: אנחנו לא עוסקים בזה.

איתן כבל: אנחנו צריכים לקבל הכרעות.

איתן כבל: יש כאן שתי נקודות שמונחות לפתחנו: האם 90 יום יישארו 90 יום; והחלק שהוא מימון חיצוני – מה הדד-ליין שלו?

איתן כבל: אלה שתי הנקודות שנוגעות לסעיף (ד) שאנחנו צריכים לקבל עליהן החלטה.

רועי פולקמן: וחשבונות האמצע.

איתן כבל: בסדר.

איתן כבל: נכון לרגע זה לא שמעתי את העניינים של חשבונות האמצע אז מה שאני שומע אני לא רוצה לעשות חגיגה.

איתן כבל: אני יודע להגיד את הדבר הבא – שיש לנו כאן שתי בעיות.

איתן כבל: הבעיה המטרידה יותר היא לא 90 יום או 80 או 70.

איתן כבל: מה שאותי מטריד יותר זה מהו הדד-ליין שאנחנו צריכים לקבוע כי גם באמירה אנחנו צריכים לקבוע משהו, ואתם צריכים לעזור לנו כי זאת נקודה מאוד חשובה.

יעקב פרי: איתן, הדד-ליין במימון חיצוני?

איתן כבל: כן.

רועי פולקמן: אני יכול להציע הצעה לפתור את זה?

איתן כבל: תציע הצעה לפני שאני חותך.

רועי פולקמן: לגבי חשבונות האמצע צריך להיות ברור בנוסח שזה לא מה שכתוב, 70 או 80 או 90, אלא מה שיהיה כתוב בחוזה.

רועי פולקמן: כי לקבלן יש יותר יכולת בתשלומי האמצע לייצר התמקחות, ולהגיד אבן דרך כזאת ואבן דרך אחרת.

רועי פולקמן: יש לו יותר יכולת להתמקח.

רועי פולקמן: ואז כדי שלא תהיה אפשרות להגיד שהנחת האמצע האוטומטית היא שזה שוטף פלוס 70, 80 או 90.

רועי פולקמן: לכן אבני הדרך יהיו אבני דרך, והחוזה יקבע שבאבני הדרך גמרתי שלב א', ב', ג'.

רועי פולקמן: סיכמנו שבאמצע אני משלם שוטף פלוס 30, שוטף פלוס 40 – זה הקבלן יקבע בחוזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה לא פותר את הבעיה - -

רועי פולקמן: כי אז זה יהיה שוטף פלוס 70, פלוס 90.

רועי פולקמן: ייקחו את זה למקסימום?

<קריאות: - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה לא פותר את הבעיה.

רועי פולקמן: בסוף עושים בדיקה סופית מקיפה יותר, ואתה נותן להם זמן.

רועי פולקמן: זאת דעתי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה לא פותר את הבעיה כי מי שניגש למכרז החוזה הוא חלק מהמכרז, והקבלן לא יכול להיות צד, אז הוא לא יעבוד.

רועי פולקמן: אבל אבני הדרך.

איתן כבל: חאג', העניין ברור.

איתן כבל: אתה צודק.

אני לא מציע לגעת בזה.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: אני מקווה שסומכים עליך, ואתה יכול להחליט פה, כי אני בכל מקרה מתכוון להחליט.

איתן כבל: יושב פה המנכ"ל, יושב הסמנכ"ל והיועצת המשפטית שלכם – יש כאן חבורה מכובדת.

איתן כבל: חסר עוד מישהו שלא הבאתם?

<איתי חוטר: היושב-ראש.

איתן כבל: טוב, הוא סומך עלי.

<קריאות: - - -

איתן כבל: אחרי הפתיחה הארוכה הזאת ברור לכם שאני לא מוכן שזה יהיה 90 יום.

איתן כבל: זה לא 90, זה שוטף פלוס 90, זה 105 יום.

איתן כבל: זאת אומרת אני רוצה הצעה נדיבה מצדכם.

איתן כבל: אם היא תהיה נדיבה אני לא אידרש לעשות כלום ולהציע לחברי הצעה אחרת.

יעקב פרי: תציע 90 יום נטו.

<אתי בנדלר: זה 75 יום.

איתן כבל: אני לא רוצה סחר סוסים או סחר של בזאר.

איתן כבל: אני יודע להבין ולהתחבר לבעיות שלכם, אדוני מנכ"ל מרכז השלטון המקומי.

איתן כבל: אנחנו חווים את זה יום-יום.

איתן כבל: אבל אתם צריכים להבין, לא יכול להיות שבסוף מי שנותן הכי פחות בתהליך הזה זה אתם.

איתן כבל: אתה יכול לעשות ככה.

איתן כבל: גם מימיקה זאת אמירה, ולא קיבלת רשות דיבור.

איתן כבל: אני כבר לא רוצה הסברים – אני רוצה שתשימו לי מחיר על השולחן.

<עופר בן אליעזר: אנחנו באמת לא בסדר שלא באנו עם שוטף 120.

<קריאה: לא יהיו לכם קבלנים.

איתן כבל: סליחה, מישהו התבלבל?

איתן כבל: חשב שהניהול עבר לשם?

<עופר בן אליעזר: הכנסת מחוקקת חוקים שכולנו רוצים לעמוד בהם.

<עופר בן אליעזר: אני גם אמרתי את זה בפגישה שישבנו בה.

<עופר בן אליעזר: הרי בסוף כשרשות יוצאת לביצוע עבודה עם הכסף שלה – אני לא מדבר על מימון חיצוני – הוא נמצא.

<עופר בן אליעזר: ראש הרשות זה לא כסף שלו.

איתן כבל: זאת הרצאה שכבר שמענו אותה.

<עופר בן אליעזר: בסוף אתה צריך לעמוד בחוק.

<עופר בן אליעזר: זה כמו החוק שקבעה הכנסת על נגישות.

<עופר בן אליעזר: אי אפשר לעמוד בו.

<עופר בן אליעזר: קבעו חוק.

איתן כבל: מעניין, כולם סידרו חוק.

<קריאות: - - -

<עופר בן אליעזר: זה מה שאני אומר, זה בדיוק העניין.

חוקקו חוק, לא נתנו תקציב לזה אז לא קורה כלום.

<עופר בן אליעזר: אם רוצים שנעמוד בחוק – ואנחנו הצגנו לקבלנים את לוח הגג שיש לנו לעניין הזה.

<עופר בן אליעזר: אז אמרתי שאנחנו מוכנים עוד חמישה ימים, עוד שבעה.

<עופר בן אליעזר: תבינו, בסוף אנחנו רוצים לעמוד בחוק.

<עופר בן אליעזר: אני יושב פה כדי שאני אוכל להגיד, נלחמנו על משהו שאפשר לעמוד בחוק.

איתן כבל: עופר, שוטף פלוס 75 אתם ועוד איך יכולים לעמוד בו.

<עופר בן אליעזר: לא יכולים לעמוד בו.

איתן כבל: לא, תסלח לי.

<עופר בן אליעזר: לא יכולים לעמוד.

<עופר בן אליעזר: תראה, בסוף אתם מרימים את האצבע.

<עופר בן אליעזר: שאלת אותי?

<עופר בן אליעזר: אנחנו לא יכולים לעמוד.

<עופר בן אליעזר: אני אומר את זה, וזה מוקלט.

<עופר בן אליעזר: לא יכולים לעמוד לא בגלל שאין כסף, כי הכסף נמצא – בגלל התהליכים הבירוקרטיים שנמצאים.

<עופר בן אליעזר: גם הרגולציה קובעת וגם אלה שקיימים ברשות.

<עופר בן אליעזר: אז אני לא מציע - -

- - -

איתן כבל: עשה לי טובה, אתה חבר כנסת או ראש רשות לשעבר?

רועי פולקמן: בלי בעיית המימון החיצוני.

רועי פולקמן: המימון החיצוני זה עשרה ימים מקבלת - - - זה אישרנו להם.

<עופר בן אליעזר: אני לא מדבר על המימון החיצוני.

רועי פולקמן: זה רק החלק היחסי.

רועי פולקמן: כסף שיש לו, לא כסף מימון חיצוני.

רועי פולקמן: כסף שיש לו – האמירה, שוטף 75 זה ריאלי.

<קריאות: - - -

איתן כבל: חברים, אני מסכם 80 יום.

איתן כבל: סגרנו.

איתן כבל: אף מילה.

איתן כבל: תודה רבה לכם.

<אתי בנדלר: שוטף פלוס 80.

איתן כבל: אני לא רוצה לשמוע מאף אחד כלום.

איתן כבל: מה שעשינו עד עכשיו זה הבעיה הקטנה.

איתן כבל: העניין שהעלה מנכ"ל התאחדות בוני הארץ – מהו הגבול.

איתן כבל: שוב נתחיל עם הצרות שמציקות לכם, אבל גם יש להם צרות שלהם, וצריך למצוא את האיזון בין הצרות.

איתן כבל: בשורה התחתונה מה יקרה לכאורה?

איתן כבל: אתה הולך לקראת ואומר שאין בעיה, נתתי את החלק, אבל עדיין יש החלק האחר שצריך להשלים אותו.

איתן כבל: ביצענו מהלך ביניים עם עשרה ימים, אבל בסוף מישהו צריך לשלם את הכסף עבור העבודה הזאת.

רועי פולקמן: איתן, כאילו התיקון שעשתה הוועדה שזה החלק היחסי.

רועי פולקמן: מעבר לזה מה תגיד לו – אם הכסף לא אצלו מה הוא יעשה?

<קריאות: - - -

<עופר בן אליעזר: אם אין לי הכסף מאיפה אני אביא את הכסף?

<קריאות: - - -

<איתי חוטר: אם אני מחזיק התחייבות חשב משרד ממשלתי זה כאילו יש לי כסף.

<אליאב בן שמעון: אז מה אתה רוצה ממני, איתי?

<עופר בן אליעזר: קודם כול אתה צודק.

<עופר בן אליעזר: אין ספק שצריכים לקבל את הכסף.

<עופר בן אליעזר: אני חושב שהבעיה פה היא של הממשלה ששמה את זה בשולחן הזה כי כשאני מקבל צ'ק מהמדינה – התחייבות כספית זה צ'ק מהמדינה – והוא לא נפרע באותו רגע אני כמו ספק, לא דבר אחר.

<עופר בן אליעזר: שהמדינה תיתן את הכסף.

<עופר בן אליעזר: באים אלי שאני אכנס בנעלי המדינה?

<עופר בן אליעזר: שהמדינה תבנה גנים – למה אני צריך לבנות גנים?

איתן כבל: תנו לי את התענוג להגיד, אני נותן את רשות הדיבור לחשבונאי הראשי.

<עוזי שר: אני החשבונאי הראשי.

<עוזי שר: הפתרון נמצא במסגרת החקיקה.

<עוזי שר: גם חוק התשלומים לרשויות המקומיות - -

<קריאה: יש שישים יום.

<עוזי שר: אז צריך לעמוד בזה.

<עוזי שר: יש בעיה, אוקיי.

<עוזי שר: יש תשלומי ריבית וכולי.

<עוזי שר: בנוסף יש גם בחוק הזה מגבלה על הממשלה וגופים אחרים לעניין העברת הכסף.

<עוזי שר: סך הכול הנושא סגור, אני לא חושב שיש פה עניין.

<מעיין צוויג: אין ריבית בחוק הרשויות המקומיות.

איתן כבל: אני כבר נותן לך.

איתן כבל: מי גברתי?

<מעיין צוויג: אני מעין צוויג, אני ממקימי התאגדות העסקים הקטנים.

איתן כבל: עלא כיפאק, גברתי.

איתן כבל: התפרצות לא נרשמת.

<מעיין צוויג: אני מתנצלת.

איתן כבל: אני אאפשר לך.

איתן כבל: קודם כול ניתן ליועצת המשפטית שתבהיר כאן כמה נקודות.

איתן כבל: אני כבר החלטתי.

איתן כבל: אתם עוד לא יודעים מה ההחלטה שלי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: החשב הראשי נתן רמז עבה.

<אתי בנדלר: אני רוצה לומר שאני מאמינה שכל גוף שמתחייב לממן מטרה מסוימת ברשות מקומית מתכוון לעמוד בהתחייבות שלו, בוודאי המדינה.

<אתי בנדלר: אבל אני מזכירה לכם שמימון חיצוני, ההגדרה שאושרה כבר זה "תמיכה או תקצוב למטרה ייעודית שמקבלת רשות מקומית מהמדינה או שהיא מקבלת מגוף מתוקצב".

<אתי בנדלר: זאת אומרת גוף מתוקצב זה מנעד הרבה יותר רחב של גופים, לא רק המדינה שהחוק שהזכרת מחייב את המדינה לשלם בתוך פרק זמן לא חל עליהם, למיטב זיכרוני.

<אתי בנדלר: לכאורה ייתכן שאם גוף מתוקצב התחייב כלפי רשות מקומית לתקצב איזושהי מטרה, והרשות המקומית יצאה לפרויקט הזה, ובסופו של דבר מסיבות כאלה ואחרות הגוף המתוקצב לא יעביר בכלל את הסכום, הקבלן לא יהיה זכאי אף פעם לתשלום משום שנאמר שהוא יהיה זכאי לקבל את התשלום רק עשרה ימים אחרי שמקבלים את הכסף בפועל.

<אתי בנדלר: יתרה מזאת יכול להיות – וכאן אני מעלה שאלה שאני באמת לא יודעת מה התשובה עליה – שבמסגרת ההתקשרויות בין המדינה או גוף מתקצב אחר לבין הרשות המקומית יש מערכת כזאת שמאפשרת קיזוזי סכומים.

<אתי בנדלר: נניח שהמדינה – ואני לא יודעת אם זה רלוונטי – התחייבה להעביר לרשות מקומית לצורכי סלילת כביש מסוים סכום.

<אתי בנדלר: מצד שני הרשות במסגרת איזושהי התקשרות אחרת חייבת למדינה מחצית מהסכום הזה, והיא לא מעבירה את זה בזמן, יכול להיות שלמדינה יש זכות לקזז את סכום החוב שלה.

<אתי בנדלר: אז הרשות תגיד, לא קיבלתי אף פעם את הסכום הזה בכלל מהמדינה או מגוף מתוקצב אחר.

<אתי בנדלר: מה יעשה הקבלן?

<אתי בנדלר: הוא לא יהיה זכאי בכלל לתמורה?

יעקב פרי: תטיל דד-ליין, ואם לא עומדים בדד-ליין תטיל עליו ריבית חשב על המדינה.

יעקב פרי: תראה איך כל התשלומים מגיעים חמישה ימים לפני הזמן.

<אליאב בן שמעון: מה שאומר חבר הכנסת פרי זאת הייתה ההצעה המקורית.

<אליאב בן שמעון: זה ההיגיון הפשוט.

איתן כבל: איפה המדינה פה?

<עופר בן אליעזר: או לחילופין שהמדינה תשלם את המקדמה על גובה הסכום.

<אליאב בן שמעון: לא אכפת לי מי משלם.

<אליאב בן שמעון: רק שישלמו.

<עופר בן אליעזר: אתה ואני באותו צד, אני מזכיר לך.

<איתי חוטר: שהמדינה תעביר מקדמה על הפרויקט.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אחת הבעיות היא שלפעמים כדי לקבל מהרשות המקומית זה הבירוקרטיה שעוברים עד שמגיעים לאישור של החשבונאי הראשי שמאשר להעביר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני נתתי דוגמה בדיון הקודם, ואני מחדד אותה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: פרויקט שניהלתי היה לו מימון ממשרד הפנים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש להם חברה של מהנדסים שבודקת אם הפרויקט בוצע או לא בוצע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אותו קבלן שנתתי לו את השירותים ההנדסיים שלי באותה תקופה שהחוזה של אותה חברה הסתיים, והם צריכים לצאת למכרז.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עד שמקבלים חברה חדשה ועד שהחברה החדשה מחליטה מה סדר העדיפות שלהם להגיע לפרויקט הזה כדי להעביר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לקח להם שישה חודשים כדי להגיע ולבדוק אם הפרויקט בוצע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתם מבינים על מה אנחנו מדברים?

איתן כבל: העניין ברור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואז חסר עוד נייר פה, חתימה שם.

איתן כבל: ברור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: באתי משם אז אני מכיר את זה די טוב.

איתן כבל: אדוני המנכ"ל, אני יודע שאתה אוהב לדבר.

איתן כבל: שמתי לב.

איתן כבל: אפילו יותר ממני.

איתן כבל: זה לא קל.

<קריאה: אנחנו נותנים לו את הזמן שלנו, איתן.

איתן כבל: שמתי לב.

איתן כבל: אם הייתי יודע שזה חוסך מכם לדבר הייתי מאפשר לו.

<איתי חוטר: אדוני היושב-ראש, איתי חוטר, סמנכ"ל כלכלה, מרכז השלטון המקומי.

<איתי חוטר: לא בכדי לא מצאנו פתרון לעניין הזה.

<איתי חוטר: יש רשויות מקומיות שאם הן לא יקבלו את מקור המימון מהגורם החיצוני אין להן מאיפה לשלם.

<איתי חוטר: פשוט לא יהיה להן מאיפה לשלם.

<עופר בן אליעזר: - - -

איתן כבל: אתה רואה?

איתן כבל: אתה הסמכת אותו, ואתה לא מפסיק לדבר.

<אתי בנדלר: משכורות היא משלמת?

<איתי חוטר: מאיפה?

<איתי חוטר: אני מזכיר לך שאנחנו מדברים פה על עבודות הנדסה בנאיות.

<איתי חוטר: זה תב"ר שמאושר מראש על-ידי משרד הפנים עם מקורות מימון מאוד מוגדרים שאחד מהם הוא מקור המימון החיצוני.

<איתי חוטר: זאת אומרת שהרשות המקומית מחזיקה בעד התחייבות חשב, ועל סמך זה יוצאת למכרז.

<איתי חוטר: אם המדינה לא יודעת לעמוד בהתחייבויות שלה ממש לא ברור לי למה הרשות המקומית שהיא זרוע הביצוע של המדינה ובעצם צינור להעברת כסף לספק - -

איתן כבל: תודה.

<איתי חוטר: - - צריכה להיות באמצע בין הפטיש לסדן - -

איתן כבל: איתי.

<איתי חוטר: - - אנחנו אומרים אם זה יעבור – אם יהיה פה קאפ של המגבלה יקרה אחד משניים: או שרשויות מקומיות לא ייצאו לפרויקטים ולא נראה לי שהמדינה רוצה את זה או שנתחיל להעמיד תנאים.

<איתי חוטר: אם הכסף לא יעבור מראש ממקור המימון החיצוני לא יוצאים לפרויקט.

<איתי חוטר: המשמעות היא שהתחייבות חשב לא שווה כלום.

איתן כבל: איתי, די.

רועי פולקמן: איתן, האירוע הוא לא זה.

רועי פולקמן: החשבונאי הראשי אמר שיש התחייבות של המדינה, וזה גם תוקן בדיונים כאן.

רועי פולקמן: יש פה פרצה בניסוח של החוק שאם קרה שיש אי הבנה המדינה תחזור בה מההתחייבות - -

<אתי בנדלר: או גוף מתקצב אחר.

<איתי חוטר: אני אומר כאן למי שהייתה נציגת העסקים – צמצמנו מאוד את ההגדרה של מימון חיצוני, שזה לא כל גוף.

<איתי חוטר: אבל יהיה חוק במדינת ישראל שאומר שהרשות המקומית לא חייבת בכלל לשלם.

<איתי חוטר: זה הלקונה.

<קריאות: - - -

<עופר בן אליעזר: חוק מוסר?

<עופר בן אליעזר: יש התחייבות?

<עופר בן אליעזר: מיום שחתמו על ההתחייבות – 30 יום הכסף בקופת הרשות.

<עופר בן אליעזר: שים את זה בהתחייבות של הממשלה - -

איתן כבל: עופר, עופר.

<עופר בן אליעזר: - - הממשלה תוך 30 יום - - -

איתן כבל: עופר, יקירי, יש פה אי הבנה, אנחנו לא נגדכם.

איתן כבל: אנחנו מנסים להסדיר פה את העניין.

איתן כבל: אתם לא צריכים לקפוץ.

איתן כבל: אם אתה לא יכול לשלם ממילא לא תשלם לו.

איתן כבל: מה זה משנה?

איתן כבל: לכן אני מנסה להגיד לכם שאנחנו מנסים למצוא את הפתרון.

רועי פולקמן: אולי אפשר לשרשר את זה?

איתן כבל: חברים, נגמרו המורקים שכל אחד מספר לי כמה קשה לו.

איתן כבל: אנחנו רוצים פתרונות.

איתן כבל: אדוני יכול לעזור לי בפתרון?

<אליאב בן שמעון: אני אגיד לך - -

איתן כבל: לא אתה, לא ביקשתי ממך.

<נתן בביוף: אני סגן היועץ המשפטי במשרד הפנים.

<נתן בביוף: הבעיה היא לא כפי שהיא מוצגת כאן.

<נתן בביוף: מאוד צמצמנו את הגדרת גורם חיצוני.

<נתן בביוף: היום זה לא כל מיני גופים לא מתוקצבים כמו שחשבנו בהתחלה כמו קרן רש"י והג'וינט, אלא גופים שהם מבוקרים; הם תחת בקרה מסודרת, תחת חוזים והכול.

<נתן בביוף: עמלנו קשות על הסעיף הזה של הרשויות המקומיות.

<נתן בביוף: יש פה איזון נדיב בין הצורך לצמצם מועדים לבין היכולת של הרשויות המקומיות שעם כל הצער והכאב תלויות לפעמים בגורמים חיצוניים.

<נתן בביוף: לכן אני רוצה להזכיר ליושב-ראש, שהחריג שחל על גוף אחר וגם על עסקים שאם קובעים במפורש מועדים אחרים, אז אפשר להחריג את אותם מועדים.

<נתן בביוף: לא חייב רשויות מקומיות – זה ירד.

<נתן בביוף: כך שהסעיף היום מאוד מאוזן.

<נתן בביוף: הוא אומר, תודיעו מראש ליזם.

<נתן בביוף: היזם יידע להתארגן, הדחייה תהיה בסך הכול של החלק היחסי.

<נתן בביוף: בסופו של דבר זה לא אומר - -

<קריאות: - - -

<נתן בביוף: - - זה לא אומר שהרשות המקומית פטורה מהתשלום.

<נתן בביוף: דיני סיכון לא - - -

<קריאה: מיליונים.

<נתן בביוף: לא, זה לא יכול להיות מיליונים.

איתן כבל: יקירי, לא עזרת לי.

איתן כבל: אני מצטער מאוד.

<נתן בביוף: אני רק אומר שהסעיף מאוד מאוזן.

<אליאב בן שמעון: אני רוצה - - -

איתן כבל: לא, לא.

איתן כבל: אף אחד מכם לא מדבר יותר.

איתן כבל: אני רוצה לדבר החלטות, לא סיפורים.

איתן כבל: די, מספיק.

איתן כבל: התשתם אותי כל אחד עם הבעיות שלו.

איתן כבל: העניין ברור לי.

איתן כבל: אני רוצה לקבל החלטות – טובות או רעות – מקבלים החלטות.

איתן כבל: תקשיבו היטב – קודם כול הטיעון שנתת לי – עם כל הכבוד גם לקרוא את זה אני יודע לבד.

איתן כבל: בשורה התחתונה אתה צריך לדעת כמה ביד.

איתן כבל: אין פה מצב שיש רשויות מקומיות מצד אחד וקבלנים ויזמים מצד שני.

איתן כבל: יש כאן הליך עסקי שצריך לתת עליו את הדעת איך פותרים אותו.

איתן כבל: זה הכול.

איתן כבל: כל אחד מספר לי את הסיפורים של עצמו.

איתן כבל: אני רוצה לומר פה אמירה.

איתן כבל: יש פה אחד מהשניים: אם זאת המדינה היא תצטרך לספוג את כל השרשור שלי על תשלום.

איתן כבל: צריך שיובן.

איתן כבל: מדינה לא יכולה להציע הצעות לרשויות המקומיות איך לפתור את הבעיה מול הקבלנים.

איתן כבל: אני אומר את זה לחשבונאי הראשי.

איתן כבל: אם בסוף אתם מתחייבים התחייבות בלתי חוזרת לרשות מקומית שכבר יצאה למכרז וסיימו את העבודות, ועכשיו הוא יתחיל את כל התהליך – לא מתקבל.

