ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 377, 2017-03-14 14:00

דוד אמסלם: צהריים טובים, אני מתכבד לפתוח את ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא הצעת חוק הרשויות המקומיות (פיקוח על מחירי הקייטנות), התשע"ו-2016 (פ/3174/20), ועוד הצעת חוק הרשויות המקומיות (מחיר מרבי לקייטנה מקומית), התשע"ו-2016 (פ/3096/20), של חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון, חבר הכנסת טלי פלוסקוב, חברת הכנסת נאוה בוקר, חבר הכנסת מאיר כהן, דב חנין, יצחק וקנין, אלי אלאלוף ומיכל רוזין.

<תומר רוזנר: על הראשונה לא אמרת של מי היא.

דוד אמסלם: שלי.

<תומר רוזנר: אתה רוצה להצביע על מיזוג ההצעות קודם?

דוד אמסלם: כן.

<תומר רוזנר: אז תצביע על מיזוגן.

דוד אמסלם: מי בעד מיזוג ההצעות?

דוד אמסלם: שירים את ידו.

<לאה קריכלי: 2 בעד.

דוד אמסלם: מי נגד?

דוד אמסלם: בעד ההצעה – רוב

דוד אמסלם: ההצעה למיזוג הצעות החוק אושרה.

יפעת שאשא ביטון: מותר לי להצביע?

יפעת שאשא ביטון: כן, בשם כולנו.

<לאה קריכלי: כן, כן, כן.

דוד אמסלם: בסדר.

דוד אמסלם: גם אם אני מצביע זה בסדר.

<לאה קריכלי: אני כבר זורמת מהיום הזה.

דוד אמסלם: אנחנו בעצם ממזגים את ההצעות.

דוד אמסלם: אתה רוצה להציג את הצעת החוק, תומר?

<נאוה אושר: רגע, אפשר רק הערה?

דוד אמסלם: כן.

<נאוה אושר: ההצעות הן לא זהות.

<נאוה אושר: כשאתם אומרים שאתם ממזגים את ההצעות, יש בכל זאת הוראות, למשל בהצעה השנייה של נאוה בוקר, יש אמות מידה - - -

יפעת שאשא ביטון: שלי.

<נאוה אושר: סליחה.

יפעת שאשא ביטון: לא נורא.

<נאוה אושר: יש שמה קביעת אמות מידה, שלזה אנחנו מתנגדים.

<תומר רוזנר: מי זאת?

<נאוה אושר: סליחה, נאוה אושר ממשרד הפנים.

<נאוה אושר: אנחנו לא מתנגדים להצעות החוק, פשוט בהצעה השנייה - - -

<תומר רוזנר: נדון בפרטים.

דוד אמסלם: לא הבנתי, נדון בפרטים, אם לא נקבל – לא נקבל.

יפעת שאשא ביטון: אחסוך לך את זה, אעשה לך חיים קלים.

דוד אמסלם: אסביר את הפרוצדורה.

דוד אמסלם: יש הצעות שהן די קרובות.

<תומר רוזנר: דומות.

דוד אמסלם: דומות.

דוד אמסלם: ממזגים.

דוד אמסלם: אם בסופו של דבר לא אקבל את העמדה של האנשים, הם יכולים למשוך את הצעת החוק ולהעביר אותו אחר כך.

דוד אמסלם: זה בסדר.

יפעת שאשא ביטון: אני יכולה משהו, כבוד היושב-ראש?

יפעת שאשא ביטון: פה כולנו כדי בסופו של דבר להוזיל את מחירי הקייטנות.

יפעת שאשא ביטון: כל ערוץ שבו נדע שאנחנו יכולים לעשות את זה, אני מניחה שיהיה מקובל – עלי הוא יהיה מקובל, אני מניחה שגם על כבוד היושב-ראש.

יפעת שאשא ביטון: אין פה ניסיון להינעל לא בשיטה כזו או בשיטה אחרת, מעניינת אותנו התוצאה הסופית.

יפעת שאשא ביטון: ככל שנוכל להשיג אותה, מבחינתי כך דרך להשיג אותה היא מקובלת.

יפעת שאשא ביטון: תודה.

דוד אמסלם: אוקיי, אנחנו יכולים – תומר, בבקשה.