איתן כבל: כיוון שאני מכיר את העולם הזה, ואחר כך אנשים רודפים אחרי אנשים, הרשויות המקומיות – לא נעים להן; הקבלן רודף אחריהם, ומוצאים את עצמנו במצבים מאוד לא נעימים, ואז מתפתחים כל המאכערים האלה שאלה שלא משלמים יעבירו אותם ממספר 10 למספר 7 או למספר 8.

איתן כבל: לא יתקבל.

איתן כבל: אני אומר לכם.

איתן כבל: אם אתם תפילו את החוק על העניין הזה זה סופו של כולנו.

איתן כבל: אני רוצה לומר את הדבר הבא, ומצדי צאו החוצה, תעשו התייעצות, ואנחנו נמשיך כאן בסעיפים הבאים.

איתן כבל: אם המדינה נתנה התחייבות להתקשרות ויצרה גל הדף של סיום עבודה על החלק היחסי – מה שהתחייבה הרשות קבענו את הכללים, איך היא צריכה לעמוד בזה.

איתן כבל: מה שלא מתחייבת הרשות אלא היא יצאה לדרך כיוון שהמדינה נתנה לה את ההתחייבות, אם המדינה לא משלמת על-פי הכללים היא זאת שתישא בכל ההוצאות של השרשור של הריביות.

מה זה "על-פי הכללים"?

פה הבעיה.

מה קורה פתאום אם משרד ממשלתי או מפקח מגיע ואומר שבגלל שעשו ככה או ככה אנחנו - - -

רועי פולקמן: אז ישלמו לקבלן ויתקזזו עם הרשות שהמדינה תעביר.

זאת הבעיה.

אחרת אין בעיה.

איתן כבל: אדוני, יעקב אשר, אתה חבר ותיק פה.

איתן כבל: מי כמוך יודע שהעברנו רק לא מזמן חקיקה שיודעת לבוא ולומר גם, אני משלם, ואם יסתבר שצריך להוסיף נוסיף; אם יסתבר שאתה צריך להחזיר תחזיר.

רועי פולקמן: עם השלטון המקומי אין בעיה.

אני מקבל את מה שאתה אומר.

אם ככה הדבר נורא פשוט.

פשוט לשרשר את זה למדינה אחד לאחד, ונגמר.

בלי חריגים.

<עופר בן אליעזר: יותר מזה, אם יש התחייבות כספית, תוך 45 יום מיום ההתחייבות שיעבירו את הכסף.

<קריאה: יעבירו את הכסף ויצבעו אותו למטרה הזאת.

איתן כבל: עופר, אנחנו מחפשים פה את הפתרון, לא את הוויכוח ביניכם.

<עופר בן אליעזר: ברור לי.

<עופר בן אליעזר: אנחנו באותו צד.

איתן כבל: אז אל תבלבלו את המוח.

<אליאב בן שמעון: הלוואי שהייתי בצד שלך.

<אליאב בן שמעון: כשאני לא מקבל כסף - - -

<עופר בן אליעזר: איפה אתה גר?

<עופר בן אליעזר: איפה אתה גר?

<עופר בן אליעזר: תתמודד.

<אליאב בן שמעון: תכף אני אגיד לך.

<אליאב בן שמעון: לא ברמת ישי.

<אליאב בן שמעון: כשאני לא מקבל כסף אני הולך לקחת הלוואה לשלם לספקים.

<עופר בן אליעזר: אתה יודע שגם הלוואה שאני הולך לקחת - - -

<קריאות: אנחנו לא יכולים לקחת הלוואה.

<קריאות: - - -

<עופר בן אליעזר: איפה אתה גר?

<אליאב בן שמעון: בתל-אביב.

<לאה ורון: סליחה, אתם לא ברשות דיבור.

איתן כבל: אני רוצה שתסבירו לי בדיוק כי אתם הסיפור.

איתן כבל: הם משוחחים ביניהם ואתם הסיפור.

איתן כבל: אני רוצה מכם תשובה ברורה כדי שלא הולכים אחר כך לעשרה בתי משפט ולעשרה עורכי דין כדי לפרש מה התכוונו בדיון הזה.

איתן כבל: הרי ברור לי שהדברים כתובים בחוק, והמדינה חייבת לעמוד בהתחייבויות שלה.

איתן כבל: אבל אני רוצה שזה יבוא לידי ביטוי.

איתן כבל: תעשו הפניה, התחייבות לפי סעיף כך וכך.

איתן כבל: משהו.

<עוזי שר: אפשר להפנות פה בסעיף לסעיף בחוק השני.

<איתי חוטר: אפשר להקריא את הסעיף שהוא רוצה לכוון אותנו אליו?

איתן כבל: מה אדוני מציע?

<עוזי שר: אפשר לתת פה הפניה לחוק השני.

<אתי בנדלר: מה זה יאמר?

<עוזי שר: שלעניין תשלומי העברה מהמדינה - - - יחול על הדבר הזה.

<אתי בנדלר: מה יחול?

איתן כבל: מה יחול?

איתן כבל: הם צריכים לעשות התעמלות בוקר כל יום?

<אתי בנדלר: החוק הזה חל בפני עצמו.

<אתי בנדלר: אבל אם זה לא מועבר מתי יקבל הקבלן?

<עוזי שר: זה גם נכון לכל תשלום אחר.

<עוזי שר: אם אנחנו לא עומדים בימים אז אנחנו צריכים לשלם ריבית וריבית פיגורים.

<עוזי שר: יש כאן העונשין במסגרת החוק.

איתן כבל: איתי.

<איתי חוטר: חוק שהוקפא עשרים שנה והופשר ביוני 2016, כל מה שהוא עושה זה מצלם תמונת מצב קיימת של מערכת היחסים בין השלטון המקומי לבין השלטון המרכזי בהעברת תשלומים, ואני אסביר גם למה.

<איתי חוטר: אני מקריא משפט אחד: "העברת תשלום חובה כאמור בסעיף קטן (ג) כולו או חלקו תיעשה תוך שישים ימים מיום הגשת הבקשה המוכיחה, להנחת דעתה של המדינה, את ביצוע הפיתוח כולו או חלקו".

<איתי חוטר: הנחת דעתה של המדינה זה בדיוק המצב שקורה היום שבשלו אנחנו מקבלים כסף אחרי שלושה חודשים או חצי שנה ולפעמים אפילו אחרי שנה.

<איתי חוטר: זאת אומרת בשונה מהצעת החוק הזאת שמדברת על "הומצאה דרישת התשלום" ותספור את השוטף 45 או 80 שנזכר עכשיו, פה אחרי שהמדינה תנוח דעתה שהכול בסדר – עכשיו נספור 60 יום ונעביר את הכסף לרשות המקומית.

<איתי חוטר: החוק הזה לא שווה כלום - -

<עופר בן אליעזר: או שניקח את החוק הזה ונשים אותו שתנוח דעתכם - -

<איתי חוטר: - - ולכן הפניה לפה לא משפרת את מצבנו.

<איתי חוטר: אני ממש מתנצל.

<מירה סלומון: לגבי הריביות בחוק, חשוב לומר את זה על השולחן – יש הפרשי הצמדה בלבד.

איתן כבל: גברתי, את דיברת לעצמך.

הכרעה במגרש שלהם.

איתן כבל: ברור לי.

איתן כבל: אני לא מתכוון ללכת להכרעות שידרשו ממני אחר כך ללכת לאו"ם ולאונר"א לקבל הבהרות.

<אתי בנדלר: לשאלתו של חבר הכנסת פולקמן, לגבי חשבונות אמצע יש לכם רפרנס?

<איתי חוטר: כן.

<איתי חוטר: שנה וחצי אנחנו יושבים על הצעת החוק הזאת.

<איתי חוטר: פעם ראשונה שאנחנו שומעים את זה, זה היום - -

<קריאות: - - -

איתן כבל: איתי - -

- - -

איתן כבל: איתי, אתה עוד לא למדת שאף אחד לא הפסיד אם לא אמר כלום?

איתן כבל: שתוק.

איתן כבל: זה הכול.

<אלדד כורש: אדוני, זה גם לא נכון.

<אלדד כורש: אני אמרתי את זה בדיון לפני שלושה חודשים.

<איתי חוטר: אני מתכוון בשיח אתנו.

איתן כבל: הפרוטוקול לא זכר.

<אלדד כורש: הפרוטוקול זוכר.

<אלדד כורש: אני אראה.

<אלדד כורש: אמרתי את זה כבר אז.

<אתי בנדלר: לגבי סעיף קטן (ד) אני מציעה להצביע עליו, ולקחת בחשבון שצריך להוסיף לו הוראה באשר למועד המרבי לתשלום של - - - במימון - - - כפוף לכך נדמה לי שיש הכרעות.

<אלדד כורש: אני בשם התאחדות בוני הארץ.

<אלדד כורש: יש לי הערה משפטית חשובה שנועדה להגן בעיקר על העסקים הקטנים.

<אלדד כורש: מה שכתוב כאן זה שצריך לתת הודעה, אבל לא כתוב מה תוכן ההודעה.

<אלדד כורש: זאת אומרת יש הבדל אם המקור החיצוני הוא 90% או המקור החיצוני הוא 10%; יש הבדל אם המקור החיצוני הוא משרד ממשלתי או מפעל הפיס.

<אלדד כורש: לדעתי, אנחנו צריכים קצת יותר לפרט מה צריך להיות תוכן ההודעה.

<אלדד כורש: א', אם אפשר – העובדה שיש מקור חיצוני; ב', מה שיעורו של המימון החיצוני - -

<אתי בנדלר: את השיעור הקראתי כבר.

<אלדד כורש: ג', הזהות של המקור החיצוני.

<אתי בנדלר: זה היה הראשון, לא?

<אלדד כורש: עצם קיומו - -

<אתי בנדלר: אני אקרא לך את ההצעה.

<אתי בנדלר: זה עדיין לא נוסח סופי, אל עקרונות: "ובלבד שהודעה לגבי זהותו של הגוף המממן, שיעור המימון החיצוני מההיקף הכולל של התמורה והאפשרות לדחיית חלק יחסי זה יימסרו לספק לא יאוחר ממועד ההתקשרות, ואם ההתקשרות נעשית במכרז, במועד פרסום המכרז".

<אתי בנדלר: האפשרות לחלק יחסי זה לא יאוחר מההתקשרות.

ושזה מאושר על ידי הגוף - -

<עופר בן אליעזר: אחרת אי אפשר להביא את זה.

<עופר בן אליעזר: אם אין לך תב"ר מאושר אתה לא יכול לצאת לעבודה - -

איתן כבל: לא יכול לצאת בכלל למכרז.

איתן כבל: צודק.

איתן כבל: עברו שנים מאז שהוא היה.

איתן כבל: בתקופתו היה ברדק.

<עופר בן אליעזר: לא היה ברדק, חס וחלילה.

<עופר בן אליעזר: הוא ייסד את התורה.

אתה יודע כמה עמדתי בתור לוועדה המחוזית?

<אלדד כורש: גברת בנדלר, רק אם אפשר שיהיה כתוב "שתימסר בכתב לספק".

<אלדד כורש: שלא אחר כך תהיה מחלוקת אם ידע או לא ידע או נאמר או לא נאמר.

איתן כבל: מקובל.

איתן כבל: חבר הכנסת פרי?

יעקב פרי: אני הולך לחוץ וביטחון.

איתן כבל: כן, מי אנחנו.

איתן כבל: אסקופות.

יעקב פרי: אף פעם לא.

יעקב פרי: אתה יודע שאף פעם לא.

איתן כבל: אני יכול להצביע?

<אתי בנדלר: יש עוד הערה לגבי קיזוז.

<אתי בנדלר: רעות, רצית להעיר?

<אתי בנדלר: אני התלבטתי אם לא צריכים לומר במפורש שגם אם המדינה או המממן החיצוני השתמש בזכות שקיימת לו מכוח הדין, מכוח הסכם לקזז מהסכום הזה יראו את זה כאילו זה התקבל בידי הרשות המקומית.

<אתי בנדלר: אבל אני שומעת כרגע ממשרד המשפטים שזאת הפרשנות שלהם כך וכך, ואני מקווה שכך יפעלו.

איתן כבל: אז אני מעלה להצבעה את סעיף (ד), למעט החלק שנוגע לדד-ליין של המימון החיצוני.

<לאה ורון: חברת הכנסת שלי יחימוביץ מצביעה במקום חבר הכנסת יוסי יונה.

איתן כבל: מי בעד?

איתן כבל: מי נגד?

איתן כבל: מי נמנע?

איתן כבל: בעד – רוב

איתן כבל: נמנעים – אין

איתן כבל: סעיף (ד) אושר פה-אחד.

איתן כבל: אנחנו נצביע היום בכל מקרה גם על החלק האחר.

איתן כבל: אם בינתיים יש לאנשים מחשבה יצירתית שידברו עם עצמם.

איתן כבל: אני הולך להכריע היום, שיהיה ברור.

איתן כבל: בבקשה, גברתי.

<אתי בנדלר: סעיף קטן (ה).

<אתי בנדלר: הזכרתי שקיימים מספר סקטורים שהצעת החוק חלה עליהם: המדינה, גופים ציבוריים שקראנו להם תאגידים סטטוטוריים וכיוצא באלה ורשויות מקומיות.

<אתי בנדלר: עכשיו אנחנו מגיעים לכלל העסקים במדינת ישראל.

<אתי בנדלר: בזה דן סעיף קטן (ה).

<אתי בנדלר: אני מזכירה לכם שהוראה מקבילה לגבי אפשרות לדחות את מועד התשלום בהסכם שבדרך כלל מוכתב על-ידי הצד החזק הייתה קיימת גם בסעיף קטן (ג) לגבי הגופים הסטטוטוריים – אם נקרא לזה כך.

<אתי בנדלר: שם הוועדה החליטה על מגבלה שלפיה, אם נקבע בחוזה מועד תשלום אחר קביעת המועד תהיה טעונה אישור בכתב מאת המנהל הכללי של אותו גוף ודיווח לרשות לעסקים קטנים במשרד הכלכלה.

<אתי בנדלר: כאן אנחנו מדברים על עסקים.

<אתי בנדלר: אני לא יודעת אם ראוי לדבר כשמדובר על עסק שהמנהל הכללי של העסק יצטרך לאשר את החוזה המיוחד.

<אתי בנדלר: בדרך כלל העסק זה המנהל הכללי, ובוודאי כשמדובר בעסקים קטנים ובינוניים.

<אתי בנדלר: אבל צריך לזכור שהסעיף הזה חל גם על הגופים העסקיים החזקים ביותר במשק: "אוסם", חברות התקשורת וכך הלאה.

<אתי בנדלר: ואז הוועדה צריכה להחליט אם היא מקבלת את זה כמו שזה או שהיא בכל זאת מכניסה איזושהי מגבלה לאפשרות לקבוע בחוזה מועד אחר לתשלום.

איתן כבל: כן, בבקשה.

איתן כבל: רצית לומר משהו בעניין הזה?

<שרה אלון: זה קשור, אבל לא בסעיף הזה.

<שרה אלון: אני שרה אלון מהלשכה המשפטית בחברת חשמל.

איתן כבל: אתם בטח רוצים החרגה.

<שרה אלון: ב-3(ג).

איתן כבל: אז אני מנחש שמבקשים החרגה.

<שרה אלון: אנחנו לא מבקשים החרגה.

<שרה אלון: בסוף הדיון הקודם הייתה נקודה פתוחה שנשלחנו לסכם נוסח למשרד האוצר לגבי 3(ג) והסיפור הזה עם ההתייחסות לאישורים במקרה של תנאים חריגים.

איתן כבל: נכון.

<שרה אלון: לא ראינו את הנוסח הסופי שעלה פה בוועדה, אבל בינתיים נכנס לנוסח סעיף 12, סעיף חדש, שמדבר על הודעה לרשות לעסקים קטנים ובינוניים, ומפרט מועדים ואיך תימסר ההודעה.

<אתי בנדלר: אז את רוצה לטעון עכשיו לגבי סעיף 12?

<שרה אלון: לגבי 3(ג).

<שרה אלון: נשלחנו לסכם נוסח עם משרד האוצר, והיינו בדיון ודברים איתם.

<שרה אלון: אם אנחנו מבינים נכון, סעיף 12 בעצם מייצר את התוספת שנכנסה לדיון לגבי 3(ג) כי הוא שוב מתייחס להודעה לגבי התנאים החריגים.

<שרה אלון: הוא קובע איך תימסר הודעה עם חלוקה לפי הנושאים.

<שרה אלון: ואז השאלה היא מה הנוסח המעודכן של 3(ג).

איתן כבל: מה שאני אומר זה שזה עניין טכני וניסוחי.

איתן כבל: יש כאן היועצת המשפטית.

איתן כבל: כשנגיע לשם נדבר על זה.

<שרה אלון: השאלה היא מה הנוסח של 3(ג) שהיום אנחנו מסכמים עליו.

איתן כבל: נכון לעכשיו מה שמונח לפנינו זה הנוסח.

<אתי בנדלר: אתם תלויים כרגע ב-3(ג) כי אתם חברה ממשלתית.

<שרה אלון: מה שמופיע בפנינו ב-3(ג) זה אותו נוסח שהיה ב-23 בינואר 2017, ועלה לדיון.

<אתי בנדלר: עלה לדיון והיו מספר הערות שהוועדה קיבלה אותן, והצביעה כפוף לקבלת אותן הערות.

<אתי בנדלר: את הנוסח הסופי אני, כמובן, אכין לקראת הנחה לקריאה שנייה ושלישית.

<אתי בנדלר: אני לא מכינה כל ישיבה לנוסח חדש.

<שרה אלון: זאת אומרת שהנוסח ב-3(ג) שמדבר על פנייה לרשות לעסקים קטנים ובינוניים הוא בתוקף למרות סעיף 12?

<אתי בנדלר: כן.

<שרה אלון: כי יש כפילות מיותרת.

<אתי בנדלר: אז תעירי את זה בסעיף 12.

איתן כבל: כשנגיע לסעיף 12 תעירי את ההערה.

איתן כבל: זה בעיקר עניין ניסוחי.

<אתי בנדלר: אגב, אני לא חושבת שיש.

<אתי בנדלר: כי ב-3(ג) מדובר רק על כך שצריכים להודיע לסוכנות לעסקים קטנים על המועד החריג שנקבע.

<אתי בנדלר: הדיווחים לפי סעיף 12(ג) הם דיווחים הרבה יותר רחבים במנעד של דברים.

<שרה אלון: אני לא חושבת, אבל בסדר, נדבר על זה בסעיף 12.

איתן כבל: בבקשה, שם ותפקיד.

<דן כרמלי: עורך דין דן כרמלי, איגוד לשכות המסחר.

<דן כרמלי: אדוני היושב-ראש, אני לא מבין מדוע בכלל יש לנו הסעיף הזה בחוק הספציפי הזה.

<דן כרמלי: הרי כאן אנחנו נכנסים ומתערבים - -

איתן כבל: למה?

איתן כבל: הכניסו אותו השבוע?

<דן כרמלי: לא.

<דן כרמלי: אבל הדברים נאמרו.

<דן כרמלי: פשוט ביקשת ממני בדיון הקודם להמתין לכל סעיף ספציפי, ואני עושה כמצוותך, אדוני.

איתן כבל: בבקשה.

<דן כרמלי: יש כאן התערבות בחופש החוזים בתוך המגזר העסקי בין עסק קטן לעסק קטן.

<דן כרמלי: השיקולים שמשפיעים על ההתקשרות ועל ההסכמות בין הצדדים נובעים לפעמים לא רק מאופי העסקה, אלא מאופי העסקים השונים.

<דן כרמלי: מדובר על עסקים שלפעמים יש להם תזרימים בעייתיים, יש להם צרכים ספציפיים, ובסופו של יום המחוקק בא וקובע ומתערב בחופש שלי להתקשר עם מיכאל שהוא בעל עסק קטן אחר, ואני עסק קטן, ואומר לי שאני חייב לשלם לו בתנאים מסוימים.

<דן כרמלי: אבל אם אני לא יכול לשלם בתנאים של שוטף פלוס 45 לא בגלל אופי העסקה המיוחד, אלא אני יכול לשלם לו בשוטף פלוס 60 - -

<קריאה: יש לך אפשרות.

<דן כרמלי: רק שנייה, רבותי.

<דן כרמלי: אני לא יכול לשלם לו, והוא מעוניין ומסכים חוזית לתנאים של שוטף פלוס 90 - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה יבטל את החוק לגמרי.

איתן כבל: דן, תקשיב.

איתן כבל: אני אגיד לך למה אני מתנגד להצעה הזאת – כי זאת נקודת מוצא של חזק וחלש.

איתן כבל: קשה לי עם גישה כזאת.

<אליאב בן שמעון: לצערנו, החזק גם - - -

איתן כבל: אדוני הנשיא, אתה שם לב שאני מגן עליך בינתיים לא רע.

איתן כבל: בנקודה הזאת יש תמיד אסימטריה.

איתן כבל: לפעמים זה יכול להיות אפילו סתם לקוח שצריך את העניין הזה, ואומרים לו, זה מה יש – אדוני רוצה או אדוני ילך לרחוב ליד.

איתן כבל: לכן הסעיף הזה כן צריך להתקיים, לשיטתי.

איתן כבל: אתה יכול להגיד שאתה רוצה שזה יהיה יותר מרוכך, כן.

איתן כבל: אבל זה שהנוסח צריך ויהיה – אתה כבר מכיר אותי.

איתן כבל: אתה יודע שזה כפירה בעיקר אם הייתי מסכים אתך.

<דן כרמלי: גם אם אני יוצא מנקודת הנחה ומקבל – ואין לי ברירה, אדוני, אתה היושב-ראש וחברי הכנסת קובעים – שזה נכון שזה יהיה עדיין שים לב מה אנחנו עושים; אנחנו מגבילים כאן בשוטף פלוס 45 כאשר לגופים חזקים באמת ומתוקצבים אנחנו מאפשרים שוטף פלוס 70, שוטף פלוס 90, שוטף פלוס כמעט אין-סוף.

<דן כרמלי: אני מקבל את עמדתו של אדוני שזה נכון להשאיר את הרעיון בהסכם, אבל לא לשים את זה על שוטף פלוס 45, ולא לפגוע בצורה קיצונית בחופש ההתקשרות החוזית שבין שני אנשים פרטיים.

איתן כבל: מי פה נציג המדינה שיכול להסביר את הסעיף הזה?

איתן כבל: נעמי, בבקשה.

<נעמי היימן רייש: אנחנו רצינו לפתור את בעיית מוסר התשלומים במשק בכלל.

<נעמי היימן רייש: בעיית מוסר התשלומים קיימת גם במדינה וגם מחוצה לה.

<נעמי היימן רייש: כשבאנו לקבוע הסדרים למגזר העסקי אנחנו נקטנו משנה זהירות כי אנחנו לא רוצים להתערב בחופש החוזים באופן שבו אנחנו מתערבים למדינה ולכל חלקיה.

<נעמי היימן רייש: לכן ההסדר שנקבע עבור העסקאות ב-B to B, הוא הסדר דיספוזיטיבי.

<אתי בנדלר: מה זה B to B?

<דן כרמלי: Business to business.

<אתי בנדלר: בין עסקים.

<נעמי היימן רייש: בואי נאמר שאת היחידה שאומרים משפט כזה, ואת לא תשאלי מה זה "דיספוזיטיבי".

<אתי בנדלר: אחד-אפס.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אני אשאל.

<נעמי היימן רייש: דיספוזיטיבי זה אומר שאפשר להתנות עליו בחוזה.

<נעמי היימן רייש: לא רק זה – סעיף הריביות אומר שהחבות בריבית חלה רק בהתקשרות שבה הייתה לאותו גוף או עסק, לפי העניין, עדיפות בעיצוב תנאי החוזה.

<נעמי היימן רייש: זאת אומרת שאנחנו מתייחסים פה בהכרח ליחסים אסימטריים בהלך של עסקים; לא כששני צדדים קובעים יחד את החוזה, אלא כשיש לצד אחד עדיפות בעיצוב החוזה.

<נעמי היימן רייש: אנחנו גם נצמדים לדירקטיבה האירופית שגם היא עושה אותו דבר וקובעת בעסקאות בין עסקים מספר ימים – 60 ימים – וניתן להתנות על זה אחר כך בחוזה.

<נעמי היימן רייש: זה ההיגיון, וזה תואם את המטרה של החוק הזה.

<דן כרמלי: אני רק טוען ששוטף פלוס 45 שמופיע פה - -

<רועי כהן: זה תכף יעלה.

<רועי כהן: זה גם יהיה 30 תכף.

<דן כרמלי: אני לא מבין את מי אתה מייצג כרגע, עורך דין כהן, בעניין הזה.

<דן כרמלי: אבל יש לי הרגשה שאתה - -

<רועי כהן: אתה שוכח שהחוק הזה הוא לעסקים קטנים.

<דן כרמלי: אתה פוגע בעסקים קטנים - -

<רועי כהן: זה בכלל לא קשור לעסקים שלך.

<רועי כהן: זה חוק לעסקים קטנים.

<דן כרמלי: אני מייצג עסקים קטנים.

<רועי כהן: אתה לא מייצג עסקים קטנים.

<רועי כהן: אתה מייצג פה את הגדולים.

<דן כרמלי: את מי אתה מייצג?

<רועי כהן: אתה מייצג את העסקים הקטנים?

<רועי כהן: שיהיה ביניהם - -

<דן כרמלי: אתה לא מייצג בכלל עסקים.

<דן כרמלי: אתה מייצג ארגונים, לא עסקים.

<רועי כהן: עסקים, בדיוק.

<דן כרמלי: אז אל תגיד את מי אני מייצג.

<דן כרמלי: אני מייצג - - -

<רועי כהן: הגדולים באים לבקש שלא ישלמו.

<דן כרמלי: אתה מייצג ארגונים.

<דן כרמלי: אתה לא מייצג עסקים.

<דן כרמלי: לא היה לך עסק.

<דן כרמלי: אתה לא יודע מה זה להיות עסק.

איתן כבל: דן ורועי, התשתם את עצמכם?

איתן כבל: אני יכול לחזור לעניין?

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: רועי, נשיא לה"ב, בבקשה.

<רועי כהן: אני יותר ממתקומם ממה שנעשה כרגע כי זה היה בתוך ישיבה של כל הארגונים, והיה הסכם על הסעיף הזה, כולל העניין הזה שהכנסנו - -

<דן כרמלי: איזה ארגונים?

<רועי כהן: כל הארגונים בנשיאות הארגונים העסקיים.

<רועי כהן: אם אתה לא חבר בנשיאות הארגונים העסקיים זאת בעיה שלך.

<רועי כהן: יש נשיאות ארגונים עסקיים שהיא ארגון יציג שמתנהל ומנהל את המגזר העסקי.

<רועי כהן: זה שבחרתם לא להיות שם – אתה לא יכול לפה ולהטיל פצצות.

<דן כרמלי: מה לעשות שאני מייצג - - -

<רועי כהן: אתה מייצג, כנראה, את הגדולים יותר מדי.

<רועי כהן: זה מה שקרה.

<דן כרמלי: בעיקר את הקטנים.

<רועי כהן: אל תפריע לי בדברים, הבנת?

<קריאה: מה הדיבור הזה?

<קריאה: איזה מין דבר זה?

<רועי כהן: אל תפריע.

<רועי כהן: אנחנו מייצגים את המוסכים, את המוניות, את המתווכים.

<רועי כהן: את מי אתה מייצג?

<רועי כהן: תאמין לי, בושה וחרפה מה שקרה פה כרגע.

איתן כבל: אני אעיף אותך.

<רועי כהן: נשיאות הארגונים העסקיים ישבה והכניסה פה סעיף שמאפשר להתנות על זה שאם עסק ועסק מסכימים עם אותו עסק לתנאי תשלום לא של 45 יום, יש לו אפשרות.

<רועי כהן: כלומר בא עסק, ואמר, אני מוכן לקחת ממך רק אם תהיה שוטף פלוס 90 אז הוא הסכים.

<רועי כהן: אבל הכלל יהיה שמשלמים תוך 45 יום.

<רועי כהן: זה חובה שיהיה.

<רועי כהן: לא יכול להיות שנאפשר פה משהו פרוץ.

<רועי כהן: אנחנו צריכים גם להסתכל על המגזר העסקי שצריך להסתכל על עצמו איך הוא עוזר זה לזה, ולא איך הגדולים נשארים גדולים, והקטנים נשארים קטנים.

<רועי כהן: אנחנו לא ניתן לדבר הזה לקרות.

<רועי כהן: אני מציע אפילו יותר – שהמגזר העסקי ירד לאט-לאט גם ל-30 ימים כדי לאפשר לעסקים הקטנים להמשיך לשרוד פה.

איתן כבל: רועי, אנחנו צריכים לסיים את זה.

איתן כבל: כן, גברתי.

<מעיין צוויג: אני ממקימי התאגדות העסקים הקטנים.

<מעיין צוויג: אני מכירה את רועי.

<מעיין צוויג: אני לא רוצה להגיד שאני נציגה של אף אחד, אני רוצה להגיד שאני נציגה של השטח.

<מעיין צוויג: שום חוק שהביאו לפה לא עבד בשטח.

<מעיין צוויג: לא באו לשטח והראו את זה.

<מעיין צוויג: שוטף 30 זה החמצן של העסקים הקטנים.

<רועי כהן: חד-משמעית.

<מעיין צוויג: 43,000 עסקים כבר נמצאים בקבר היום ב-2017.

<מעיין צוויג: אם זה היה שכירים אז המדינה הייתה מתרוממת ורועשת.

<מעיין צוויג: אבל אין.

<מעיין צוויג: זה לא בעל עסק.

<מעיין צוויג: אם אני מעסיקה מישהי אחת אני גורמת גם לבית שלה ליפול, ואם אני מתעסקת עם ספקים שזה קייטרינג פשוט מאופקים, אוסי לנקרי, והיא לא יכולה לממש את הכסף הזה לספקים אז היא גם גורמת למשפחות של הספקים האחרים ליפול.

<מעיין צוויג: זה דומינו.

<מעיין צוויג: אני מדברת על 95% ממנוע הצמיחה של כלכלת מדינת ישראל.

<דן כרמלי: זה נכון.

<מעיין צוויג: אי אפשר לעבור על זה יותר בשקט.

<מעיין צוויג: אז די לדבר עם ארגונים ולשמור חוקים כאלה ששומרים על הממשלה ועל הרשויות באהבה רבה.

<מעיין צוויג: מה אתי?

<מעיין צוויג: אני לא אזרחית של מדינת ישראל?

<מעיין צוויג: אני בעלת עסק שמכניסה מחזור של 20,000 שקל או של 60,000 שקל?

<מעיין צוויג: כמה כסף אני מכניסה הביתה?

<מעיין צוויג: משכורת של פחות משכר מינימום בבית?

<מעיין צוויג: מי שומר עלי?

<מעיין צוויג: שום חברה או שום מסגרת לא שומרת עלי.

<מעיין צוויג: אז אני לא מארגונים, ואני מרימה עסקים לבד, ואני עסק בעצמי.

<מעיין צוויג: אני רוצה שיתחילו לעבוד בזה.

<מעיין צוויג: אני אומרת – תפסיקו למיין את זה לקבלנים ולתעשיינים.

<מעיין צוויג: תפסיקו.

<קריאה: בדיוק.

<מעיין צוויג: מוסר תשלומים של 30 פלוס 30 - -

<קריאות: לכולם.

<מעיין צוויג: לכולם.

<מעיין צוויג: די כבר עם זה.

<מעיין צוויג: אני לא רוצה יותר.

<מעיין צוויג: דבר אחרון.

<מעיין צוויג: אני עובדת עם משרדי ממשלה ובאהבה רבה.

<מעיין צוויג: אני עובדת עם רשויות, אני מאמנת נוער, אני מאמנת כל כך הרבה אנשים שם, אבל אני מגיעה ועושה את העבודה, ומקבלת שוטף 90.

<מעיין צוויג: כמה שבא להם.

<דן כרמלי: כמה שמתחשק.

<דן כרמלי: ובתוך המגזר העסקי נשאיר את זה שוטף פלוס 45, אדוני?

<מעיין צוויג: אני לא הבנק לא של מדינת ישראל ולא של שום דבר אחר.

איתן כבל: תודה, מעין.

<מעיין צוויג: אז אני רוצה, בכל לשון של בקשה – אני לא טובה בסעיפים כאלה.

<מעיין צוויג: אני גם מדרום אפריקה ומישראל, אני לא כל כך מבינה עברית כזה טוב.

<מעיין צוויג: אני מבקשת שתפסיקו לסייף.

<מעיין צוויג: תתחילו לדבר שוטף 30 לכולם כי אנחנו בעלי העסקים שצריכים את החמצן הזה.

איתן כבל: תודה, מעין.

איתן כבל: זה הדיון הראשון שלך כאן, כמדומני.

איתן כבל: אבל אני רוצה להזכיר לך ששום בניין לא נבנה מהגג.

איתן כבל: מתחילים לבנות אותו מהקרקע.

איתן כבל: אני לא ממשלה.

איתן כבל: אני לא רק לא ממשלה, אני גם נגד הממשלה.

איתן כבל: שיובהר, אם למישהו היה ספק.

איתן כבל: אבל יחד עם זאת כשאתה בא ושוקל דברים, ואומר מה אני מקבל?

איתן כבל: להשאיר את המצב כמו שהוא היום או אם גם התקדמתי מטר, לא יותר מזה, והממשלה לא יכולה להזיז את זה?

איתן כבל: יש כאלה שאומרים, לא נזיז כלום – נילחם ונילחם ונילחם עד שיום אחד זה יהיה שוטף פלוס 30.

איתן כבל: אני לא במקום הזה.

איתן כבל: אני מאמין בגישה התוספתית; שהקרב הבא יהיה מהמקום שבו אנחנו מנסים לתקן כי כבר שנים העניין הזה של שוטף פלוס קיים.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר שממשלה נבחרת בדרכים דמוקרטיות ופוליטיות.

איתן כבל: אם יש אנשים שדעתם איננה נוחה מההתנהלות ומההתנהגות של הממשלה יש פעם בכמה זמן הזכות ללכת ולהחליף אותה.

<מעיין צוויג: אבל אז המנהרה מתחת לבית שלי כבר לא תהיה שם.

<מעיין צוויג: אנחנו כבר לא נחיה.

איתן כבל: מעין, אני מקבל ומבין, ובשביל זה אני פה.

איתן כבל: אני לא בדקלרציות.

איתן כבל: אנחנו כבר סיימנו.

איתן כבל: את צודקת במאה אחוז.

איתן כבל: אני לא יכול להסיר אפילו אות אחת מהדברים שאת אומרת.

איתן כבל: אבל אני כבר לא במקום הזה שאני יכול.

איתן כבל: אז או שאני מעביר את זה עם התיקונים הנדרשים – וגם כן, מנעד היכולת שלי גם כיושב-ראש שעושה פה - -

<קריאה: פלאים.

איתן כבל: לא שמעתי.

איתן כבל: בסוף זה עוד קצת ועוד קצת ועוד קצת.

איתן כבל: לכן בדיון הזה הרשיתי לך כי ראיתי שאת פה פעם ראשונה וגם סייגת את עצמך שאת לא קשורה, אלא מהעם.

<מעיין צוויג: אני יכולה להיות חברה של כולם.

איתן כבל: ברשותך, יקירה, סיימנו.

איתן כבל: תודה רבה.

איתן כבל: דן, נתתי לך להוציא את מארתך ואת מררתך.

איתן כבל: דעתך לא התקבלה.

<דן כרמלי: אוקיי.

<דן כרמלי: תודה, אדוני.

<דן כרמלי: כן, אדוני.

<דן כרמלי: שם ותפקיד כי יש גם שלושה אנשים שצופים לדיון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שרק עכשיו הצטרפו.

<אלדד כורש: עורך דין אלדד כורש.

<אלדד כורש: כדי שהחוק לא יהיה שוב מוסר כפול אנחנו צריכים לייצר הרמוניה בין סעיף (ד) לבין סעיף (ה).

<אלדד כורש: בכל מקום שיש דחייה של תשלומים לקבלן לא יכול להיות שיאמרו לו, אתה תחכה לכסף, ולא משנה מה אדוני יכריע כשאדוני יכריע לגבי התשלום האחרון.

<אלדד כורש: אבל לספק הבטון שלך ולספק האספלט שלך אתה צריך לשלם תוך 45 יום.

<קריאה: זה רשום פה.

<קריאה: גם לדלק שזה 50% שותף שלנו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אתה רוצה שלא רק אתה תפשוט את הרגל, אלא כל השרשרת.

<אלדד כורש: אבל זה לא הגיוני שכדור השלג הזה ייעצר בחצר שלי.

<אתי בנדלר: - - - העסק שמתנהל - - - אז אם - - - לספק?

<אלדד כורש: זה נכון שיש שרשרת - -

<אתי בנדלר: אין כאן שרשרת כי אתה לא יכול לייחס את זה לגבי עסקים רגילים.

<אתי בנדלר: כאן במקרה של מימון חיצוני זה למטרה ייעודית שאתה יודע בדיוק למה לשייך את זה.

<אתי בנדלר: לגבי עסקים אתה לא יכול.

<אתי בנדלר: יש להם הרבה מאוד מקורות מימון והרבה מאוד הוצאות, ואין יחס בין מקור המימון לבין ההוצאה.

איתן כבל: אלדד, אני לא רוצה להתעכב יתר על המידה על זה.

איתן כבל: כשאתה בעל עסק קטן כגדול, ובוודאי כשאתה קטן, ההשפעות עליך הן לאין שיעור יותר גדולות.

איתן כבל: אני לא יכול שכל תנודה הופכת את האנייה.

איתן כבל: אין הכרח כמו בעניין הקודם שדיברנו עליו, שהחשב הכללי לא ישחרר את הכסף.

איתן כבל: זה יכול להיות סתם משהו שפתאום בעל עסק, נפל עליו תשלום שלא קשור בכלל לעסק שלו, והוא צריך למשוך יותר דיבידנדים, ואין לו כסף לתת.

איתן כבל: זה אלף ואחד דברים שאין להם סוף.

איתן כבל: אני מבין מה שאתה אומר, אלדד.

איתן כבל: אני לא התחייבתי – ואתה יודע מה זה חקיקה.

איתן כבל: אני יודע להשתדל להביא אותה למינימום זעזועים, אבל אני לא יכול לפתור את כל הזעזועים כי אחרת לא היו שופטים ולא היו עורכי דין, היו רק מחשבים שאתה מכניס לתוכם נתונים, והם יודעים לתת לך תוצאות.

איתן כבל: אין דבר כזה.

איתן כבל: אני לא יודע לתת לך מענה לשאלה הזאת.

איתן כבל: כי אתה יודע מה אתה עושה לי?

איתן כבל: אתה מפרק לי את החוק.

<אלדד כורש: אפשר להחריג את הקבלנים בסעיף הזה כמו שהחריגו - - -

איתן כבל: עוד החרגות?

איתן כבל: את המילה "החרגה" אני לא שומע.

<אתי בנדלר: ברגע שיש לך קשר בין - - - להוצאה אין לך - - -לעשות.

<אלדד כורש: אני מבין מה אומרת עורכת הדין בנדלר.

<אלדד כורש: אני מסכים, ואני רוצה רק לומר ככה:

<אלדד כורש: אנחנו יכולים לסייג את זה בהסתייגות יותר קטנה שמי שסיפק לי מוצרים או שירותים באותו פרויקט שלא שילמו לי בו, לפחות תאפשרו לי לפזר - - -

איתן כבל: אלדד, אני לא מתקרב לגדר הזאת.

<אתי בנדלר: הוא רוצה פרנסה עוד הרבה יותר טובה מהנוסח.

<קריאה: בדיוק.

<קריאה: כי זה ספציפית לפרויקט.

<אלדד כורש: יש פה כשל גדול של המדינה.

<אלדד כורש: המדינה היא אחראית, אני מגלגל את זה לרשויות, הרשויות יותר חזקות מאתנו, והן מגלגלות את זה אלינו, אבל זה נעצר אצלנו.

<אלדד כורש: זה לא הוגן.

<אלדד כורש: תנו לנו לפזר את זה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שאלה ליועצת המשפטית בנושאים האלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו קובעים בחוק את מספר הימים המקסימלי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם יש שני צדדים שהסכימו ביניהם מעבר לזה.

<קריאה: אין בעיה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה אומר "אין בעיה".

עבד אל חכים חאג' יחיא: הם בעצם עברו על החוק.

<קריאה: למה?

<קריאה: הם רשמו ביניהם - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: שנייה, אני שואל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא אני ולא אתה יועצים משפטיים, אז בוא ניתן ליועצת המשפטית כדי שנדע להמשך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי יכול להיות שמה שאתה אומר, אם זה חוקי, זה יכול להיפתר בהסכם גב אל גב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה בעצם מה שאתה אומר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תעשה את ההחרגה שנהיה גב אל גב באותו פרויקט.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה בדיוק מה שאתה מבקש.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השאלה אם זה עדיין יישאר במסגרת החוק או שזה ניצול שהספק המשני שלו אין לו ברירה אלא לתת לו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה המעמד החוקי של זה?

<אתי בנדלר: יש כמה תשובות לשאלה שלך.

<אתי בנדלר: קודם כול אם אני מסתכלת על סעיף קטן (ה) כפי שהוא מוצע, אם שני הצדדים מסכימים על מועד אחר, והמועד הזה הוא לא בלתי הוגן באופן חריג אז אפשר לקבוע את זה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לנו 45 ימים, אמר לו 90.

<אתי בנדלר: אז אפשר לקבוע גם 145.

<אתי בנדלר: אם יוכח שהמועד הזה הוא לא בלתי הוגן באופן חריג – ועל זה אני מניחה כפי שאמר עורך דין כהן בבתי המשפט יהיו תלי תלים.

<אתי בנדלר: עכשיו נקודה שנייה – אם שני הצדדים הסכימו למועד כזה, ובהנחה שגם מדובר בשני צדדים שיחסי הכוחות ביניהם הם פחות או יותר מאוזנים – זה לא שמישהו בעל כוח רומס מישהו קטן.

<אתי בנדלר: אין כאן פערים גדולים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה הקבלן והוא חומרי הבניין שרוצה לספק לו.

<אתי בנדלר: אם אין כאן הכתבה אז קרוב לוודאי שהספק גם לא יתבע את המזמין.

<אתי בנדלר: הרי אף אחד לא יבוא מטעם המדינה, יבדוק חוזים, ויגידו למה שילמת כאן אחרי מאה ימים אם החוק - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם לא תובעים, לא מגיעים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם אין צד שתובע אז ברור שלא.

<אתי בנדלר: אנחנו גם צריכים לזכור שהסנקציות בשל אי תשלום במועד הן לא סנקציות חריפות.

<אלדד כורש: אבל זה לא רק הסנקציות

איתן כבל: אלדד, אתה עושה לי פיליבסטר.

<אלדד כורש: זה לא רק הסנקציות, גברת בנדלר.

<אלדד כורש: זה גם איך מחר יפרשו בבית משפט מערכת יחסים שהחוק לא התכוון להם בכלל.

איתן כבל: אלדד, אני מודע לעניין הזה, ותוכל תמיד להביא לפני השופט את הפרוטוקול של השיחה הזאת.

<אתי בנדלר: נדמה לי שבישיבה הראשונה והשנייה הרבינו לדבר על הנוסח של החריגים האלה.

איתן כבל: אני לא רוצה לחזור על כל הדברים שעסקנו בהם.

איתן כבל: אנחנו באמת התחבטנו בהחרגות.

איתן כבל: אפשרתי לדן להעלות את הדברים שלו כי כבר ידעתי פחות או יותר מה הוא הולך להגיד, וידעתי גם מה אני הולך להגיד.

איתן כבל: אפשרתי לו, וגם נהניתי מהוויכוח עם רועי.

איתן כבל: אנחנו כולנו מסודרים – בואו נתקדם.

<אתי בנדלר: אדוני רוצה לאשר את סעיף קטן (ה) כפי שהוא?

איתן כבל: כן.

איתן כבל: כפי שהוא.

איתן כבל: מי בעד?

איתן כבל: מי נגד?

איתן כבל: מי נמנע?

איתן כבל: בעד סעיף 3(ה)– רוב

איתן כבל: נמנעים – אין

איתן כבל: סעיף 3(ה) אושר.

<דלית רנרט: אתי, אפשר כבר בכל הסעיף לתקן שבמקום "הגיש" שזה יהיה "ימציא", "ימציא" ו"הומצא"?

<אתי בנדלר: כן.

<אתי בנדלר: ואת הסעיף הקטן הבא את תקראי.

<אתי בנדלר: "כאילו לא הומצא החשבון למזמין, ובלבד שפירט לספק את החסר בחשבון".

<אתי בנדלר: אנחנו ננסח באופן שיהיה ברור שיש בעת ההחזרה פירוט של כל הליקויים.

<אתי בנדלר: פסקה (2).

<אתי בנדלר: דלית, תמשיכי מכאן כי זה חלק שלא היו לנו עליו הערות.

איתן כבל: מי מסביר?

<דלית רנרט: מה שאנחנו אומרים כאן – מאיפה נתחיל להסביר את זה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: המזמין רוצה לחפש את הפסיק שזה לא חשבון מלא, ואז זה כאילו שלא מסרת, ואחרי שבועיים מודיעים לך שעוד לא מסרת, ואז נתחיל לספור מחדש.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בזה מתחילים.

<דלית רנרט: אנחנו בעצם אומרים כאן שאם היו ליקויים והיה צורך לתקן אותם אז אותם ימים לא יובאו במניין הימים לתשלום החשבון.

<דלית רנרט: זאת אומרת תקופת הבדיקה היא, למעשה, מוחרגת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה זה "תקופת הבדיקה"?

<דלית רנרט: תקופת הבדיקה של ליקויים בחשבון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו מדברים על תשלום מיום שהמציאו את החשבון.

<דלית רנרט: אם אין ליקויים אז לא צריך - - -

איתן כבל: לא הבנת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו מדברים על תשלום מיום המצאת החשבון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כמה זמן יש לך לבדוק?

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה אחד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הבדיקה עם כל המסמכים זה יום, יומיים, חודש, שבוע, שבוע לפני התשלום?

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה כל כך פרוץ ולפעמים חסרים דברים פשוטים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם נלך לכך צריך להגביל את זה שהמזמין מקבל את החשבון, והוא צריך להודיע תוך פרק זמן מוגבל - -

איתן כבל: בדיוק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: - - שהוא בדק שכל המסמכים קיימים.

איתן כבל: חאג', זה היה ברור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אחרת נהיה במצב יותר גרוע ממה שאנחנו נמצאים היום.

<אולשנסקי גרא: אני מהתאחדות בוני הארץ.

<אולשנסקי גרא: הנה לכם עוד 60 יום תוספת ל-90 ול-70.

עבד אל חכים חאג' יחיא: חזרה למצב יותר גרוע ממה שאנחנו נמצאים היום.

<אולשנסקי גרא: מה שחסר פה זה - - - את הבדיקה עצמה למועדים.

<אולשנסקי גרא: כלומר תוך כמה זמן צריך לבדוק את החשבון או למסור את הליקויים במאמצי העבודה; תוך כמה זמן צריך לתקן את הליקוי, ואם הוא כן תיקן את הליקוי בתוך הזמן הזה מניין הימים לא משתנה.

<אולשנסקי גרא: זה חשוב מאוד.

איתן כבל: הכול צריך להיות בתוך החישוב.

<אולשנסקי גרא: זה לא מה שכתוב.

איתן כבל: אני לא אמרתי שזה כתוב.

איתן כבל: אני אמרתי שזה חייב להיות בתוך החישוב.

איתן כבל: אם לא אנחנו עושים by pass לחוק.

<אולשנסקי גרא: אז זה עוד 60 יום.

<דוד אולניק: אני קבלן.

<דוד אולניק: אני מהקבלנים הבינוניים.

<דוד אולניק: היום נוצר מצב שאם אתה עובד בנתיבי ישראל, ברכבת, בנתיבי איילון או ביפה נוף בודקים את החשבון.

<דוד אולניק: זאת אומרת זה קבלן אחד שעובד, ויש חברה חיצונית מפקחת שבודקת, ואחר כך זה עובר לעובדי החברה שמהנדסים פנימיים בודקים, ועכשיו החשב הכללי הוציא את זה לבדיקה חיצונית.

<דוד אולניק: זאת אומרת שיש קבלן אחד עובד ועשרים בודקים את הקבלן.

איתן כבל: הבנתי.

<דוד אולניק: היום יש לך השוטף, ואחרי השוטף זה עובר לרואה חשבון של חברה חיצונית.

איתן כבל: אדוני הקבלן הבינוני, גם קבלן קטן כמוני הבין.

עבד אל חכים חאג' יחיא: החשבון צריך להיות חתום.

איתן כבל: גברתי דלית, לפעמים אני אומר, כשמביאים לנו חקיקה כזאת מה חושבים?

איתן כבל: אני יודע, חברי כנסת לא מוערכים ופה ושם, אבל יש מגבלה.

איתן כבל: זאת אומרת אנחנו מסוגלים להבין מנקודה מסוימת.

איתן כבל: זה מקום שאנחנו עוד מבינים.

איתן כבל: בסוף בסוף אנחנו יושבים פה ועמלים.

איתן כבל: אנשים יוצאים, והרצים יצאו דחופים, רבים ביניהם, חובטים זה בזה, צועקים זה אל זה כדי כל הזמן לצמצם את הזמנים – והופ – 60 יום נכנסו להם כך בהינף יד.

איתן כבל: זה לא מביך, דלית?

איתן כבל: הגדרנו שוטף פלוס.

איתן כבל: נניח, שוטף פלוס 80.

איתן כבל: כל הפעולות חייבות להיות בתוך 80 יום לכולם.

איתן כבל: אלא אם כן הקבלן דוד אולניק לא עמד ולא המציא בתוך הזמן-

<דוד אולניק: אבל מה שהוא משלם לי, לכל הפחות.

<דוד אולניק: משהו על החשבון.

<דוד אולניק: אם יש לי חשבון של כמה מיליונים הוא מחזיר אותי להתחלה?

איתן כבל: זאת גם שיטה לא לשלם.

איתן כבל: למה צריך להגיד שוטף פלוס בחוק?

איתן כבל: אפשר להגיד, שלם וכדרר.

איתן כבל: אתה מביא לו, ואומר, חסר פה כך וכך – כמו בביטוח לאומי או במנהל.

איתן כבל: אתה מבין?

איתן כבל: בינתיים יש להם זמן לחשוב.

איתן כבל: הוא עוד לא הגיע לתיק.

איתן כבל: אז הוא אומר לו, חסר עוד טופס, חסר עוד טופס, חסר עוד טופס.

איתן כבל: עד שהוא מגיע לתיק, הוא אומר, הבאת לי יותר מדי – תחזור.

איתן כבל: לא יכול להיות דבר כזה.

<רועי כהן: איתן, זה מאוד פשוט – מספר הימים זה מספר הימים שעברו.

איתן כבל: הם צריכים לתת לי תשובה.

<רועי כהן: זה לא יכול להיות שפתאום יפתחו לנו - -

איתן כבל: זה חייב להיות בתוך הימים.

רועי פולקמן: ברור.

<רועי כהן: זה היה ברור שזה בתוך הימים.

<נעמי היימן רייש: המטרה של המנגנון היא בדיוק למנוע את הכדרור.

<נעמי היימן רייש: זאת אומרת יש תקופת בדיקה.

<נעמי היימן רייש: יש לך שוטף פלוס 30 יום שהמטרה שלהם היא לבדוק את החשבונית ואת כל הדברים שצריכים.

<נעמי היימן רייש: אנחנו לא רוצים להגיע למצב - -

<דלית רנרט: אבל זה הספק בודק, לא המזמין.

<דלית רנרט: זה עבר לבדיקת הספק.

<נעמי היימן רייש: הסעיף הזה מדבר על מצב שבו התגלה איזשהו ליקוי מהותי בחשבון – לא סתם שהוא כתב את השם שלו לא נכון או שכח לכתוב תאריך.

<קריאה: איפה רשום "ליקוי מהותי"?

איתן כבל: רגע, רגע.

איתן כבל: אני רוצה להבין עכשיו שמדובר בהליך חריג.

איתן כבל: אם אנחנו מסכימים שמדובר בכך שבכל חשבון שיש בו תהליך של בדיקה יהיה תמיד חלק ממכסת הימים – אין לי בעיה; קודם כול כי כבר עשינו 90% התקדמות בעבודה.

איתן כבל: אוקיי, נעמי?

<נעמי היימן רייש: כן.

<נעמי היימן רייש: אנחנו מדברים פה על ליקוי בחשבון שלא מאפשר לשלם כי חסר משהו – האם העבודה בוצעה או לא בוצעה - -

<אליאב בן שמעון: האם זה ליקוי קטן.

<נעמי היימן רייש: - - האם מספר השעות זה מספר השעות שאני ביקשתי או שהוא ניפח מספר שעות – כל מיני דברים שצריך לבדוק בשביל להוציא את התשלום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל זאת בדיקה שאת לא מאשרת לו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: את מאשרת לו את מה שהוא ביצע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני בדקתי חשבונות כמהנדס.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה שלא בוצע מחקתי, ואמרתי, לא מגיע לך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה לא ליקוי בהגשת החשבון.

<נעמי היימן רייש: יש לנו ויכוח.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הקבלן מנפח את החשבון שלו – המפקח צריך להוריד אותו לנפח האמתי שלו.

איתן כבל: סליחה.

<נעמי היימן רייש: יצאנו רגע מעולם התוכן של קבלנים.

<קריאות: לא קבלנים.

<קריאות: גם ספקים.

איתן כבל: אני לא מדבר על קבלנים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: גם ספקים.

איתן כבל: חאג', זה מפריע לי עכשיו כי הבנו את הרעיון, ואני רוצה לאחוז אותו ולא לפתח אותו עכשיו.

איתן כבל: נקודת המוצא היא כזאת שאני רוצה שמכם יתקבל לאוזניים שלי ויובהר שברמת העיקרון חשבונות נבדקים בתהליך שנקבע בחוק.

איתן כבל: אם זה 80, אם זה 70, אם זה 45.

<קריאות: חד-משמעית כן.

<אתי בנדלר: הם נבדקים בחלק הראשון - - -

<נעמי היימן רייש: - - -

איתן כבל: נעמי, למה לך אחר כך להסביר את עצמך על עצמך?

איתן כבל: קודם כול בואו נתחיל שאני אבין, שאנחנו מבינים את הדברים.

איתן כבל: אנחנו עוברים מדרגה נוספת ואומרים, התחילה הבדיקה והסתבר שחסר טופס או יש ליקוי.

איתן כבל: אני רוצה שיובהר כאן שיש הבדל גדול בין ליקוי משמעותי לבין מה שמעכב אותו כמו טעות שהוא כתב את תעודת הזהות שלו הפוך או משהו כזה.

רועי פולקמן: איתן, אני מציע לא להיכנס לפירוט הזה כי באנו לשנות תמונת מצב.

רועי פולקמן: גם היום יכול לבוא המשרד הממשלתי ולהגיד לספק שבחשבון יש לקות.

רועי פולקמן: מה זה לקות משמעותית או לא משמעותית?

רועי פולקמן: המזמין רשאי לקבוע את זה.

רועי פולקמן: יש גבול כמה אנחנו צריכים להיכנס בחוק למציאות שבה כספי מדינה או כספים ציבוריים זאת החלטה של הגורם המקצועי.

רועי פולקמן: אם החשבונית לא תקינה הוא יחליט האם הוא רוצה לשלם חלק או לא.

רועי פולקמן: אני חייב לומר שזאת רזולוציה שאי אפשר להיכנס אליה בחקיקה וגם לא צריך להיכנס אליה בחקיקה.

רועי פולקמן: זה לשיקול דעתו.

רועי פולקמן: יש פה דיון.

רועי פולקמן: הרי העולם נהג גם לפני שהחוק היה קיים.

רועי פולקמן: לכן זאת רזולוציה שבעיני לא צריך להיכנס אליה.

רועי פולקמן: מאשרים חשבונית – משלמים.

רועי פולקמן: רוצים לאשר חלקית או לא לאשר חלקית – תשאיר להם את חופש הפעולה הזה.

רועי פולקמן: אי אפשר להיכנס בחקיקה לרזולוציה הזאת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: העניין של הכמויות בחשבון לא ייחשב ליקוי.

רועי פולקמן: אסור להיכנס לרזולוציה הזאת.

איתן כבל: בבקשה, שם ותפקיד.

<יצחק וכטל: אני סגן היועץ המשפטי של משרד הביטחון.

<נעמי היימן רייש: זה להפך – למנוע את הטרטור.

<יצחק וכטל: אני אומר - - -

איתן כבל: עמדתך הובהרה.

איתן כבל: כן, בבקשה, הגברת ארמוני.

<דפנה ארמוני: רציתי לדעת לשאול אם יש אפשרות, אם נקבע שזה 45 יום – ואני מקווה שיום אחד גם יוותרו על המילה "שוטף", וזה יהיה רק 30 כדי שאפשר יהיה לשלם שכר דירה בזמן.

<דפנה ארמוני: האם יש אפשרות שאותו גוף שהזמין את העבודה יקבל קנס, ריבית והצמדה מאותו יום שנקבעו 45 יום; שהם יתחילו לקבל את כל הקנסות האלה.

<אתי בנדלר: נגיע לזה בסעיף הבא.

איתן כבל: ברשותך, יש הסעיפים של העיצומים.

<אתי בנדלר: זה לא עיצומים.

איתן כבל: זה סוג של.

<דפנה ארמוני: כי אחרת העצמאי בבעיה.

<אתי בנדלר: זה הסעיף הבא.

איתן כבל: אני רוצה להצביע על הסעיף הזה.

<אלדד כורש: אנחנו מדברים על דברים שונים, ולדעתי, יש פה חור ואפשרות לעקוף את החוק באמצעות הסעיף הזה בצורה לא סבירה.

<אלדד כורש: יש פה שתי חלופות, ואנחנו מדברים כאילו יש חלופה אחת.

<אלדד כורש: חלופה אחת – מתי אפשר להחזיר חשבון, וזה אם חסר בו פרט.

<אלדד כורש: פה לא כתוב שזה פרט מהותי.

<אלדד כורש: לא כתבתי את הכתובת שלי – מחזירים לי אותו.

<אלדד כורש: אם החזירו לי אותו תוך 23 יום אני מקבל את הכסף בעוד 23 יום.

<אלדד כורש: פה צריך תנאי מהותיות גם ברישא של הסעיף.

איתן כבל: אני מציע להוסיף את המילה "מהותי".

<אלדד כורש: "פרט מהותי".

<אתי בנדלר: לא, לא.

<אתי בנדלר: עורך דין כורש צודק שיש שתי חלופות.

<אתי בנדלר: אני לא מתווכחת כרגע אם הטענה ראויה או לא, אבל הוא אומר: "הגיש ספק למזמין חשבון שאינו כולל את כל הפרטים שיש לכלול בו בהתאם לחוזה ביניהם או שהגיש את החשבון בלי שיקוימו התנאים המהותיים וגו'".

<אתי בנדלר: דהיינו, אם צריך לכתוב שם פרטי, שם משפחה, תעודת זהות, בעל חברה, כתובת, והוא לא מילא את הכתובת לכאורה אפשר להחזיר לו את זה.

<רועי כהן: וגם נתחיל את מניין הימים מיום שיתקן את זה.

<אתי בנדלר: להתחיל את מניין הימים מתום 10 ימים מהמועד שבו הוא החזיר לך את החשבון המתוקן ובלבד שזה - - - בתוך 23 ימים.

<אלדד כורש: תנאי מהותי.

<אתי בנדלר: תנאי מהותי?

<אתי בנדלר: מוסכם.

<דלית רנרט: אין בעיה.

<אלדד כורש: מצוין.

איתן כבל: הרעיון ברור.

איתן כבל: אני מבין מה שאתה אומר.

איתן כבל: אני חושב שהוא צודק.

איתן כבל: סתם ככה שכל של סתם בן אדם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש במשק המונח של חשבונית זיכוי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היא קיימת במס הכנסה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא תמיד מגישים חשבונית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה מגיש חשבון, ומוציא חשבונית לפי החשבון המאושר.

<קריאה: לא תמיד נותנים לך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לקבלנים יש ערבות.

<יצחק וכטל: אנחנו לא מתעסקים פה בבעיה של משק קמעונאי קטן שיש לו חמש חשבוניות ויש לו זמן לקרוא ולהרים טלפון שיש בעיה בחשבונית.

<אתי בנדלר: מדברים כאן על כלל המשק, אדוני.

<אתי בנדלר: מהגדולים עד הקטנים.

<יצחק וכטל: אנחנו מדברים כרגע על המדינה, לא על אחרים.

<יצחק וכטל: אנחנו מתעסקים באלף חשבוניות בשנה, ואנחנו מנסים למקד אותם ובודקים אותן.

<יצחק וכטל: גם אם מישהו מגיש חשבון עסקה ולא חשבונית זה נייר כמעט כמו חשבונית.

<יצחק וכטל: אם הוא כתב שהוא נתן לי מאה, והוא נתן לי רק חמישים הוא צריך לתקן את החשבונית.

<יצחק וכטל: אני לא יכול לשלם לו.

<יצחק וכטל: אז א', הוא ניסה לרמות אותי, וזאת בכלל שאלה אחרת, אבל אני לא נכנס לזה.

<יצחק וכטל: אם זה דברים מהותיים אז אני לא מדבר על בדיקת החשבון לפני הגשת החשבונית שזה סיפור אחר שאז אומרים לו, נאשר לך, תגיש עכשיו חשבוניות עם אישור קבלה ונגיש בזמן.

<יצחק וכטל: אבל אם אתה מגיש לי את חשבון העבודה בלי הצרופות של אישור קבלת העבודה אני מחזיר לך, ואומר לך איפה אישורי העבודה.

<יצחק וכטל: אם החזרתי לך את זה מיד אז סופרים את זה מחדש; אם לקח לי הרבה זמן לבדוק, ואני מחזיר אחרי הזמן אתה לא מפסיד זמן.

<יצחק וכטל: אם תמהר להחזיר את החשבונית לא תפסיד זמן בתשלומים.

<יצחק וכטל: אז תפסיד יום-יומיים.

איתן כבל: אדוני סגן היועץ המשפטי, ברשותך, אני לא רוצה לייצר מצב שנתחיל לריב.

איתן כבל: אני חושב שגם פה צריך להכניס את המילה "מהותי" בצורה כזאת שזה לא שהוא ביקש עשרה מחשבים ולא נתנו לו תשעה.

איתן כבל: הבעיה הגדולה היא לא במחשב – אם הוא הזמין עשרה טנקים ממשרד הביטחון, וסיפקו לו רק חמישה.

איתן כבל: הבעיה הגדולה זה בעבודות קבלניות, לדעתי.

איתן כבל: לספור אותו בספירה ברורה של פריט, של מק"ט זה פחות דרמטי.

איתן כבל: הוא צריך להגיד, תביא לי את המחשב ואני אתן לך הכול.

איתן כבל: אין דבר כזה, תשלם על תשעה, ואני בדרך לעשרה.

<אלדד כורש: אבל ככה זה קורה.

<אלדד כורש: בחיים מאשרים לי כמות מסוימת - -

איתן כבל: סליחה, יש הבדל בין חוזה או קביעת כלל גדול לבין מערכת יחסים שאתה עושה עם החברה שאתה עובד איתה בשוטף.

איתן כבל: פה אין דבר כזה.

איתן כבל: אני עושה שוב את החלוקה ואת ההבחנה, ואני נזהר בה.

איתן כבל: ההבחנה היא בין עבודות קבלניות שאני מסכים ומקבל שתמיד יימצא הליקוי.

איתן כבל: למה?

איתן כבל: ככה.

איתן כבל: זה עניין אחד.

איתן כבל: לכן נכניס פה את המילה "מהותי" לבין מצב שמדברים על חובת אספקה של מוצר מסוים – סיפקת במקום עשרה טנקים, סיפקת תשעה טנקים, ואומרים לך, אדוני, אין בעיה, הנה החשבונית מוכנה, אדוני יספק את הטנק העשירי, ויקבל את החשבון כמו שאומר סגן היועץ.

איתן כבל: לכן צריכה להיות הבחנה בעניין הזה בין משהו שהוא מק"ט.

איתן כבל: אין דבר כזה.

איתן כבל: שם זאת הבעיה.

איתן כבל: אני כבר יודע, אפרופו קבלנים או מהנדסים כפי שחאג' נוהג לומר את זה – לפעמים יש לך בדיקות, כמו שאני זוכר ממשרד הבינוי והשיכון שעבדתי בו, שלא הסתיימו גם אחרי שנה.

<קריאה: גם יותר.

איתן כבל: גם יותר.

איתן כבל: לא רציתי להגיד.

איתן כבל: ובעיקר כשיש לך מסות גדולות של אלפי יחידות דיור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה שקורה פה זה שהסתיים החודש, אבל יש לו תכנית שבעוד יומיים או שלושה הוא יוצק את הגג, אז הוא מכניס את הגג הזה לחשבון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אפשר להגיד לו - - -

איתן כבל: אני לא רוצה להיכנס לפרטים האלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לזה לקרוא ליקוי?

רועי פולקמן: זאת כבר פרשנות שצריכה להישאר.

איתן כבל: חברים יקרים, אני אוהב לצמצם את פרנסתם של עורכי הדין, אבל אני לא רוצה להעלים אותם ולהכחיד אותם.

<אלדד כורש: שום חוק של הכנסת לא יעשה את זה.

איתן כבל: ספר לי על זה.

איתן כבל: הם רק הולכים ומתרבים.

איתן כבל: כן, גברתי.

<דפנה ארמוני: אני רוצה לשאול אם אפשר לחוקק חוק שיחייב כל מעסיק לקבל חשבון בלבד ולא חשבונית מס.

רועי פולקמן: זה נושא אחר.

איתן כבל: גברתי, על זה אומרים "נושא חדש" אצלנו.

איתן כבל: זה לא היום.

<אתי בנדלר: זה גם לא - - -

<דפנה ארמוני: כשידונו על זה אני מבקשת - -

איתן כבל: אין שום בעיה, אבל לא היום.

איתן כבל: אני רוצה להצביע עם התוספת.

<אתי בנדלר: כן.

<אתי בנדלר: אין שינויים בסעיף קטן (ו), למעט - -

<דלית רנרט: איך את מכניסה את ה"מהותי"?

<אתי בנדלר: למעט פסקה (1) שבה במקום "שאינו כולל את כל הפרטים שיש לכלול בו", יבוא "שאינו כולל פרט מהותי שיש בו".

איתן כבל: תודה רבה.

איתן כבל: מי בעד עם התוספת הזאת?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני נגד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי המשפט "שלא הומצא" לא מקובל עלי.

רועי פולקמן: אין מה לפתוח את זה, חאג'.

איתן כבל: יש גבול כמה אני עושה סיפור דרך בתוך החקיקה.

איתן כבל: יש בסוף גם שכל ישר וגם בתי משפט.

איתן כבל: הלכתי לקראתכם, הכנסתי את "מהותי", אבל אני לא יודע לתת מענה על כל דבר, ואני גם לא מתיימר.

איתן כבל: אנחנו מצביעים.

איתן כבל: מי בעד?

איתן כבל: מי נגד?

איתן כבל: בעד סעיף (ו)– רוב

איתן כבל: נמנעים – אין

איתן כבל: סעיף (ו) התקבל.

<אלדד כורש: מה עשינו?

איתן כבל: "מהותי".

<אלדד כורש: גם בחלק - -

איתן כבל: "מהותי" הכנסנו רק בחלק הראשון.

<אלדד כורש: ובחלק השני?

איתן כבל: בחלק השני לא נגענו.

<אלדד כורש: וההחרגה שאדוני דיבר עליה?

<אלדד כורש: ההבדלה בין פריטים - -

איתן כבל: החלטנו לא לגעת בזה.

איתן כבל: תרוויח, תתפרנס.

<אלדד כורש: אתה תתפרנס במהותי.

איתן כבל: אל תדאג.

איתן כבל: כל אחד יודע לספר את הסיפור של עצמו.

איתן כבל: בבקשה, הלאה.

<אתי בנדלר: סעיף קטן (ז), דלית.

<דלית רנרט: אני רק אגיד שביקשנו בהתייעצות להציע שמה שמופיע היום כסעיף קטן (6) ייקרא לפני האפשרויות.

<אתי בנדלר: זה רע מאוד השינוי הזה.

איתן כבל: למה?

<אתי בנדלר: כי אנחנו שוב לא מדברים בדרך כלל על יחסים שוויוניים בין הצדדים.

<אתי בנדלר: בעצם כל אחת מהדרכים, גם אם היא מקשה, היא יכולה להיות דרך סבירה.

<אתי בנדלר: זאת אומרת לומר לספק, תמציא את החשבון - - - את הקבלה שיושב בקומה ה' ביום חמישי בין 9:00 ל-10:00 זאת דרך סבירה.

איתן כבל: דלית, אני רוצה לקבוע – אין דרך סבירה.

איתן כבל: הדרך הסבירה היא תמיד לחזָק.

איתן כבל: אני רוצה שיהיו כל האפשרויות האלה בלי "הסבירה".

איתן כבל: אם הם יחליטו ביניהם - -

<אתי בנדלר: לא אכפת לי שזה יישאר כפסקה (6) כאחת מהדרכים, אבל לא שזה הדרך הסבירה - - -

איתן כבל: גברתי, אני נצמד לנוסח שמופיע פה.

איתן כבל: סוף סוף הוא סביר.

איתן כבל: כן, אתם מבקשים להחריג את חברת חשמל?

איתן כבל: אני פשוט רגיל אז אני תמיד אומר.

<שרה אלון: לא.

<שרה אלון: אני רוצה להגיד שאנחנו, חברת חשמל, כבר נערכים ליישום של החוק שייכנס לתוקף.

איתן כבל: זה אומר?

<שרה אלון: זה אומר שאנחנו מתחילים להכין את המערכות הממוחשבות שלנו מאז פורסמה הטיוטה.

<שרה אלון: דווקא כל השאלות זה כדי לחדד ולאפשר יישום יעיל של החוק.

איתן כבל: מה גברתי רוצה?

<שרה אלון: כרגע הסעיף קובע את כל החלופות, והן כולן שוות ערך.

<שרה אלון: זאת אומרת שגם אם יש דרך מקובלת שכתובה בהסכם - -

איתן כבל: איך הייתה לי הרגשה?

<שרה אלון: זה לא החרגה.

<שרה אלון: אני אומרת שגם אם יש דרך שכתובה בהסכם עדיין אם הוא הגיש אותה בדואר רשום עם אישור מסירה זה שווה ערך לדרך שבהסכם.

<שרה אלון: זה פשוט לא יעיל ולא נכון.

<שרה אלון: לשלוח, למשל, לחברת חשמל בדואר רשום חשבון ולצפות שזה יגיע לכתובת הנכונה במועדים שהם קבעו זה פשוט לא הגיוני.

איתן כבל: אפשר לבקש את רשותך כדי לדבר?

<שרה אלון: אני אומרת שחשבוניות מוגשות בפועל היום ומשולמות לפי המועדים שקבועים בחוזה.

<שרה אלון: החשבוניות מגיעות ליעדיהן, ואני לא חושבת שבאמצעות החוק צריך לסרבל ולקבוע דרכים שהן לא - - -

<קריאה: הספק תמיד רוצה שהחשבונית תגיע.

איתן כבל: נכון.

<שרה אלון: למשל אם הוא שולח בפקס מבחינת בקרות זאת לא דרך שאפשר לקבל אותה.

איתן כבל: גברתי, תודה.

איתן כבל: דעתך לא התקבלה.

<יצחק וכטל: יש לך חוק אחר שקבע שהמדינה יכולה לקבל חשבונות רק בדרך דיגיטלית.

איתן כבל: תודה.

רועי פולקמן: זה נוסח של משרד הכלכלה.

רועי פולקמן: היה לממשלה זמן.

רועי פולקמן: הממשלה הביאה את הנוסח הזה.

רועי פולקמן: אני לא רואה למה צריך לפתוח את זה.

איתן כבל: פולקמן, אתה מפריע לי.

<דלית רנרט: זה לא פוגע בכל - - -

איתן כבל: דלית, תודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה דווקא מקל.

רועי פולקמן: זה נוסח שלהם במשרד הכלכלה.

איתן כבל: פולקמן, אתה מפריע לי.

איתן כבל: אני מבקש להקריא.

איתן כבל: מי בעד?

איתן כבל: מי נגד?

איתן כבל: מי נמנע?

איתן כבל: בעד סעיף 3(ז) – רוב

איתן כבל: נמנעים – אין

איתן כבל: סעיף 3(ז) אושר.

איתן כבל: סעיף 4, בבקשה.

<אתי בנדלר: את צריכה להסביר את זה עכשיו.

<דלית רנרט: ההסבר הוא שכאשר יש איחור לספקים אז תשולם תוספת ריבית והצמדה.

<אתי בנדלר: את יכולה לומר לוועדה איזו?

<אתי בנדלר: את זוכרת?

<דלית רנרט: לפי חוק פסיקת ריבית והצמדה וריבית פיגורים לפי סעיף 5 לאותו חוק.

<דלית רנרט: אותו דבר נקבע לגבי התקשרויות בין גוף לפי סעיף 3(ג), דהיינו הוא גוף שהוקם על-פי דין – מוסד להשכלה גבוהה או גוף מתוקצב או עסק, לבין הספק רק בהתקשרות שבה הייתה לאותו גוף, דהיינו גוף מתוקצב לפי דין, מוסד להשכלה גבוהה או גוף מתוקצב שהייתה להם עדיפות בעיצוב תנאי החוזה.

<אתי בנדלר: כן.

<אליאב בן שמעון: הכוונה לריבית פיגורים חשב או שזה משהו אחר?

<אתי בנדלר: לא, זה לפי תקנות - - - קביעת שיעור הריבית - - -

<דלית רנרט: זאת הגדרה שמופיעה בחוק - - - ריבית והצמדה.

<איתי חוטר: רק שיהיה ברור שריבית פיגורים מחליפה את פסיקת ריבית והצמדה בחלוף 30 יום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: או מה שיירשם בחוזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בכל חוזה יש אפשרות במקרה של פיגורים להגיד איך משלמים.

איתן כבל: חברים, סליחה, איתי, אנחנו רוצים לסיים את זה.

איתן כבל: גם פה יש עכשיו התכדררות.

איתן כבל: זה אמור להיות שחור ולבן.

איתן כבל: מה העניין?

איתן כבל: מצביעים על זה, גברתי?

<אתי בנדלר: כן.

<אתי בנדלר: אלא אם כן יש הערות.

איתן כבל: בבקשה, הערות.

<אלדד כורש: גברת בנדלר דיברה על כך שהסנקציות היחידות על אי תשלום במועד זה ריבית, וזאת הרעה חמורה לעומת המצב החוקי היום כשיש חוק החוזים - תרופות.

<אלדד כורש: יש לי גם אפשרות להגיש תביעת פיצויים נגד מי שלא משלם לי בזמן.

<אלדד כורש: אם מישהו לא שילם לי שנה - -

איתן כבל: צודק.

<אלדד כורש: - - וכתוצאה מזה העסק שלי קרס - -

<קריאה: זה לא סותר.

<אלדד כורש: אני רק רוצה להבהיר.

איתן כבל: עורך דין כורש, הבנתי.

איתן כבל: חברות וחברים, אין לנו עכשיו תפקיד להקל את התהליך הזה.

איתן כבל: אם יש תרופה בחוק הזה שזה לא ימנע ממנו מה שאנחנו מבהירים כאן, שיובהר שזה לא ימנע את האפשרות שלו לפעול במישור ההוא.

<אלדד כורש: ברור.

רועי פולקמן: ברור.

רועי פולקמן: שזה לא מונע צעד אחר.

איתן כבל: זה בסדר?

איתן כבל: עלא כיפאק.

איתן כבל: ההבהרה נכונה.

איתן כבל: אני יכול להצביע?

איתן כבל: מי בעד?

איתן כבל: מי נגד?

איתן כבל: מי נמנע?

איתן כבל: בעד סעיף 4 – רוב

איתן כבל: נמנעים – אין

איתן כבל: סעיף 4 אושר.

איתן כבל: הלאה, בבקשה.

איתן כבל: הערות?

<קריאה: למה רק "מאוחרים", למה לא גם "מוקדמים"?

רועי פולקמן: אפשר לכתוב "מאוחרים או מוקדמים".

<אתי בנדלר: אנחנו עוד עסוקים בסעיף הקודם.

רועי פולקמן: הייתה כאן הערה שהשרים יכולים לקבוע "מאוחרים או מוקדמים".

רועי פולקמן: אפשר "מועדי תשלום שונים" במקום "מאוחרים או מוקדמים".

<דלית רנרט: בסדר.

איתן כבל: מי בעד הסעיף עם השינוי הקל?

איתן כבל: בעד סעיף 5 – רוב

איתן כבל: נמנעים – אין

איתן כבל: תודה רבה.

איתן כבל: סעיף 5 אושר.

<אתי בנדלר: עסקאות משרד הביטחון זה לא כאן, נכון?

<דלית רנרט: לא.

<דלית רנרט: הכנסנו את זה בסעיף - -

איתן כבל: סעיף 6 – חיוב חוזים מכוח החוק.

איתן כבל: הערות?

איתן כבל: בעד סעיפים 6, 7, 8, 9 – רוב

איתן כבל: נמנעים – אין

איתן כבל: סעיפים 6, 7, 8, 9 אושרו.

איתן כבל: סעיף 10, בבקשה.

<אתי בנדלר: סעיף 10 אושר כבר, אדוני.

<לאה ורון: סעיף 10 אושר ב-23 בינואר.

איתן כבל: אז הסעיף הבא.

איתן כבל: תחילה ותחולה – הגשתי הצעה.

<אתי בנדלר: אדוני רוצה שאני אקריא את ההצעה שלך?

איתן כבל: כן.

איתן כבל: תקריאי, בבקשה.

<אתי בנדלר: יושב-ראש הוועדה הנחה אותי לנסח הצעה אלטרנטיבית להצעות הממשלה.

<אתי בנדלר: כפי שנשמעו הרבה הערות הנוסח שהוצע אפשר לאיין את כל החוק באמצעות החלטת ממשלה, ונתן הוראה לשרים לקבוע תקנות.

<רועי כהן: דיברנו על זה בפעם הקודמת.

<אתי בנדלר: נכון.

<אתי בנדלר: לפיכך יושב-ראש הוועדה הנחה אותי להכין הצעה מתוקנת לסעיפים 10 ו-11.

<אתי בנדלר: ההצעה הזאת פורסמה באתר הוועדה.

<אתי בנדלר: אני מקווה שכולם הצליחו לעיין בה.

איתן כבל: לעיין ב-ע', לא ב-א' – לאיין.

<אתי בנדלר: כאן זה דומה להצעת החוק - - - שבמקום שישה חודשים זה יהיה 90 ימים מיום פרסום החוק.

<אתי בנדלר: אנחנו עוברים עכשיו להוראות שמתייחסות להחלת הוראות החוק על המדינה ועל הרשויות המקומיות.

<אתי בנדלר: אני רוצה להסביר משהו על תרשים הזרימה, אם אפשר לומר ככה.

<אתי בנדלר: ברמה העקרונית תחילת ההוראות שחלות על המדינה ועל הרשויות המקומיות – שישה חודשים מיום הפרסום.

<אתי בנדלר: לפני תום אותם שישה חודשים הממשלה רשאית להורות לשר הכלכלה ולשר האוצר לדחות את ההחלה של הוראות החוק האלה על המדינה ועל הרשויות המקומיות ולהתקין תקנות שיקבעו את אופן ההחלה.

<אתי בנדלר: אם הממשלה הורתה כן לשרים הם רשאים לדחות את התחילה בצו לשישה חודשים ולאחר מכן שוב לשישה חודשים נוספים – הכול באישור ועדת הכלכלה של הכנסת.

<אתי בנדלר: התקופה הזאת בעצם ניתנת להם לצורך גיבוש הצעת התקנות כדי להביאן לאישור ועדת הכלכלה.

<אתי בנדלר: זאת אומרת הדחייה בצווים היא דחייה מוגבלת לתקופה מרבית של שנה, ובמהלך השנה הזאת השרים אמורים לעשות סקר עם כל המשרדים והרשויות המקומיות ולראות אם אפשר להחיל את החוק כפי שהוא על המדינה על כל זרועותיה ועל הרשויות המקומיות או שיש לעשות שינוי בעקרונות שנקבעו בחוק.

<אתי בנדלר: אם כן לגבש את השינויים האלה בתקנות ולהביא אותם לאישור ועדת הכלכלה של הכנסת.

<אתי בנדלר: בתקנות האלה הם יציעו, בין היתר, מועד תחילה אחר, והוועדה תדון בתקנות האלה.

<אתי בנדלר: היא גם תדון במועד התחילה המוצע.

<אתי בנדלר: אני כבר יכולה לומר לאדוני שאם לא ניתן יהיה לסיים את התהליך הזה כולו, כולל התקנת התקנות בתוך שנה, אבל יובאו לאישור הוועדה תקנות שמציעות תאריך תחילה תוכל הוועדה לפצל את התקנות האלה, לדחות שוב – אם היא תמצא לנכון – לתקופה מוגבלת כדי לדון בתקנות האלה.

<אתי בנדלר: זה תיאור התהליך.

<אתי בנדלר: סעיף (ג) מדבר על הצווים הדוחים לתקופה מרבית של שנה.

<אתי בנדלר: סעיף קטן (ג) ידבר על התקנות.

<אתי בנדלר: אני אקרא את זה.

איתן כבל: לפני כן – עד לכאן יש לממשלה הסתייגויות רבות?

<אורן גבע: יש לנו הצעה.

איתן כבל: אוקיי, בסדר.

איתן כבל: תן לה לסיים את הצווים.

<אורן גבע: לעניין סעיף קטן (ב) בלבד.

<אתי בנדלר: אתה רוצה לשמוע קודם את ההערות או שאני אסיים את ההקראה?

איתן כבל: תסיימי.

<אתי בנדלר: אוקיי.

<אתי בנדלר: כפי שזה מנוסח כאן אלה תקנות חובה.

<אתי בנדלר: זה לא שהם רשאים לקבוע תקנות כי הם קבעו אם הממשלה הורתה להם, ותחילת החוק נדחתה.

<אתי בנדלר: אז אכן הם נקבעו בתקנות באישור ועדת הכלכלה של הכנסת.

<אתי בנדלר: בסעיף קטן (ג) צריך להוסיף גם את אופן ההחלה על הרשויות המקומיות, אדוני אם דחו את התחילה של סעיף (ד).

כתבנו: סעיף (ד) מדבר על החרגות של מערכת הבריאות, שאני מציעה - - -

איתן כבל: עצרי עד ההחרגות של משרד הבריאות.

איתן כבל: תכף נגיע לזה.

<איתן שטיין: אני מביטוח לאומי.

איתן כבל: אה, ביטוח לאומי פתאום קשור.

איתן כבל: החרגה?

<איתן שטיין: לא.

<איתן שטיין: לגבי הדחייה שגם גופים שהוקמו לפי דין יהיו גם באותה - - -

איתן כבל: נכניס גם נפטרים שאתם אחראים עליהם בדחיה.

<איתן שטיין: מה הקשר שחברות ממשלתיות יכולות לשלם לגוף עסקי – למה הם צריכים את ההחרגה הזאת?

איתן כבל: ניסים, בוא נגיד ככה – תודיע לשולחיך שניסית.

איתן כבל: אני אהיה עכשיו כמו שאני בא לביטוח הלאומי - -- שאני מקבל.

<איתן שטיין: למה שונה גוף על פי דין מהממשלה?

איתן כבל: אני רוצה להזכיר לך – אתה היית בכל הדיונים?

<איתן שטיין: בחלקם כן.

איתן כבל: כנראה, לא היית בחלק שהחלטנו שלא תהיה.

<אתי בנדלר: אני רק רוצה לומר לך שבאחד הדיונים היושב-ראש שקל להעביר את המוסד לביטוח לאומי ואת בנק ישראל, ואנחנו לא העלינו את זה שוב לדיון.

<אביגל כספי: ואת הרשות לניירות ערך.

<אתי בנדלר: ואת הרשות לניירות ערך – להכניס אותם לסעיף (א) שיהיה להם מועד תשלום מחייב, והם לא יוכלו להתנות על המועד הזה כפי שהמצב היום כאן.

<אתי בנדלר: אז אתם במצב עדיף בכל מקרה על המדינה.

איתן כבל: זה בכל מקרה.

איתן כבל: היה דיון ארוך כשלא היית.

<אתי בנדלר: הם מוכנים?

<אתי בנדלר: אז למה לא אמרתם?

<אתי בנדלר: אני שומעת משהו מרעיש, אדוני.

איתן כבל: תרעישי גם לי.

<אתי בנדלר: שעמדת הממשלה היא ששלושת הגופים האלה מוכנים להכניס לסעיף (א) שבסעיף 3 ולמעט אותם מסעיף (ג).

<אתי בנדלר: דהיינו שרשות לניירות ערך, בנק ישראל והמוסד לביטוח לאומי, דינם יהיה כדין המדינה.

איתן כבל: אתן בטוחות?

איתן כבל: זה על דעתכן?

רועי פולקמן: למה אתה מלחיץ אותם?

רועי פולקמן: התשובה היא כן.

רועי פולקמן: מצוין, תודה רבה.

רועי פולקמן: אני לא מבין את שאלות הקיטבג האלה.

רועי פולקמן: אותי לימדו לא לשאול שאלות.

<אתי בנדלר: אז אני מבקשת לקבל עכשיו החלטה בעניין.

<אתי בנדלר: ואז אם תיכללו בסעיף (א) זה יכול - - -

איתן כבל: גמרנו.

איתן כבל: בואו נתקדם.

איתן כבל: כן, אדוני.

<אורן גבע: אני מציע שנסיים לקרוא את כל הסעיף ואחר כך נתייחס במרוכז לכל ההערות.

איתן כבל: סיימנו.

<אורן גבע: את כל הסעיף?

<אורן גבע: גם סעיף (ד)?

רועי פולקמן: אדוני היושב-ראש, הייתה הצעה גם מהאוצר שנלחץ עוד יותר את קיצור הזמנים של תחולת החוק, רק הם ביקשו שנגיע איתם להבנות כי יש להם המקומות שכואבים להם שזה בעיקר מערכת הבריאות.

רועי פולקמן: אולי נקרא ונצביע יחד.

רועי פולקמן: זאת הבקשה.

רועי פולקמן: אפשר לקצר עוד יותר.

איתן כבל: אמנם זאת מערכת הבריאות אבל לא עשיתי קורס רופאים.

איתן כבל: אני רוצה להסביר לך את הדבר הבא.

איתן כבל: בבקשה, אל תעשה איתי התניות.

איתן כבל: אנחנו נעשה שכר מצווה, מצווה.

איתן כבל: תתווכח אתי על העניין הזה.

איתן כבל: אני מבין שבעניין הבריאות אנחנו צריכים להתייחס לדברים אחרת.

איתן כבל: אז עזוב, למה לך?

איתן כבל: אל תיתן לי ללכת אתך בהתניות של בזאר טורקי.

איתן כבל: אנחנו נגיע לסעיף ההוא ונראה אם בכלל אנחנו יכולים להוציא.

איתן כבל: אני מודע לעובדה שמנושא הבריאות נהיינו חולים.

<אורן גבע: בסדר.

<דן כרמלי: חלקנו ימותו ממנו, אדוני.

איתן כבל: כן.

איתן כבל: קראתי את המכתב שלכם ואפילו היועצת המשפטית הסבה את תשומת הלב שלי.

<דן כרמלי: אני יודע, אדוני.

<דן כרמלי: תודה.

איתן כבל: כן, רועי.

<רועי כהן: מאחר שאתה מאפשר בסעיף (ב) שתחילתו החוק שישה חודשים אין סיבה שהחוק הראשי לא ייכנס לתוקף תוך שלושים יום אם אתה מאפשר גם ככה שישה חודשים.

<רועי כהן: כי מה שיקרה פה זה שלושה ועוד שישה, וזה ייצא פה תשעה חודשים.

איתן כבל: רועי, אני רוצה להבהיר.

<אתי בנדלר: לא, לא.

<אתי בנדלר: שניהם זה מיום הפרסום.

<אתי בנדלר: באיזה סעיף קטן אתה קורא?

<רועי כהן: "90 יום מיום פרסומו".

<רועי כהן: יעשו הסכם בין הגופים האלה.

<רועי כהן: השוטף יהיה שוטף פלוס, ותחילתו של החוק ייכנס לדחייה הזאת, ובעצם העסקים יישארו באוויר עם החוק של שוטף כי אתם יכולים לדחות את זה בעוד שישה חודשים.

רועי פולקמן: יש פה בלבול.

רועי פולקמן: 90 יום מיום פרסומו – רק לסעיף 3(א), (ב) ו-(ד) אפשר יהיה להחריג את אותם גופים נוספים, וייתנו למדינה לעשות את הדיפרנציאציה הזאת.

<רועי כהן: נכון.

רועי פולקמן: כרגע רשום שש פלוס שש.

<רועי כהן: כן.

<רועי כהן: הגענו ל-90 יום.

<רועי כהן: נגמרו 90 יום, ובאותו יום היא הודיעה שהיא רוצה עוד שישה חודשים.

<רועי כהן: כמה זה יצא?

רועי פולקמן: לא.

רועי פולקמן: שישה חודשים נספרים מיום פרסומו של החוק.

<רועי כהן: אבל אני אומר לך שיש 90 יום שהחוק נכנס לתוקף.

<רועי כהן: הוא נכנס לתוקף, והם הודיעו עכשיו שיש לנו עוד שישה חודשים.

<רועי כהן: כלומר אתה אפשרת עכשיו תשעה חודשים.

איתן כבל: רועי, סליחה.

<רועי כהן: מה שאתם אומרים עכשיו זה תשעה חודשים.

איתן כבל: רועי, סליחה, בוא נעצור פה.

איתן כבל: אני רוצה שנעשה סדר.

איתן כבל: זה עניין מהותי אמנם, אבל טכני.

איתן כבל: אני קודם כול רוצה לדבר על העיקרון.

איתן כבל: יש פה שני טקטים.

איתן כבל: העיקרון הראשון שמנחה אותנו הוא העובדה שההצעה כפי שנכתבה על-ידי האוצר או על-ידי הממשלה - -

<רועי כהן: הייתה מעקרת את הכול פה.

איתן כבל: יפה.

איתן כבל: היא עלולה לגרום לכך שהשחתנו את זמננו, ולאיין את כל אשר נכתב.

<רועי כהן: נכון.

<רועי כהן: זה - - - יפה מאוד.

איתן כבל: ביקשתי מהיועצת המשפטית להכין הצעה חלופית שמתכתבת עם החוק.

איתן כבל: היא לא מפרקת את מה שהממשלה הביאה, אלא היא מתכתבת בצורה נכונה יותר מבחינתנו עם החוק.

איתן כבל: אז קודם כול אני רוצה לשמוע ממשרד האוצר אם אין לכם הסתייגות או יש לכם הסתייגות נקודתית לפני שנברר את הנקודה?

רועי פולקמן: אנחנו ביקשנו לראות האם אפשר לקצר עוד יותר את מועדי התחולה.

רועי פולקמן: תכף נראה מה יציעו, אבל הייתה נכונות לעשות את זה.

רועי פולקמן: אני יודע על בקשה שהועברה שיש תיקון אחד כאן.

רועי פולקמן: זה כאן באישור ועדת הכלכלה אבל לא אישור הממשלה.

<אתי בנדלר: לגבי מה?

רועי פולקמן: לגבי האישור של הנהלים, של התקנות.

<אתי בנדלר: לא.

<אתי בנדלר: הממשלה רק נותנת הוראה להתקין תקנות.

<אתי בנדלר: זה הכול.

רועי פולקמן: בבקשה, בוא תציג.

איתן כבל: שם ותפקיד.

<אורן גבע: אני מאגף התקציבים במשרד האוצר.

<אורן גבע: ההצעה שלנו לגבי הסעיף הזה מקצרת משמעותית את התחולה של סעיף (ב).

<אורן גבע: היום ההצעה היא שישה חודשים ועוד שישה פלוס באישור ממשלה.

<אורן גבע: אנחנו חושבים שאפשר גם להימנע מהבירוקרטיה הזאת וגם לקצר משמעותית את המועדים.

<אורן גבע: אנחנו מציעים שזה ייכנס לתוקף בתוך ארבעה חודשים, וארבעה חודשים נוספים יהיו באישור שר האוצר ושר הכלכלה - -

איתן כבל: שתמיד יגיעו ביניהם להסכם לא למצות - -

<אורן גבע: גם אם כן – מדובר על חודשיים מעבר למה שמוצע כאן.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: אתי, מה את אומרת?

<אתי בנדלר: אני שמחה, מה זאת אומרת.

<אורן גבע: טוב מאוד.

<אתי בנדלר: אני אצא מכאן עליזה.

איתן כבל: אז קודם כול, אתי אומרת, ההתרגשות שאתה גורם לנו – לאט-לאט.

איתן כבל: תקריא את הסעיפים לאט.

<אורן גבע: את רוצה שאני אקריא את הנוסח המוצע?

<אורן גבע: אנחנו מעדיפים בלי - -

איתן כבל: אנחנו יודעים את ההעדפות שלכם.

<אתי בנדלר: אתם רוצים בלי ועדת הכלכלה?

<אורן גבע: מכיוון שמדובר על חודשיים מעבר לנוסח שהוועדה מציעה אפשר לאשר לשרים לעשות את זה בצו.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: אם זה רק החודשיים האלה אז אני לא - -

<אורן גבע: אנחנו מקצרים לארבעה חודשים את תחילת החוק, ומקסימום מה שיכול להיות זה לא שנה, אלא שמונה חודשים שזה חודשיים מעבר למה שהוועדה מציעה.

<אתי בנדלר: תספיקו לגבש תקנות עד אז ולהביא אותם לאישור ועדת הכלכלה?

רועי פולקמן: לא, זה בלי אישור ועדת הכלכלה.

<אתי בנדלר: את התקנות.

<אורן גבע: התקנות באישור ועדת הכלכלה.

<אורן גבע: רק הארכת הזמנים לא.

איתן כבל: אני מקבל, אתי.

<אתי בנדלר: בסדר גמור.

<אתי בנדלר: אני רק רוצה לראות אם אני קוראת נכון עכשיו את הנוסח:

<אתי בנדלר: את סעיף 4 בנוסח המקורי צריך למחוק כי 4 זה הריבית בשל אי תשלום במועד.

<אתי בנדלר: עכשיו זה בסדר מבחינתכם?

<אורן גבע: כן.

איתן כבל: אני יכול להצביע על זה?

איתן כבל: כן, גברתי.

<שרה אלון: יש לי הערה ל-11(א) שמתייחסת למועד התחולה לגבי חוזים שייחתמו ביום התחילה או לאחריו מכניסה לתוקף.

<שרה אלון: בגלל שהחוק חל בעיקר על גופים שמנהלים תהליכים שלהם במכרזים ובהליכים לפי חוק חובת המכרזים והתקנות אנחנו הצענו לקבוע את התחולה לפי מועד פרסום המכרז ולא לפי החוזה כי כבר במכרז נקבעים תנאי התשלום.

<שרה אלון: זאת אומרת שמה שיקרה זה שספק יתחרה מול מתחרה על תנאי תשלום של 90 יום; כולם יתמחרו את הצעתם לפי תנאי תשלום של 90 יום, ובפער הזה ייכנס החוק לתוקף, ובמועד החוזה כבר יחולו תנאי תשלום חדשים בלא הכוונה להעניק לו יתרון בזמן שהוא תמחר את ההצעה שלו.

<שרה אלון: יש לי גם הצעה לנוסח: "ככל שהדבר נוגע לחוזים בעקבות מכרזים והליכים בהתאם לחוק חובת המכרזים ותקנותיו הוא יחול על חוזים כאמור אשר ייחתמו בעקבות מכרזים והליכים שיפורסמו ביום התחילה או לאחריו".

רועי פולקמן: מה את אומרת?

רועי פולקמן: זה הגיוני שיהיו מכרזים.

רועי פולקמן: יש בזה היגיון.

<אתי בנדלר: לכאורה יש כי ההצעות מתומחרות בהתאם להצעות - -

רועי פולקמן: צריך להוסיף שזה יחול גם על מכרזים שפורסמו עד מועד תחילת החוק.

<אתי בנדלר: לא, הוא לא יחול.

<דלית רנרט: לא יחול.

<שרה אלון: "תחילתו של חוק זה יחול 90 ימים מיום פרסומו.

<שרה אלון: הוא יחול על חוזים שייחתמו ביום התחילה או לאחריו וככל שהדבר נוגע לחוזים בעקבות מכרזים והליכים בהתאם לחוק חובת המכרזים ותקנותיו הוא יחול על חוזים כאמור אשר ייחתמו בעקבות מכרזים והליכים שיפורסמו ביום התחילה או לאחריו".

רועי פולקמן: מקובל?

<אתי בנדלר: מבחינתי, כן.

<אתי בנדלר: אני חושבת שזה מוצדק.

<מירה סלומון: לא רק חוק חובת המכרזים ותקנותיו, אלא גם המכרזים החלים על הרשויות המקומיות במערכת דינים נפרדת.

<מירה סלומון: זה תקנות עיריות ומכרזים, זה תוספות לצו המועצות המקומיות ולצו המועצות האזוריות.

רועי פולקמן: אפשר פשוט לרשום "מכרזים שפורסמו".

<שרה אלון: זה לא רק מכרזים, זה גם הליכים - - -

<דלית רנרט: זה יכול להיות מכרזים.

רועי פולקמן: בדיוק.

רועי פולקמן: בלי לפרט.

<שרה אלון: אבל זה לא רק מכרזים.

<שרה אלון: יש הגדרה של מכרז ויש הגדרה של הליך.

<שרה אלון: זה שני דברים שונים.

<דלית רנרט: לא מדברים על הליך מכרזי.

<דלית רנרט: אנחנו מדברים על מכרז.

<שרה אלון: אבל אם יש לך הליך פטור שהוא יכול להיות גם הליך תחרותי?

רועי פולקמן: אם העיקרון מוסכם אז זה אומר שגם נושא מכרזים שפורסמו עד מועד - -

<אתי בנדלר: הסעיף הזה (א) לא חל על רשויות מקומיות.

<אתי בנדלר: זה למעט סעיף 3(א) ו-(ד).

<אתי בנדלר: לכן זה לא רלוונטי.

איתן כבל: אוקיי, קיבלתם את מה שהגברת מחברת חשמל אמרה?

איתן כבל: לא נעים, שתקבל משהו.

<לאה ורון: כן, קיבלו אותה.

איתן כבל: קיבלו אותה?

איתן כבל: עלא כיפאק.

<לאה ורון: זאת הערה ל-(א) או ל-(ב)?

<מירה סלומון: ל-(ב).

<מירה סלומון: באותו אופן אני מבינה שעכשיו - -

<לאה ורון: לא שומעים אותך.

<אתי בנדלר: - - -

רועי פולקמן: סך הכול שמונה חודשים.

רועי פולקמן: ארבעה פלוס ארבעה – מקסימום שמונה חודשים.

<אתי בנדלר: כתבתי בסדר.

<אתי בנדלר: נבהלתי.

איתן כבל: כתבת בסדר גמור.

איתן כבל: כן, גברתי, שם ותפקיד.

<מירה סלומון: אני ממרכז השלטון המקומי.

<מירה סלומון: אני מבינה שבסעיף קטן (ב) דובר על קיצור המועדים לתחולת החוק על רשויות מקומיות.

<מירה סלומון: אנחנו מבקשים שאותו האופן יחול גם על מכרזים של רשויות מקומיות.

<מירה סלומון: זאת אומרת, נכון, שהערת חברת החשמל התייחסה לסעיף קטן (א) אבל אנחנו מבקשים שאותו רציונל יחול גם על התקשרויות הרשויות המקומיות מכול סעיף (ב), שזה 3(ד).

רועי פולקמן: למה זה רלוונטי לסעיף הזה?

<מירה סלומון: כיוון שגם הרשויות המקומיות מתקשרות במכרזים.

<מירה סלומון: הרבה פעמים ההליך המכרזי עד שנחתם הסכם לוקח יותר מארבעה חודשים.

<מירה סלומון: אז אותו רציונל צריך לחול גם כאן.

<מירה סלומון: אם יצאנו בתחרות - -

<קריאה: אבל הוא אומר שאין בעיה.

<מירה סלומון: אז סתם נאמתי.

<מירה סלומון: סליחה.

איתן כבל: אתם רואים פה בעיה או משהו?

רועי פולקמן: ההערה היחידה הייתה על מכרזים - - -

איתן כבל: חברים יקרים, אני לא רואה - -

<אתי בנדלר: אבל אנחנו מדברים רק על מכרז שמפורסם לפי דין.

<אתי בנדלר: שיהיה ברור שזה לא חל לפי פסיקה, אלא רק לפי חוק.

<אורן גבע: מה השאלה?

<אורן גבע: על מכרזים?

<אתי בנדלר: כן.

<אתי בנדלר: אם לא רוצים שזה יחול על חוזים שנחתמים לאחר התחילה אם החוזה הזה נעשה בעקבות מכרז שפורסם לפני התחילה כשיש חובת - -

<אורן גבע: הוא לא יחול על מכרז שפורסם.

איתן כבל: אוקיי, תודה.

איתן כבל: חברים, אני מעלה להצבעה.

איתן כבל: אפשר?

<אתי בנדלר: כן.

<אתי בנדלר: (א) עד (ג).

<רעות אופק: אני ממשרד המשפטים, ויש לנו הערה על סעיף (ג).

<רעות אופק: ביחס לנוסח הקודם "או שקבעו מועדי תשלום מאוחרים מהמועדים הקבועים בסעיף 3, והכול בהתאם לתנאים שיקבעו", והושמטו המילים: "וזאת דרך כלל ובהתייחס - -"

<אתי בנדלר: נכון.

<אתי בנדלר: המילים "בדרך כלל" משום שזה אומר שאפשר לאיין את החוק.

<אתי בנדלר: נדמה לי שדובר על זה באחת הישיבות.

<אתי בנדלר: היושב-ראש אמר בפירוש – אין דבר כזה, אתם תוכלו לקבוע משרדים מסוימים, אתם תוכלו לקבוע סוגי עסקאות מסוימות, אבל לא באופן כללי בדרך כלל לשנות את החוק.

איתן כבל: על זה היא הביאה עכשיו גאולה לעולם – המביא דברים בשם אומרם.

רועי פולקמן: אתם יכולים להביא תקנות מאוד ספציפיות.

איתן כבל: אוקיי.

<אתי בנדלר: אשרי המאמין.

<אתי בנדלר: בסדר.

<רעות אופק: הדברים האלה נאמרו ביחס לסעיף 5, ושם כמובן הורדנו את "דרך כלל" כי באמת מדובר בפטורים קבועים.

<רעות אופק: כאן אנחנו מדברים רק על תקופה זמנית מאוד מוגבלת של בחינה.

<רעות אופק: במהלך התקופה של הבחינה אני מבקשת לא לצמצם את שיקול הדעת ולהותיר לנו אפשרות – כי זאת בעצם תקופה שבה אנחנו אוספים מידע.

<רעות אופק: היא מאוד מצומצמת בזמן, ולכן אני מבקשת - -

<אתי בנדלר: איפה את רוצה להכניס את "בדרך כלל"?

<רעות אופק: בכל מקרה אתם תהיו מעורבים.

<אתי בנדלר: איפה את רוצה להכניס את זה?

איתן כבל: בסדר גמור.

איתן כבל: אני מעלה לאישור את סעיפים (א), (ב), (ג) כולל התוספות והשינויים וכולל ההמלצה של נציגת חברת החשמל שהתקבלה.

איתן כבל: את צריכה לספר את זה בבית.

איתן כבל: מי בעד?

איתן כבל: מי נגד?

איתן כבל: מי נמנע?

איתן כבל: בעד סעיפים (א), (ב), (ג) – רוב

איתן כבל: נמנעים – אין

איתן כבל: הסעיפים אושרו.

איתן כבל: תודה.

<אתי בנדלר: אני אקרא את סעיף (ד).

<אתי בנדלר: כאן מופיע הסייג שאדוני הציע: "אלא בהתקיים אחד מאלה".

<אתי בנדלר: מה שכלול היום בפסקה (2) היה כלול מלכתחילה בהצעת החוק הממשלתית, אבל מה שאתה הצעת בהתחשב בהערות שנשמעו כאן של רופאים עצמאיים שקשורים ונותנים שירות כמו הרופאים השכירים, רק שהם עושים את זה בחוזה ספקים.

<אתי בנדלר: נדמה לי שלפי הערות שנשמעו כאן אותו דבר קורה אצל מישהו שעושה מדרשים.

איילת נחמיאס ורבין: כל מי שהוא ספק של מערכת הבריאות בלי יוצא מן הכלל – רופאים, מכונים.

<אתי בנדלר: אני מזכירה שהייתה התלבטות איך אנחנו מחילים או מסייגים את היעדר התחולה על אותם ספקים קטנים.

<אתי בנדלר: הרעיון היחידי שעלה לנו הוא שנסייג את אלה שהם יחידים למרות שיכול להיות שגם רופא מתאגד בצורה של חברה.

<אתי בנדלר: אבל כדי שיהיה בכל זאת במה להיאחז בעניין הזה אז אותם אלה שהם הספקים הקטנים או עסקים קטנים ממש או שהם בעצם עובדים עצמאים, אבל אופי העבודה שלהם הוא כמו של שכירים.

<ליאור ברק: אפשר להתייחס?

<ליאור ברק: אני ממשרד הבריאות.

איתן כבל: בעדינות כדי שלא תעשה אותנו חולים בחוק הזה.

איתן כבל: בבקשה, שם ותפקיד.

איתן כבל: יש לנו הסעיף הזה, יש לנו השלטון המקומי - -

רועי פולקמן: אבל יש עוד קצת לקרוא.

רועי פולקמן: לא נתעכב על זה.

<ליאור ברק: אני מהאגף לפיקוח על קופות החולים.

<ליאור ברק: מערכת הבריאות היא לא מערכת שיושבת היום על הררי מזומנים ומתעמרת בספקים.

<ליאור ברק: מערכת הבריאות נמצאת במצוקה תזרימית קשה ביותר.

<ליאור ברק: כל מי שרוצה מוזמן להיכנס לדוחות ולראות.

<ליאור ברק: שלחנו גם נתונים כמו שצריך.

<ליאור ברק: היום לא יושבים על הררי מזומנים ומחפשים להתעמר בספקים.

<ליאור ברק: זה לא המצב.

איילת נחמיאס ורבין: להפך.

איילת נחמיאס ורבין: אני מבינה מהמנכ"ל שלכם שאתם יודעים לשלם יחסית בשוטף פלוס לא נצח.

איילת נחמיאס ורבין: אתם יודעים לשלם יפה.

איילת נחמיאס ורבין: אז למה שלא תיכנסו - - -

<אורן גבע: יש להבדיל בין משרד הבריאות למערכת הבריאות.

<אורן גבע: זה שני דברים שונים.

איילת נחמיאס ורבין: תאמינו לי שאני יודעת.

<ליאור ברק: המצב היום – אין היום חצי שקל אחד - -

איתן כבל: תזכיר לי את שמך.

<ליאור ברק: ליאור.

איתן כבל: ליאור, מחר אני אזיל דמעה.

איילת נחמיאס ורבין: אני כל כך מודה לך.

איתן כבל: אני רוצה להיות יותר ספציפי.

איתן כבל: אם היה משהו שעשה אותי חולה זה הלחצים של משרד הבריאות.

איתן כבל: עזוב אותי עכשיו מכל התהליך.

איתן כבל: הבנו – אנחנו לא רוצים ללכת את כל התהליך הארוך.

איתן כבל: בוא תתקדם.

איתן כבל: ההצעה שהקריאה אותה קודם היועצת המשפטית שצמצמה בצורה מאוד דרמטית ומשמעותית לקבוצה לא גדולה.

<ליאור ברק: המשמעות של הדבר הזה היא עלות תקציבית חד פעמית של כמה מאות מיליוני שקלים שאין אותם במערכת.

איתן כבל: ואם אנחנו, למשל, נייצר מצב שניתן תחילה של החוק הזה שהמערכת תדע - -

איילת נחמיאס ורבין: תתיישר.

<ליאור ברק: לצערנו, למערכת אין היום היכולות להתמודד - -

איתן כבל: לא היום.

<ליאור ברק: גם בשנה הקרובה.

איילת נחמיאס ורבין: גם לא בעוד עשר שנים.

איתן כבל: חמש שנים.

<ליאור ברק: אין לה יכולות להתמודד עם סדרי גודל כאלה.

<עופר בן אליעזר: אני הייתי מתפטר.

איתן כבל: עופר.

איילת נחמיאס ורבין: הוא צודק.

רועי פולקמן: אני מציע להעביר את בתי החולים לאחריות השלטון המקומי.

רועי פולקמן: אנחנו היום ביום השלטון המקומי.

רועי פולקמן: רמת ישי יכולה לקחת בית חולים?

<קריאות: - - -

רועי פולקמן: זאת אחת הבעיות, חבר'ה.

רועי פולקמן: תעביר את זה לרמת ישי.

<עופר בן אליעזר: אני לוקח.

איתן כבל: אני, לצערי, כנראה, הולך להתפשר בעניין.

איתן כבל: קשה לי לקבל את התשובות של אדוני.

איתן כבל: כשאני דיברתי אני לא אמרתי לך אם לשנה הבאה או לשנתיים הבאות, אבל אני חייב לפחות לראות בעיני רוחי איזה כיוון.

איתן כבל: לא יכול להיות שכל המערכות, אנחנו מבקשים מהן להתייעל ולבצע פעולות כאלה ואחרות, ומערכת הבריאות אומרת – לנצח נצחים תאכל חרב.

<ליאור ברק: מערכת הבריאות היא ציבורית באופייה.

<ליאור ברק: היא נשענת על תקציבים ציבוריים.

<ליאור ברק: המערכת מתוקצבת היום במינימום האפשרי.

<ליאור ברק: אין למערכת יכולות לייצר מקורות חדשים לממן את המעבר הזה, גם לא בתקופה הנראית לעין.

<ליאור ברק: המערכת כן רוצה.

<ליאור ברק: זה יתרון למערכת שיהיה מגוון גדול של ספקים.

<ליאור ברק: המערכת לא רוצה לעקור את הספקים מהשוק.

<ליאור ברק: זאת לא המטרה שלה.

<ליאור ברק: המערכת יודעת לעבוד איתם, עובדת איתם - -

איילת נחמיאס ורבין: אבל למה לא? - - - חודשים.

איילת נחמיאס ורבין: סליחה, אני רוצה.

איתן כבל: אני אאפשר לך.

<אורן גבע: אני רק אוסיף – נכון, גם להצעת היושב-ראש יש עלות חד-פעמית של כמה מאות מיליונים, ולכן היא בעייתית מבחינה תקציבית.

<אורן גבע: אבל מעבר לכך אני רוצה להתייחס למהות.

<אורן גבע: דבר ראשון, הממשלה מקדמת מוסר תשלומים במערכת הבריאות.

<אורן גבע: היא פשוט מקדמת את זה בכלים אחרים.

<אורן גבע: רק בחוק ההתחשבנות האחרון בבתי חולים לקופות חולים נקבע גם שם שוטף פלוס 60 כזמן מקסימלי לתשלום בין קופות חולים לבתי חולים.

<אורן גבע: גם פה יש לנו כוונה בתקנות להמשיך ולקדם בתחומים אחרים במערכת הבריאות.

<אורן גבע: אגב, החוק תופס 40% ממערכת הבריאות.

איילת נחמיאס ורבין: מתי יהיו התקנות?

<אורן גבע: החוק ההוא כבר בתוקף.

איילת נחמיאס ורבין: אני יודעת.

איילת נחמיאס ורבין: אתה צריך תקנות כדי שזה יגיע - -

איתן כבל: איילת, אני רוצה ללכת בקו שלך.

איתן כבל: אני בדיוק רציתי להתקדם, ואני אאפשר לך בכל מקרה.

איתן כבל: אני רוצה שתיתן לי אופק.

<אורן גבע: - - -

איתן כבל: סליחה, אין סרט כזה.

איתן כבל: אני אומר, אני מבין – באו אלי, נתתי את מילתי אחרי שראיתי את ההצעה והרצים יצאו דחופים, לא ישנו כל הלילה.

איתן כבל: שר הבריאות, במקום לקום ב-4:00 וללכת למקווה, קם כבר ב-2:00 מהתיקון הזה.

איתן כבל: אני רוצה שתיתנו לי אופק שאני אדע להגיד שבעוד שלושה חודשים אנחנו נקיים דיון בעניין הזה, ומשרד האוצר ומשרד הבריאות יראו לנו שהתקנות והחוקים שאתם עובדים עליהם הם בשלב כזה.

איתן כבל: תבין, זה לא הוגן.

איתן כבל: זה גם לא נכון.

איתן כבל: אני אומר את זה - ממשלית זה לא הוגן.

<אורן גבע: אני אענה לך.

<אורן גבע: זה עניין של תהליך בגלל שזה דורש תקציב בניגוד למרבית החוק פה.

<אורן גבע: כמו שהעברנו חוק שבא עם מקור תקציבי של 400 מיליון שקל שטיפל ב-40% מהמערכת.

<אורן גבע: כדי לטפל בחלקים הנוספים גם צריך מקור תקציבי.

<דן כרמלי: איזה תקציב צריך?

<אורן גבע: האופק הוא שכאשר הממשלה בחוק התקציב תקצה לכך מקור כדי ליישם את זה כמו שהיא הקצתה בתקציב האחרון על 40% מהמערכת, והיא תקצה, אני מקווה בתקציבים הבאים גם על יותר, אז נוכל להתקדם ולהגיש תקנות ולשפר את זה על יתר המערכת.

<אורן גבע: אנחנו לא נדע ליישם את החוק הזה אם יישאר בנוסח הנוכחי של ספק יחיד.

<אורן גבע: יש פה עלות של מאות מיליונים.

<דן כרמלי: בנושא הזה אני ממתין לזה ארבעה דיונים.

<דן כרמלי: אני אמתין לתורי בסבלנות.

איתן כבל: אין שום בעיה.

איתן כבל: בבקשה, אדוני.

<ישראל הייליג: אני רופא מההסתדרות הרפואית.

<ישראל הייליג: את הסיפורים האלה של "התקציב יגיע" אנחנו מכירים.

<ישראל הייליג: בפעם הקודמת שסיפרתם לנו הייתה כשאמרתם שתעבירו כסף לבתי החולים.

<ישראל הייליג: לא עבר.

<ישראל הייליג: ידוע שכל בתי החולים עובדים בתת-תקצוב, ידוע שכל הקופות בגירעון.

<ישראל הייליג: מבחינת

<ישראל הייליג: כם זה בסדר.

<ישראל הייליג: הברווז האחרון היה עבור קיצורי תורים.

<ישראל הייליג: 800 מיליון שהתחייבתם להם ב-2015 ולא נתתם שקל, ב-2016 לא נתתם שקל, ואנחנו כבר ב-2017.

<ישראל הייליג: אני רופא שעובד בחדרי ניתוח – ולא נתתם שקל.

<ישראל הייליג: אני מבקש, אדוני היושב-ראש, לא לאשר החרגה של מערכת הבריאות.

<ישראל הייליג: כאשר יהיו להם שיטה, רעיון, תקציב – כל מה שצריך – אז יבואו אליך, יישבו פה.

<ישראל הייליג: אתם אמרתם פה – משרד האוצר, משרד הבריאות – אני רוצה להזכיר שצריך לשבת גם עם ההסתדרות הרפואית ואולי גם עם ארגונים רפואיים אחרים כדי להחליט מה עושים.

<ישראל הייליג: ברגע זה אנחנו יודעים שהרפואה הולכת לא טוב; הרפואה בפריפריות הולכת עוד יותר גרוע.

<ישראל הייליג: אם היית חי בפריפריה או ההורים שלך, אני לא בטוח שהיית רוצה שהם ימותו או יותר מוקדם או בתחלואה הרבה יותר גדולה.

<ישראל הייליג: אז אני אומר שוב – אני מבקש לא להחריג את מערכת הבריאות, אלא להשאיר אותה בתוך מה שהחלטתם עד עכשיו.

<ישראל הייליג: כאשר יהיה מקור תקציבי - - -

איתן כבל: אוקיי.

<קריאה: איתן, ד"ר הייליג הוא סגן נשיא לה"ב.

איתן כבל: ראיתי היום את נייר הכרומו המשובח שלכם היום שחילקת.

איתן כבל: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו דווקא לא רוצים לשכוח אתכם, אבל גם לא רוצים לשכוח ספקים יותר קטנים.

איילת נחמיאס ורבין: לי לרועי יש שיחות מרובות על עניין מערכת הבריאות.

איילת נחמיאס ורבין: היו לי לפחות שתי שיחות עם מנכ"ל משרד הבריאות.

איילת נחמיאס ורבין: אתה הצגת את זה בצורה מאוד נכונה, איתן, לא יכול להיות שמערכת הבריאות תוחרג בלי שהיא מייצרת לנו מתווה רלוונטי לעולמות איך הם נכנסים לגדר החוק הזה.

איילת נחמיאס ורבין: איך אתה תמיד תוקע אותי על צלצול.

<קריאה: זה נשמע לא טוב.

איילת נחמיאס ורבין: מה אתה מתערב?

<קריאה: אני שומע צלצול, מערכת הבריאות והמשפטים שרצים פה.

<קריאה: אדוני - - - לא רוצים לעבוד אתנו כי הם לא יודעים באיזו יציבות כלכלית אנחנו נמצאים.

איתן כבל: הוא אמר משהו אחר.

<קריאה: זה לא צחוק.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו לא צוחקים.

איתן כבל: הוא לא צחק, הוא לא התכוון אליך.

איתן כבל: מותר רגישות עד שלב מסוים.

איתן כבל: הוא לא התייחס אליך.

איילת נחמיאס ורבין: אדוני, אני בזכות הדיבור שלי, ולא מפריעים לחברי כנסת פה בוועדה.

איילת נחמיאס ורבין: יש פה מנהג בוועדה הזאת.

איילת נחמיאס ורבין: רק לחברי כנסת מותר להפריע לאחרים, שיהיה ברור.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להגיד משהו מאוד חשוב – הם לא יכולים להותיר אותנו בלי מתווה; הם לא יכולים על הגב של הספקים הקטנים להימנע מלדבר על הפיל בחדר שזה הגירעון במערכת הבריאות.

איילת נחמיאס ורבין: ואתם צדקתם, אגב, בכל מילה, עופר.

איילת נחמיאס ורבין: אני יודעת.

איילת נחמיאס ורבין: אבל מתישהו המערכת הזאת גם תצטרך להתיישר.

איילת נחמיאס ורבין: לא יעזור שום דבר.

איילת נחמיאס ורבין: עופר בן אליעזר לחש פה בצדק.

איילת נחמיאס ורבין: הוא אומר, בשלטון המקומי יש כסף.

איילת נחמיאס ורבין: אין כסף – שמים עליו את חוק מוסר תשלומים.

איילת נחמיאס ורבין: מערכת הבריאות – יש כסף, אין כסף – עליה לא חל חוק מוסר תשלומים.

<קריאה: נכון מאוד.

איילת נחמיאס ורבין: בסוף אני מסכימה אתך – צריך לטפל בחולייה שמחברת - -

איתן כבל: התשובות שלך בכל מקרה לא תהיינה טובות.

איילת נחמיאס ורבין: נכון.

איילת נחמיאס ורבין: יש לנו יכולת לחזות.

איילת נחמיאס ורבין: רועי, אנחנו מדברים על זה כבר חודשיים וחצי.

איילת נחמיאס ורבין: הם לא יכולים לבוא בעוד שלושה חודשים, וגם אז הם יגידו לנו שהם לא יכולים להכניס את עצמם למתווה.

רועי פולקמן: פשוט כרגע בחוק אנחנו לא יכולים - - -

איילת נחמיאס ורבין: ישבנו פה לפני חצי שנה בוועדה, והם אמרו שהם עובדים על מתווה.

איילת נחמיאס ורבין: ישב פה המנכ"ל והסביר לנו.

איילת נחמיאס ורבין: איפה נמצא המנכ"ל עכשיו?

<ישי פרידמן: אני מחברת קונספט רוקחות.

<ישי פרידמן: אנחנו חברה שמספקת תרופות לכל בתי החולים וגם למד"א.

<ישי פרידמן: בפעם שעברה דיברתי על האספקט הכספי.

<ישי פרידמן: אני לא רוצה לדבר על האספקט הכספי כי יש כאן נושא לא פחות חשוב שהוא בריאות הציבור.

<ישי פרידמן: אם לא ישלמו לנו כספים אנחנו ניפול כמו עוד הרבה חברות אחרות.

<ישי פרידמן: אנחנו מספקים תרופות לפגים.

<ישי פרידמן: פגים ימותו, אנשים יתעוורו - -

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: העניין, יקירי, ברור.

<ישי פרידמן: העניין הוא מאוד קריטי.

<ישי פרידמן: הוא קריטי לכם, והוא יותר קריטי לנו.

<ישי פרידמן: צריך להבין את זה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: דן, בבקשה.

<דן כרמלי: הבסיס של הצעתו של אדוני בסעיף קטן (2), כפי שהקריאה היועצת המשפטית של הוועדה הוא נכון וראוי.

<דן כרמלי: כל שנותר הוא לחייב לקצוב אותו בזמן, ולהביא את המתווה שנדרש כאן לאישור ועדת הכלכלה בזמן קצוב.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: בבקשה, אדוני.

איתן כבל: שם ותפקיד, בבקשה.

<יחזקאל פריד: אני מאגף משנה מנכ"ל במד"א.

<יחזקאל פריד: אנחנו מקבלים את רוב הכסף שלנו מקופות החולים.

<יחזקאל פריד: קופות החולים מעבירות לנו את הכסף תוך 90 יום מינימום, כך שאם לא נוחרג לא נוכל להעביר את הכסף הלאה.

<יחזקאל פריד: גם כשיש התחשבנות ישירה אנחנו מקבלים תוך 90 יום מינימום.

<יחזקאל פריד: אין לנו אפשרות אחרת.

<יחזקאל פריד: רוב הכסף מגיע מקופות החולים.

איתן כבל: העניין ברור.

איתן כבל: כל מילה שנאמרת לרעה על מערכת הבריאות היא נכונה לא במובן של התיקון, אלא במובן של מוסר התשלומים.

איילת נחמיאס ורבין: איתן, הם יודעים לשלם יותר טוב ממה שהם טוענים פה.

איילת נחמיאס ורבין: ממה הם מפחדים?

איתן כבל: איילת, סליחה, אני רוצה להתקדם.

איילת נחמיאס ורבין: טוב.

איתן כבל: יש לי עשר דקות לסיים את החוק הזה.

<אתי בנדלר: יש לנו עוד קריאות.

איתן כבל: אני מבקש לומר את הדבר הבא, ואני אומר את זה גם לנציגי האוצר ולכם, ואתם צריכים לעמוד במילתכם.

איתן כבל: אני לא אהיה מוכן לצאת מפה בלי התחייבות שתוך שלושה חודשים אתם מציגים בפני תכנית להתמודדות.

איתן כבל: תגידו שזה יקרה בעוד חמש שנים, תגידו שזה יקרה בעוד שש שנים – אין סרט כזה.

איתן כבל: זאת תהיה חוצפה מצדי ומצד חברי הכנסת לתת לזה לעבור כאילו אין כלום.

<רועי כהן: כל הכבוד.

איתן כבל: אני אומר את זה בצורה ברורה.

<רועי כהן: אבל המנכ"ל עמד פה ואמר שהוא יעשה את זה.

איתן כבל: רועי, אתה רוצה שהחוק ייגמר היום?

<רועי כהן: כן.

איתן כבל: אז למה אתה עושה לי פיליבסטר?

<רועי כהן: אבל הוא אמר.

איתן כבל: זה לא מעניין אותי מה הוא אמר.

איתן כבל: מה הם אמרו – עכשיו אני אומר.

איתן כבל: אל תפריעו לי.

איתן כבל: אני רוצה לקבל מתווה.

איתן כבל: אני רוצה לקבל כיוון שאני יודע לפרסם אותו ואתם יודעים להתחייב לעמוד מאחוריו.

איתן כבל: אני אומר את זה בצורה ברורה.

<אתי בנדלר: - - - שיהיה ברור.

איתן כבל: אני מתכוון למתווה להחלת החוק.

<אתי בנדלר: להחלת החוק.

איתן כבל: מצדי שתגידו אפילו עוד חמש שנים – הגיבנת תתיישר, תלך, יתכופפו.

איתן כבל: אני לא אפיל את כל החוק הזה בגללכם.

איתן כבל: אני יודע – הממשלה יושבת לי על הראש בעניין הזה.

איתן כבל: אתה יודע גם כנציג האוצר את החשיבות הגדולה של החוק גם לשר האוצר.

איתן כבל: לכן בתהליך הזה אני אומר בצורה ברורה: תוך שלושה חודשים אתם מציגים בפני את הפתרונות, ויתקיים פה דיון.

איתן כבל: אני אומר את זה בצורה שאינה משתמעת לשני פנים.

איתן כבל: ואם לא אני אומר את דברי בצורה מאוד ברורה על ההתנהלות הזאת.

<אתי בנדלר: זה אומר שמצביעים – אני חוזרת לנוסח המקורי שהממשלה הציעה.

<אתי בנדלר: צריכים לגמור את אותו סעיף קטן.

<קריאה: אפשר לקרוא את זה מההתחלה, בבקשה?

<אתי בנדלר: (ד) חוק זה לא יחול על עסקאות בין מוסדות בריאות לספקים לצורך מתן שירותים בהתאם לחוק ביטוח בריאות ממלכתי, ואולם שר הכלכלה והתעשייה, שר הבריאות ושר האוצר רשאים לקבוע כי הוראות סעיף 3(א), (ד) ו-(ו) יחולו בשינויים המחויבים על עסקאות כאמור, כולן או חלקן, והכול בהתאם לתנאים שיקבעו, וזאת דרך כלל או בהתייחס לסוגים שונים של מוסדות בריאות או של ספקים.

<אתי בנדלר: כמובן, שהתקנות יהיו באישור ועדת הכלכלה של הכנסת, אני מניחה.

<קריאות: ברור.

<דן כרמלי: לא עושים כלום בלי ועדת הכלכלה.

<קריאה: כל הכבוד.

<אתי בנדלר: סעיף (ה) הוא נושא אחר, על רשויות מקומיות.

איתן כבל: מי בעד סעיף 11(ד)?

איתן כבל: מי נגד?

איתן כבל: מי נמנע?

איתן כבל: בעד סעיף 11(ד) – רוב

איתן כבל: נמנעים – אין

איתן כבל: סעיף 11(ד) אושר.

<אתי בנדלר: סעיף 3(ד) המצוין כאן הוא סעיף המדבר על הוראות מועדי התשלום של רשויות מקומיות.

<קריאה: ולאו דווקא שהרשות בבעיה.

<אתי בנדלר: זה בדיוק מה שאני הולכת להגיד.

חשב מלווה: פסקה (2) דנה במקרה שתקציב העירייה או ענייניה הכספיים האחרים מנוהלים, לדעת השר, באורח לא תקין או שלא בהתאם להוראות כל דין; זאת אומרת היא פשוט לא מתנהגת בצורה חוקית.

חשב מלווה: (3) קיימות נסיבות מיוחדות שבשלהן דרוש, לדעת השר, מנימוקים שיירשמו למנות חשב מלווה לשם הבטחת ניהול כספי תקין של העירייה, כגון איחוד העירייה עם רשות מקומית אחרת לפי כל דין או עריכת הסדר נושים לעירייה לפי הוראות סעיף 146א.

חשב מלווה: אין סיבה בנסיבות המפורטות בפסקות (2) ו-(3) האמורות אם מונה חשב מלווה לסייג את החלת החוק לרשות המקומית משום שלא מדובר דווקא ברשות מקומית שאין לה משאבים פיננסיים, אלא שהיא מתנהלת שלא כראוי או שיש נסיבות אחרות.

<איתי חוטר: מה עם נסיבות אחרות שבהם ממנים חשבים מלווים.

<אתי בנדלר: זה מה שאני קראתי.

<איתי חוטר: לא, קראת "נסיבות מיוחדות" שבתכלית השר.

<איתי חוטר: יש נסיבות אחרות שהן לא כלכליות?

<אתי בנדלר: לא, אני קראתי "תקציב העירייה או ענייניה הכספיים מנוהלים, לדעת השר, באורח לא תקין או שלא בהתאם להוראות כל דין";

<מירה סלומון: אז אני אומרת שאולי משרד הפנים יכול להסביר מתי זה נעשה כיוון שכשהתקציב מנוהל באופן לא תקין זה תמרור אזהרה שהיא עוד רגע הולכת להיות - - -

<אתי בנדלר: זאת פרשנות.

איתן כבל: סליחה.

<מירה סלומון: זאת לא פרשנות.

<איתי חוטר: זה חשב - -

איתן כבל: איתי, סליחה.

איתן כבל: אתם תקשיבו לי עכשיו.

<איתי חוטר: זה לא ראש מועצה.

איתן כבל: איתי, סליחה.

איתן כבל: אם משרד הפנים מחליט למנות חשב מלווה לרשות מקומית הוא יודע להחריג אותם מכל הפעולות.

איתן כבל: אם הוא ירצה לתת לה כסף הוא ייתן לה כסף כמו כל דבר.

איתן כבל: אני לא מציע לנו – ואני אומר את זה גם לך, וברוך ה' המספרים של היישובים האלה זה כבר לא דומה למה שהיה, ברוך ה'.

<איתי חוטר: דווקא בגלל זה לא כדאי להיכנס לניואנסים.

<אתי בנדלר: - - - זה שהיא לא מתנהלת כראוי, אבל לאו דווקא שהיא נמצאת במצב גירעוני.

<אתי בנדלר: - - - במצב גירעוני ימונה לה חשב מלווה - - -

איתן כבל: איתי, אתה סתם נכנס.

<איתי חוטר: לא, זה התקציב - - - סליחה, אדוני.

<מירה סלומון: בדיוק.

<מירה סלומון: אני מבקשת שמשרד הפנים יסביר את זה.

<נתן בביוף: מינוי חשב מלווה אכן נעשה במקרים חריגים לאחר שימוע הרשות המקומית כאשר מדובר בגירעון שוטף או בגירעון מצטבר או כאשר תקציב העירייה או ענייניה הכספיים האחרים מנוהלים על דעת השר באורח לא תקין.

<נתן בביוף: מדובר בתקציב, בעניינים כספיים פיננסיים לא תקינים ולא סתם התנהלות לא תקינה.

<אתי בנדלר: זה מנוהל באופן - - -

<נתן בביוף: לכן כשיש הליך של הידרדרות פיננסית המדינה קובעת חשב מלווה שילווה את כל ההוצאות.

<נתן בביוף: במצב דברים זה לא ייתכן לקבוע סד זמנים קשיח לתשלומים כאשר החשב המלווה צריך לעשות את הסדר התקציבי.

<נתן בביוף: אני מבקש לא לעשות החרגה בשום דבר פה כי חשב מלווה זה אות אזהרה לרשות מקומית בהתנהלות פיננסית.

איתן כבל: קיבלתי.

<ניר ינושבסקי: אז אפשר להפר את החוק, ואז ימונה להם חשב מלווה, ואז יהיה להם אישור להפר את החוק.

איתן כבל: לא, לא.

<קריאות: - - -

איתן כבל: מה שמך?

<ניר ינושבסקי: ניר.

איתן כבל: העניין הוא כזה, שאם הוא עם חשב מלווה לך תחפש את החברים שלך ממילא.

<ניר ינושבסקי: אז למה לתת לו - - -

איתן כבל: אני לא נותן לו.

איתן כבל: אני לא רוצה לחוקק חוקים שהם אות מתה.

איתן כבל: גם בחקיקה אתה לא יכול להיות כל הזמן דווקן.

<ניר ינושבסקי: עד שהספקים יקבלו - - -

איתן כבל: אבל ממילא - - -

רועי פולקמן: הלנת שכר לעובדי הרשות?

איתן כבל: כשזה מגיע חס וחלילה למצב הזה שברוך ה' הוא כבר ממש בקצה של הקצה של הקצה, כי פעם הוא היה נפוץ.

<אתי בנדלר: סעיף קטן (ה) מהנוסח המקורי.

<אתי בנדלר: האם הוועדה מאשרת?

איתן כבל: כן.

איתן כבל: מי בעד?

איתן כבל: מי נגד?

איתן כבל: מי נמנע?

איתן כבל: בעד סעיף 11(ה) – רוב

איתן כבל: נמנעים – אין

איתן כבל: תודה רבה.

איתן כבל: סעיף 11(ה) אושר.

<אתי בנדלר: סעיף קטן (ו) מנוסח ההצעה שלך.

<אתי בנדלר: זאת ההצעה שהממשלה הגישה לנו, ואנחנו חילקנו את זה כאן בהצעה שלך.

<אתי בנדלר: משרד הביטחון ברגע שהוא מתקשר עם התעשייה האווירית או עם רפא"ל או עם גורמים אחרים.

<אתי בנדלר: כשמדובר על התקשרויות מאוד גדולות אנחנו יוצאים מתוך הנחה שלא מדובר בצדדים שצריכים להגן עליהם, והם יעשו את תנאי התשלום ביניהם כפי שימצאו לנכון.

איתן כבל: מי בעד?

איתן כבל: מי נגד?

איתן כבל: מי נמנע?

איתן כבל: בעד סעיף 11(ו) – רוב

איתן כבל: נמנעים – אין

<אתי בנדלר: אני קוראת עכשיו את סעיף הדיווחים ואת - -

איתן כבל: יש לנו סעיף הדיווחים, רביזיה של אילטוב, רשויות מקומיות בעניין המימון החיצוני ובנק ישראל.

<אתי בנדלר: אני קוראת את סעיף הדיווחים.

<אתי בנדלר: זה סעיף חדש שדובר עליו במהלך הדיונים.

<אתי בנדלר: הוראות סעיף 3(ב) הכוונה להתקשרויות בכל הנושאים ובעבודות בנייה הנדסאיות.

<אתי בנדלר: בסעיף (1) ברישא אלה כל הגופים האחרים שהחוק חל עליהם, ואינם ממשלתיים.

<אתי בנדלר: לגבי פסקה (1) בסיפא – בסעיף 3(ג) אפשר לקבוע מועדי תשלום אחרים.

<אתי בנדלר: בסעיף (2) – הסוכנות לעסקים קטנים תאסוף דיווחים מכל הגופים שהחוק חל עליהם, ותעשה אינטגרציה של כלל הדיווחים ותגיש דיווח לוועדת הכלכלה.

<קריאה: אתה יודע כמה עבודה זה?

<קריאה: בירוקרטיה.

רועי פולקמן: ברור.

רועי פולקמן: בוא נדבר על הפרקטיקה.

<לאה ורון: תודיע שביקשנו הארכה באישורו של יושב-ראש הכנסת.

<לאה ורון: עשרים דקות, אדוני.

איתן כבל: - - אנחנו מסיימים בעוד רבע שעה.

איתן כבל: תודה.

<עוזי שר: קיבלנו את ההצעה הזאת אתמול.

<עוזי שר: קשה לנו להעריך את כל מה שנדרש כדי לדווח.

<עוזי שר: מדובר כאן מבחינת הממשלה על עשרות מערכות.

<עוזי שר: זאת לא מערכת אחת.

<עוזי שר: יש מערכת מרכבה במרכז, אבל כל ההתקשרויות מפוזרות על פני המשרדים בכמות אדירה.

<עוזי שר: לאסוף את הדבר הזה בחתכים שונים מדובר על פרויקט.

<עוזי שר: צריך לבחון את זה, צריך להבין מה המשמעויות ולראות מה ניתן לדווח.

<עוזי שר: יחד עם זה כבר כיום בהתאם לנוהל 10 של היחידה לחופש המידע כל ההתקשרויות שנעשות דרך מערכת "מרכבה" מפורסמות לציבור אחת לרבעון, זאת אומרת יש מידע על מה שקורה, על היקף התשלומים וכו'.

<עוזי שר: אנחנו חשופים ושקופים.

<עוזי שר: אנחנו הולכים לכיוון הזה.

<עוזי שר: הממשלה עשתה צעד מאוד גדול לכיוון הזה.

<עוזי שר: צריך לבחון ולראות איך הממשלה ממשיכה לעשות.

רועי פולקמן: מה אתה מציע?

רועי פולקמן: מה היית רוצה שיהיה כתוב פה?

<איתי חוטר: לא בטוח שהסוכנות לעסקים קטנים תוכל לקלוט את כל הדיווחים האלה.

<עוזי שר: מדובר על עלות תקציבית של ההיערכות לכל הדברים האלה.

<עוזי שר: אני לא יודע מהי.

<עופר בן אליעזר: אני לא מצליח להבין, כבוד היושב-ראש.

<עופר בן אליעזר: יש שלטונות מס, יש עסקאות מע"מ – מה הבעיה?

<רועי כהן: זה מה שאני אומר.

<רועי כהן: מה הבעיה לסמן עוד "וי" ששילמת את החשבונית ולפי הזמן.

<רועי כהן: מה הבעיה?

<רועי כהן: לייצר עכשיו מנגנונים?

איתן כבל: תודה, רועי.

איתן כבל: הבנו.

רועי פולקמן: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להציע הצעה קטנה.

רועי פולקמן: אולי נעמי לא תאהב את מה שאני מציע.

רועי פולקמן: אבל אני מציע שכל מה שנבקש מהסוכנות להביא דיווחים על היישום של החוק ועל ההתקשרויות.

רועי פולקמן: הם ינהלו את הדיונים גם עם הממשלה ועם השלטון המקומי.

רועי פולקמן: אני מסכים שיכול להיות שהדרך הנכונה.

רועי פולקמן: שהרשות לעסקים קטנים תתחייב לדווח לוועדת הכלכלה.

<אתי בנדלר: אבל אם לא מחייבים את הגופים לתת דיווחים אז על סמך מה היא תדווח?

רועי פולקמן: אחריות שלכם לאסוף את זה.

רועי פולקמן: יכולים לאסוף אותו ממע"מ, ממנהל הרכש הממשלתי.

רועי פולקמן: כל רשות מקומית עכשיו תבנה מערכת דיווח ש-257 רשויות מקומיות ידווחו לרשות לעסקים קטנים?

רועי פולקמן: יעשו אולי מדגם.

איתן כבל: מעבר לדיווח שלכם אין דבר כזה שאי אפשר לקבל את כל הנתונים האלה בהקלקה.

איתן כבל: אנחנו כבר מגיעים למאדים, מצאו עולם מקביל אלינו.

רועי פולקמן: אפשר לספח אותו אלינו?

איתן כבל: עוד ליכודניקים?

איתן כבל: מה שאני רוצה להגיד זה את הדבר הבא.

איתן כבל: נעמי, אני מבקש שתציגו לנו תכנית איך יהיה התכנון של הכול.

איתן כבל: חלק מההצלחה של הפרויקט הזה זה היכולת של כולנו לראות שזה קרה.

<אתי בנדלר: עצם החובה לדווח מאלצת את הגופים לפעול לפי החוק.

<קריאות: חד-משמעית.

<איתי חוטר: רק בגלל הדיווח ישלמו בזמן.

איתן כבל: איתי, תאמין לי, לכל דבר יש החלק שלו בתהליך הזה.

איתן כבל: אני מציע זה הזמן שבו ייכנס לתוקף החוק המלא.

איתן כבל: אני מציע לתת שלוש שנים זמן לבנות את התהליך הזה.

איתן כבל: אין שום סיבה בעולם שבסופו של התהליך הזה לא נדע לתת את התשובות האלה.

איתן כבל: אני לא מצפה שזה ייעשה מרגע לרגע.

<אורן גבע: - - -

איתן כבל: אני אאפשר.

איתן כבל: אתה יודע, יש לכם תמיד חוק ההסדרים.

<אורן גבע: זאת לא הכוונה.

איתן כבל: תמיד כשמזכירים את זה זה נשמע כמו התחלה של בדיחה.

איתן כבל: אני מתכוון שאני רוצה לתת בחוק שלוש שנים למימוש התהליך.

איתן כבל: אם תראו שאתם לא מצליחים לעמוד בזה או שזה לא מתכנס תמיד תוכלו להביא את זה ולהגיד, חברים יקרים.

איתן כבל: אבל אני רוצה שלפחות בחוק שלנו ניסינו להניח את זה לפעולה.

רועי פולקמן: מה אתה עושה עם הרשויות המקומיות?

<עופר בן אליעזר: זה סרט.

איתן כבל: כפרה עליך, כל היישוב שלך זה הרחוב אצלי בעיר.

<עופר בן אליעזר: תאמין לי, בגלל זה זה סרט יותר גדול.

<עופר בן אליעזר: מה, זה סרט תימני אתה חושב?

<איתי חוטר: שיקולי עלות-תועלת, אדוני.

רועי פולקמן: ההצעה שלי הייתה שהיינו מנסחים את זה שכפוף לתנאים שתקבע הרשות לעסקים קטנים השלטון המקומי יהיה חייב להעביר נתונים.

רועי פולקמן: זאת אומרת הם יקבעו איזה נתונים, ויהיה כתוב בחוק שיהיו חייבים להעביר להם.

<קריאות: - - -

<אורן גבע: אפשר להציע הצעה?

איתן כבל: רציתי גם אני להציע הצעה, אבל בבקשה, תציע.

רועי פולקמן: הנה, רשף הגיע.

רועי פולקמן: תראה כמה זה לחוץ.

<אורן גבע: אני מציע – הסעיף הזה הועבר לממשלה רק אתמול.

<אורן גבע: זה קצת מקשה עלינו אפילו להעריך את המשמעויות ואיך לעשות את זה.

<אורן גבע: אני מציע לתת לממשלה שלושה חודשים כדי להציע לך מתווה איך יהיו הדיווחים של החוק.

<אורן גבע: תדון בזה בעוד שלושה חודשים.

<רועי כהן: אבל היום לחשב הכללי יש הנתונים.

<רועי כהן: אתה מפרסם.

<רועי כהן: איך אתה מוציא את ה-72?

איתן כבל: רועי, תן לו.

<רועי כהן: לא, שהוא יגיד איך הוא מוציא את הנתונים.

<אתי בנדלר: אני לא מבינה את ההצעה.

<אורן גבע: להוריד את הסעיף הזה - -

<אתי בנדלר: להוריד לגמרי?

<אורן גבע: להוריד לגמרי את הסעיף הזה, ולאפשר לממשלה להיערך ולהציע תוך שלושה חודשים מתווה כיצד היא תדווח על יישום החוק.

<אתי בנדלר: היא תציע בהתנדבות?

<אורן גבע: לא.

<אתי בנדלר: הרי החוק - - -

<אורן גבע: אבל אנחנו לא סיימנו פה.

<אורן גבע: הוועדה צריכה לאשר תקנות.

<אורן גבע: יש לנו הידיינות על החוק הזה.

איתן כבל: אני רוצה לתת לכם שלוש שנים.

איתן כבל: אם תביאו לנו הצעה לפני הזמן בעוד 4-3 חודשים אנחנו - -

<אתי בנדלר: אבל אין לנו תיקון לחוק.

<אתי בנדלר: אני לא מבינה.

איתן כבל: הם יביאו תיקון לחוק.

<אמיר רשף: איתן - - - אנחנו לא יודעים לנתח את המשמעויות של הסעיף הזה.

<אמיר רשף: זה בדיוק מה שאמרתי.

איתן כבל: לא הבנת מה אני אומר.

<אתי בנדלר: בכל ישיבה היושב-ראש דיבר על כך שאתם תצטרכו לדווח.

איתן כבל: רשף, אנחנו הרי לא מכירים מאתמול.

איתן כבל: עשינו דבר וחצי פה.

איתן כבל: לכן אני לא אמרתי שבשבוע הבא תגישו את זה או שהחוק ייכנס לתוקף לאלתר.

איתן כבל: מכיוון שאני מתייחס אליכם בצורה רצינית, ואני מצפה שתתייחסו אלינו ברצינות אני אומר שמועד התחילה של הסעיף הזה יהיה בעוד שלוש שנים.

איתן כבל: אתה יודע מה זה שלוש שנים?

<אתי בנדלר: זאת אומרת דיווח ראשון יהיה שלוש שנים מיום התחילה.

איתן כבל: אורן הציע שבעוד 4-3 חודשים – יש לכם זמן ללמוד את כל המשמעויות – תביאו תיקון ותכניסו את התיקון החדש.

איתן כבל: אני אתמוך בזה.

<אמיר רשף: אבל אורן הציע דבר אחר.

איתן כבל: אורן הציע שלעולם זה לא יקרה.

<אמיר רשף: אורן הציע שהממשלה תביא בפני הוועדה את מתכונת הדיווח על ישימות החוק.

<אמיר רשף: היועצת המשפטית אומרת – איפה - - -

איתן כבל: אמיר, עזוב את זה עכשיו.

<אמיר רשף: מה שאתם אומרים - - -

איתן כבל: אמיר, עזוב את היועצת המשפטית.

איתן כבל: דבר אתי.

איתן כבל: הבעיה היא לא היועצת המשפטית עכשיו.

<אמיר רשף: לא, למה - - -

איתן כבל: אמיר, סליחה, אתה כנראה לא מבין, ואתה יודע בדיוק למה אני מתכוון.

איתן כבל: הבעיה היא אם תביאו בסוף או לא.

איתן כבל: הבעיה היא לא אם היועצת המשפטית אומרת שזה יחול עכשיו או יחול ככה או ככה או אם זה יובא בדרך של חוק עם קרניים או חוק בלי קרניים.

איתן כבל: זה לא העניין בכלל.

איתן כבל: בשורה התחתונה מה שעומד לפתחנו הוא האם יובא הסדר שיתקיים עליו דיון, ובסוף יתקבל הסדר כזה או אחר וייכנס לחוק או אמרנו, יאללה, בשביל להעביר נעשה "וי" ונתקדם.

איתן כבל: עשינו דבר או חצי דבר.

<אמיר רשף: אבל אנחנו לא יודעים מעכשיו להגיד שבעוד שלוש שנים נעמוד בזה.

<אמיר רשף: אני לא יודע מה המשמעויות.

איתן כבל: יש לך לבוא אלינו בעוד חצי שנה עם הצעה.

רועי פולקמן: תכתוב שבתקנות, אז הם יבואו בעוד חצי שנה.

<אמיר רשף: אתה רוצה להשאיר את סעיף - - -

איתן כבל: בוודאי.

איתן כבל: כי אם לא אתה לא תעשה כלום.

איתן כבל: אמיר, אתה מתכנן בעוד שלוש שנים להיות בתפקיד שלך?

איתן כבל: בעזרת ה' לא.

<אמיר רשף: לא יודע אם בתפקיד הזה.

איתן כבל: תתקדם, נכון.

איתן כבל: כשיבוא זה שיחליף אותך, הוא יגיד לך, יש איזה אחד כבל שתקוע בתפקיד כבר הרבה שנים.

איתן כבל: ומה יגיד אמיר רשף?

איתן כבל: תגיד, עזוב, הוא לא מעניין אותי בכלל.

איתן כבל: אנחנו מכירים איך זה עובד.

<אמיר רשף: פקידי ממשל.

איתן כבל: כמה זה?

איתן כבל: הבעיה שלי זה לא התקנות.

<קריאות: - - -

<אתי בנדלר: מותר לי להציע?

איתן כבל: יש הצעה של אתי.

<אתי בנדלר: אני מציעה להשאיר את זה עם סעיף תחילה מאוחר, ולהוסיף סעיף קטן נוסף שיאמר: "שר האוצר באישור ועדת הכלכלה של הכנסת רשאי לקבוע מתכונת שונה לדיווחים לפי סעיפים קטנים (א), (ב) לרבות פטור מחובת הדיווח לחלק - - -

<איתי חוטר: משר הפנים לעניין רשות מקומית.

איתן כבל: שנייה, עוד לא התעסקנו איתך.

<אמיר רשף: - - - עם הדיווח שאתם רוצים עם כל המשמעויות שיש לזה מבחינת המשאבים.

<אמיר רשף: אנחנו לא יודעים להגיד אותם עכשיו.

<אמיר רשף: תגידו שהממשלה תביא בפני הוועדה תוך שישה חודשים תקנות לעניין מתכונת הדיווח.

איתן כבל: אני מוכן.

<אמיר רשף: אבל בלי הסעיף הזה.

איתן כבל: בסדר.

איתן כבל: בסוף הוצאת משהו.

איתן כבל: זה לא היה מתקבל מההתחלה.

איתן כבל: אבל אתה נהיית סוחר.

איתן כבל: אתה מתבגר – נהיה סוחר.

רוברט אילטוב: אולי גם אני אצליח להוציא ממנו משהו.

<אתי בנדלר: אם לא תאשר את התקנות שהם יביאו אז לא תהיה בכלל חובת דיווח.

<קריאות: - - -

רועי פולקמן: יש עוד 6 דקות.

<אתי בנדלר: - - - להביא תקנות שיקבעו את חובת הדיווח ואת מתכונת חובת הדיווח, ואם התקנות האלה לא יאושרו לא תהיה בכלל חובת דיווח.

<אתי בנדלר: זאת אומרת אנחנו מחויבים למה שאתם תביאו.

<קריאות: - - -

רועי פולקמן: - - -

<אתי בנדלר: אתם חייבים להביא הצעה לתקנות.

<קריאות: - - -

איתן כבל: אתי, הכול ברור.

<שרה אלון: אבל אמרתם שנחזור - -

איתן כבל: בסדר, שנייה.

<קריאה: מצוין.

איתן כבל: מי בעד?

איתן כבל: מי נגד?

איתן כבל: מי נמנע?

איתן כבל: בעד – רוב

איתן כבל: נמנעים – אין

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אושר.

איתן כבל: נשאר לנו הרביזיה.

איתן כבל: בבקשה, רוברט.

רועי פולקמן: בוא נגמור את השלטון המקומי.

איתן כבל: הגעתם להבנה, שלטון מקומי?

<עופר בן אליעזר: יש לנו פער קטן שתכף נראה אם נגמור.

<עופר בן אליעזר: הסיכום הוא כזה - -

<אתי בנדלר: לגבי מה?

<עופר בן אליעזר: השלטון המקומי – מימון חיצוני.

אני אקריא: (1) הודעה על סכום חיצוני; זהותו של הגוף המממן; שיעור המימון החיצוני תימסר בכתב לספק לא יאוחר ממועד ההתקשרות, ואם ההתקשרות נעשית במכרז – במועד המכרז.

אני אקריא: (2) סכום המימון החיצוני ישולם בתוך עשרה ימי עסקים ממועד קבלת המימון, בכל מקרה לא יאוחר מ-150 יום מתום החודש שבו הוצא לרשות המקומית החשבון.

אני אקריא: הגורם המממן את סכום המימון החיצוני יעביר את סכום המימון החיצוני לרשות המקומית בתוך 60 יום מהמועד שבו הגישה הרשות המקומית לגורם המימון החיצוני את החשבון - - - המימון החיצוני לאחר שאושר על-ידיה, אלא אם אישר מנכ"ל המשרד הממשלתי בגין

<עוזי שר: - - - מהותי.

<עופר בן אליעזר: רגע, תכף נדבר על זה.

<עופר בן אליעזר: "אלא אם המנכ"ל מצא נסיבות מיוחדות לאי תשלום - -".

<אתי בנדלר: אנחנו מדברים רק במקרה שהמימון החיצוני הוא של הממשלה.

<עופר בן אליעזר: כן.

<עופר בן אליעזר: באחרים זה לא רלוונטי.

<אתי בנדלר: בכל מקרה מה שיש עכשיו נשאר.

<אתי בנדלר: מוסיפים לזה שבכל מקרה החשבון הסופי ישולם לא יאוחר מ-150 ימים ממועד המצאת החשבון - -

<מירה סלומון: לא.

<קריאות: - - -

<אליאב בן שמעון: גם זה הרבה.

<קריאה: זה מיום ההגשה.

<מירה סלומון: כך הוקרא – ממועד ההגשה.

<אתי בנדלר: את החלק האחרון לא קלטתי.

<עופר בן אליעזר: "הגורם המממן יעביר את סכום המימון - -

<אתי בנדלר: "הייתה הממשלה - -

<מירה סלומון: לא.

<מירה סלומון: "הגורם המממן יעביר" – זה בכל מקרה.

<אתי בנדלר: לא.

<אתי בנדלר: משום שאין לנו כאן

<אתי בנדלר: את - - - ואת הגופים האחרים שאת מנסה עכשיו להטיל עליהם חובות בחוק - -

<איתי חוטר: למה לא?

<אתי בנדלר: - - בלי שהם הוזמנו ובלי - - -

<קריאה: למה עלי כן ועליהם לא?

<איתי חוטר: למה לא להטיל עליהם חובות?

<קריאה: למה עלי כן ועליהם לא?

<אתי בנדלר: כי החוק מדבר על מועדי התשלום - - - לא מדברים כרגע על מועדי תשלום של מממנים חיצוניים שבכלל לא נמצאים כאן בדיון.

איתן כבל: היא צודקת.

איתן כבל: לא מתעסקים עם גורם שהוא לא פה.

<אתי בנדלר: איך אפשר לעשות דבר חקיקה - - -

רועי פולקמן: ממילא הרוב זה הממשלה.

<עופר בן אליעזר: חוק מוסר תשלומים לא נוגע לאף אחד, רק לנו?

איתן כבל: לא, אבל אנחנו עוסקים עכשיו בכם.

רועי פולקמן: לא, רגע, עופר.

רועי פולקמן: כל התיקון פה מדבר על back to back.

רועי פולקמן: השלטון המקומי אומר את הדבר הבא – אנחנו נשלם בזמן, ומימון חיצוני – מקסימום הקאפ שהיושב-ראש דיבר עליו עד 150 יום כדי לא ליצור מצב שיש אין-סוף.

רועי פולקמן: אבל הם אומרים, אנחנו רוצים back to back שעליו היו הבנות עם הממשלה.

רועי פולקמן: ה-back to back אומר שהממשלה מתחייבת לעמוד בלוחות זמנים עם פס יציאה מסוים להעביר לשלטון המקומי.

רועי פולקמן: על פניו אני לא רואה את הבעיה – גורם שמממן חיצוני שאישר לשלטון המקומי את הכסף.

רועי פולקמן: ואז הוא אומר, נתתי את החשבונית, והשלטון המקומי אומר, בוצעה עבודה, אישרתי, העברתי לקק"ל את החשבונית, אז גם הם צריכים לשלם לי בזמן.

<קריאה: כמו שאת מגנה על הקבלנים תגני עלינו.

<אתי בנדלר: חבר הכנסת פולקמן, זה נשמע מאוד הגיוני, רק שבהליך חקיקה תקין לא מטילים חובות חדשים שלא דובר עליהם על גופים שבכלל לא מיוצגים ולא נמצאים פה.

רועי פולקמן: טוב.

רועי פולקמן: אז על הממשלה.

<אתי בנדלר: הגוף המממן יכול להיות הממשלה, ויכול להיות - - -

רועי פולקמן: אז הנוסח הזה הוא על הממשלה.

<אתי בנדלר: כאן אין לי בעיות בכלל.

<אתי בנדלר: בנושאים אחרים אני לא יכולה להטיל עליהם.

רועי פולקמן: בסדר, אז הנוסח הוא על הממשלה.

<אתי בנדלר: היה ובין הממשלה או רשות מקומית אחרת.

<איתי חוטר: - - - אין קאפ.

<קריאות: - - -

איתן כבל: חברות וחברים, עכשיו אני מחליט בעניין הזה.

איתן כבל: אנחנו עוסקים במקרה הזה אך ורק בענייני ממשלה או רשות מקומית אחרת.

איתן כבל: אנחנו יכולים לקבל החלטות בעניין הזה רק לגבי הגורמים האלה.

איתן כבל: זה לא נוגע לשום גורם אחר.

איתן כבל: אם אחרי זה נשב, ותרצו שנעשה תיקון – נעשה תיקון.

איתן כבל: זה עסק פחות מסובך.

איתן כבל: אבל אנחנו פה.

איתן כבל: אני רוצה לסיים את ההליך שנוגע פה.

<אתי בנדלר: "היה הגורם המממן הממשלה או רשות מקומית - - -

<קריאה: למה 150 יום, איתן?

איתן כבל: גמרנו.

איתן כבל: זה הסיכום.

<קריאה: אם 50% זה הגורם המממן אז - - -

רועי פולקמן: גם בזמן.

רועי פולקמן: הכול בזמן שוטף 70.

רועי פולקמן: זה רק אומר שבמקרה קיצוני יש קאפ.

<קריאות: - - -

רועי פולקמן: אתה לא מבין.

רועי פולקמן: החוק הוא שוטף 30 או שוטף 70.

רועי פולקמן: אין חריגות.

רועי פולקמן: רק אמרו לך שאם יהיה ויכוח וסכסוך בין הגורמים המממנים אנחנו - - -

איתן כבל: די, זה בסדר.

<קריאות: - - -

רועי פולקמן: - - - זה נסגר איתם.

<אליאב בן שמעון: אל תתחיל שוב "נסגר איתם".

רועי פולקמן: די, ליאב, די.

<קריאה: לא יעלה על הדעת.

<קריאה: הוא לא יכול לסגור איתך דבר כזה.

<אליאב בן שמעון: - - -

רועי פולקמן: זה לא 150.

רועי פולקמן: אתה לא קולט.

<אליאב בן שמעון: קולט טוב מאוד.

רועי פולקמן: זה לתת לך רשת ביטחון.

<אליאב בן שמעון: תקשיב שנייה.

איתן כבל: אני מצביע על זה.

<עופר בן אליעזר: הרשות המקומית לגורם המממן.

<אתי בנדלר: אוקיי.

<אתי בנדלר: "מיום שהרשות המזמינה המציאה את החשבון לגורם המממן" - -

<קריאה: למשרד הממשלתי או לרשות המקומית.

<אתי בנדלר: "אלא אם כן מנכ"ל המשרד הממשלתי מצא לנכון לעכב את התשלום".

<מירה סלומון: בנסיבות מיוחדות.

<אתי בנדלר: אוקיי.

<אתי בנדלר: "מצא לנכון בנסיבות מיוחדות לעכב את התשלום".

<לאה ורון: אדוני היושב-ראש, אנחנו חייבים לסיים את הישיבה.

<עופר בן אליעזר: "סכום המימון החיצוני שלא עבר לרשות המקומית במועד האמור בפסקה זו ישולם בתוספת הפרשי הצמדה וריבית בחלוף 30 ימים מהמועד האמור בתוספת ריבית פיגורים".

<עופר בן אליעזר: סעיף 4 שנמצא בסוף הדוח צריך להגיע גם לפה - - -

רועי פולקמן: כן, מפנים לסעיף.

רועי פולקמן: זה לא קשור.

<אתי בנדלר: בסעיף זה 30 ימים איפה שההצמדה לריבית.

<אתי בנדלר: מעבר לזה זה בתוספת - - -

<עוזי שר: מה שביקשנו – חשבון תקין.

<עוזי שר: כי אם יגישו כאן חשבון סתם - -

איתן כבל: ברור.

<מירה סלומון: - - -

איתן כבל: זה נכון תמיד.

<מירה סלומון: לא.

<עופר בן אליעזר: זה נכון תמיד.

<עופר בן אליעזר: זה לא קשור לחוק.

איתן כבל: בוודאי.

<אתי בנדלר: לכתוב חשבון תקין?

<עופר בן אליעזר: אבל מה הבעיה עם חשבון תקין?

<עופר בן אליעזר: הוא ילך לוועדת בקרה, וזה יתעכב בטווח.

<עופר בן אליעזר: מה חשבון תקין?

<עופר בן אליעזר: נו, בחייאת.

<עופר בן אליעזר: ברור שזה חשבון תקין.

<מירה סלומון: - - -

איתן כבל: סליחה, גברתי, את עפה כל הזמן על עצמך עם הדיבורים.

איתן כבל: אני נותן לך פה כל הזמן.

איתן כבל: את לוקחת את זה רחוק.

איתן כבל: משפט אחד, בבקשה.

<אליאב בן שמעון: אותה ריבית שמדבר עליה עופר, מן הראוי שאם הוא מקבל את אותה ריבית, והקבלן מקבל את הכסף בסוף שיקבל את הריבית - - -

איתן כבל: ברור.

<אליאב בן שמעון: במצב שני של עסקה שממומנת ברובה, למשל ב-70%, ולא קיבלת כסף המשמעות היא שאני עובד בשוטף 150.

<קריאות: ברור.

<קריאות: - - -

איתן כבל: אדוני המנכ"ל, הוא חבר כנסת הוא מבין הרבה יותר טוב.

רועי פולקמן: אני אסביר לך אחר כך.

רועי פולקמן: לא הבנת.

רועי פולקמן: אין שוטף 150.

רועי פולקמן: אין דבר כזה.

<מירה סלומון: אם אנחנו מקבלים מהמדינה ריבית את הריבית אנחנו מעבירים למי שבעצם אנחנו צריכים לשלם לו את הכסף.

איתן כבל: יפה.

איתן כבל: העניין ברור.

איתן כבל: אין תוספות, אין שינויים.

<אלדד כורש: מתי הם מגישים את החשבון?

<אלדד כורש: תוך כמה זמן מהיום שאני הגשתי את החשבון הוא מגיש את החשבון?

<אלדד כורש: יש גאפ של זמנים.

<אלדד כורש: אנחנו לא מדברים על אותו יום.

איתן כבל: תסלח לי, כשהוא הקריא את הדברים הוא קבע סדרי תשלום.

איתן כבל: זה הכול.

רועי פולקמן: בתוך השוטף 70 או 80.

רועי פולקמן: אני לא אסיים את זה.

רועי פולקמן: מי בעד התיקונים והתוספות?

רועי פולקמן: מי נגד?

רועי פולקמן: מי נמנע?

רועי פולקמן: הצבעה בעד סעיף 3(ד) החלק העוסק במימון חיצוני – רוב נגד – אין נמנעים – אין סעיף 3(ד), החלק העוסק במימון חיצוני, אושר

איתן כבל: הסעיף אושר.

<לאה ורון: במקום חבר הכנסת חמד עמאר, הצביע חבר הכנסת רוברט אילטוב.

איתן כבל: נשאר לנו הדבר האחרון.

<לאה ורון: שני דברים.

איתן כבל: אילטוב, רביזיה.

רוברט אילטוב: אני רוצה להעלות את סעיף 3(ב) לרביזיה ולהפחית את זמן הימים כי זה לא רק לקבלנים אלא שרשרת שלמה של אנשי מקצוע.

איתן כבל: אתה רוצה להוריד את זה מ-90 יום ל-80 יום?

רוברט אילטוב: מ-85 יום ל-75 יום, ומ-70 יום ל-60 יום.

רועי פולקמן: סיכמנו על 80 - - - ורוברט רוצה להוריד ל-60.

<אתי בנדלר: 75 או שוטף פלוס 70.

<אתי בנדלר: זה מה שסוכם.

<קריאה: לא, 80.

<אתי בנדלר: לגבי רשות מקומית סוכם 80.

איתן כבל: אילטוב מבקש לבצע את ההתאמה מול הרשות המקומית.

<אתי בנדלר: לגבי המדינה יש או 85 ימים או שוטף פלוס 70.

<אתי בנדלר: אז עכשיו למה אתה מבקש להוריד?

רוברט אילטוב: 75 ו-60.

איתן כבל: לפני שאני מעלה את הרביזיה אני רוצה לסכם אתך שתסכים שההתאמה תהיה למה שקיבלנו ברשות המקומית.

איתן כבל: אמרנו, שוטף פלוס 80.

<אליאב בן שמעון: ואז איך זה מתקשר למה שחבר הכנסת אילטוב מדבר?

איתן כבל: שבמקום 75 יהיה - -

<אתי בנדלר: לא, יש היום שוטף פלוס 70.

<קריאות: - - -

רוברט אילטוב: אני מדבר על כולם כי זה יורד גם מאלה וגם מאלה.

רוברט אילטוב: אז אני משווה את זה ל-75 ול-60.

<קריאה: איזה?

<קריאה: באיזה סעיף?

<אתי בנדלר: לגבי המדינה.

<אתי בנדלר: הוא מדבר כרגע על המדינה.

איתן כבל: אילטוב, חבר שלי, אני מבקש ממך להסיר את הרביזיה.

איתן כבל: עמלנו קשה כדי להגיע לכל התהליך הזה, והמשמעות של זה היא פתיחה ונסיגה מהתהליך.

<קריאה: אתה עושה חסד.

איתן כבל: חסדים אני עושה אצלי בבית.

<קריאה: זאת פגיעה כזאת בהם, וזאת כזאת פגיעה בקבלנים.

<קריאה: איתן, באמת.

איתן כבל: אילטוב, אתה רואה?

איתן כבל: בבקשה, תמשוך אותה.

<קריאה: שבע שנים אנחנו מחכים לחוק הזה.

איתן כבל: אילטוב הסיר את הרביזיה שלו.

<לאה ורון: חבר הכנסת אילטוב משך את הרביזיה.

רוברט אילטוב: הודעתי.

<קריאה: הוא זה שנלחם גם על החוק.

איתן כבל: עניין אחרון.

<לאה ורון: החלטה סופית לגבי בנק ישראל, ביטוח לאומי והרשות לניירות ערך.

<אתי בנדלר: - - - עם המדינה.

איתן כבל: איפה המדינה?

איתן כבל: בבקשה.

<יעל דקל שפריר: אני ממשרד המשפטים.

<יעל דקל שפריר: נמסר לנו ממשרד האוצר, מהרשות לניירות ערך ומהמוסד לביטוח הלאומי שלהם אין התנגדות להחלה עליהם.

<יעל דקל שפריר: אנחנו הבנו גם לגבי בנק ישראל.

<יעל דקל שפריר: אני יודעת שהייתה איזו אי הבנה, ואני אתן לבנק ישראל להציג.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: בנק ישראל, בבקשה.

<עמית יובל קורנבלום: אני מהלשכה המשפטית בבנק ישראל.

<עמית יובל קורנבלום: פנו ממשרד האוצר, ואמרנו שאנחנו מתנגדים להחלטה להוסיף אותנו כמו המדינה, אבל בכל מקרה אם אנחנו לא מוחרגים אז בנוסח המוצע שיציינו במפורש שזה חל גם על בנק ישראל ולא רק על משרדי ממשלה.

איתן כבל: אוקיי.

<אתי בנדלר: אז אתם מסכימים לזה כפוף לכך שניתן יהיה להחריג אתכם.

איתן כבל: כן.

איתן כבל: תגידי לי על מה אני מצביע?

<אתי בנדלר: כיוון שזאת הצעה לנושא באופן כללי דין הרשות לניירות ערך, בנק ישראל או המוסד לביטוח הלאומי – ואני לא מדברת לפי סדר חשיבות – יהיה כדין המדינה, דהיינו מועדי התשלום יהיו כדין המדינה, האפשרות להחריג, לקבוע מועדי תשלום אחרים יהיו כדין המדינה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: העניין ברור.

איתן כבל: מי בעד?

איתן כבל: בעד – רוב

איתן כבל: נמנעים – אין

איתן כבל: ההחלטה אושרה.

איתן כבל: תם ונשלם.

איתן כבל: ברוך לאל.

<רועי כהן: עשינו היסטוריה.

איתן כבל: חברים יקרים, עשינו היסטוריה.

איתן כבל: תודה לכולם – מרועי משלי.

איתן כבל: מכל הנציגים.

איתן כבל: רועי, נציג לה"ב, כל הקבלנים, משרדי הממשלה, לרשויות המקומיות, לעופר.

<רועי כהן: תודה לך, יושב-ראש הוועדה חבר הכנסת איתן כבל.

<רועי כהן: תודה לרועי פולקמן ולחברת הכנסת שלי יחימוביץ, תודה לרוברט אילטוב, תודה לכל מי שהיה בשנה וחצי האחרונות.

איתן כבל: תודה לצוות הנפלא שלנו.

<רועי כהן: על זה שעשינו היסטוריה היום בעסקים הקטנים ביום העסקים הקטנים.

<רועי כהן: אנחנו יכולים להיות גאים שיש לנו היום פה בשורה.

איתן כבל: תודה רבה.

איתן כבל: הישיבה נעולה.