<תומר רוזנר: טוב, אז בואו נדביק את שתי ההצעות, ברשותכם.

<תומר רוזנר: ואנסה להציג גם את ההבדלים ביניהן, אבל אני לא מתחייב שאהיה מדויק בקטע הזה, שתי ההצעות מונחות בפניכם ותוכלו - - - בעיקרון ההצעות הן יחסית פשוטות.

<תומר רוזנר: הן מגדירות מהי קייטנה ציבורית – זו קייטנה שמנוהלת על-ידי גוף ציבורי: המדינה, רשויות מקומיות, חברות ממשלתיות או חברות אחרות.

<תומר רוזנר: או שהיא מתנהלת במקום שמוחזק או נשלט על-ידי גוף ציבורי כזה, או בעיקר על-ידי הרשויות המקומיות.

<תומר רוזנר: אז זה הגוף שמנהל את הקייטנה או שמארח אותה במקרקעיו.

<תומר רוזנר: קייטנה ציבורית היא קייטנה שכרגע מוגדרת כקייטנה שמיועדת לפעולות חברה ונופש שלא בזמן הלימודים.

<תומר רוזנר: וכאן מוגדר גם שמדובר בקייטנות בין גיל 4 לכיתה ו'.

<תומר רוזנר: ובהצעה של חברת הכנסת שאשא ביטון מדובר בקייטנה גם עד גיל 18, זה שוני אחד בין ההצעות.

דוד אמסלם: גיל 18?

יפעת שאשא ביטון: כל מסגרת בלתי פורמלית שנקראת קייטנה במסגרת הרשות.

יפעת שאשא ביטון: אבל אין בעיה שנגיע להסכמות בעניין.

דוד אמסלם: לא, לא ידעתי שיש קייטנה - - -

יפעת שאשא ביטון: יש, יש.

דוד אמסלם: יש?

דוד אמסלם: אוקיי.

<תומר רוזנר: זה בעצם ההגדרות שיש פה, שהן הבסיס של החוק.

<תומר רוזנר: לאחר מכן נאמר שהקייטנות האלה יהיו שירות בפיקוח, שיחול עליו חוק הפיקוח על מחירי מצרכים ושירותים, ובעצם שלשר הפנים תהיה הסמכות להפעיל את סעיף 12 לחוק או את פרק ה' לחוק, כדי להפעיל פיקוח על מחירים, כאשר תיכף נדבר על כמה הערות שיש לנו בהקשר הזה.

<תומר רוזנר: ויש פה גם סמכות לשר הפנים לקבוע תקנות לביצוע החוק.

<תומר רוזנר: בהצעה של חברת הכנסת ביטון יש גם הוראות לגבי אמות המידה שעל שר הפנים לקחת בחשבון בעת שהוא קובע את המחירים או בעת שהוא מפעיל את הסמכויות לפי חוק הפיקוח לגבי מחירי הקייטנות.

<תומר רוזנר: ולפי ההצעה הזו גם הקביעה הזו צריכה להיעשות לאחר התייעצות עם שר החינוך.

<תומר רוזנר: אלה בעצם עיקרי ההצעות.

<תומר רוזנר: אני מקווה שהצגתי נכון.

יפעת שאשא ביטון: כן, זה בסדר.

דוד אמסלם: באופן בסיסי אני בא בווקטור קצר.

דוד אמסלם: אני לא מתכוון לערב פה את שר החינוך.

דוד אמסלם: עשינו מספר דיונים כאן.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני חשבתי בבסיס שזו שאלה של שר החינוך.

יפעת שאשא ביטון: נכון.

יפעת שאשא ביטון: זה היה השיקול - - -

דוד אמסלם: עשינו כמה דיונים פה, הם טענו שזה בכלל לא הם.

דוד אמסלם: אז אנחנו לא מכריחים אנשים שלא רוצים לעשות את העבודה שלהם.

יפעת שאשא ביטון: מקבלת.

דוד אמסלם: ויש לנו עניין לבוא בווקטור קצר, לחתוך את העניין, ולא לייצר עוד פרוצדורות.

דוד אמסלם: בסוף הם יריבו ביניהם מי בכלל קבע את הפגישה להתייעצות.

עבדאללה אבו מערוף: והם באו כמה פעמים לא מוכנים גם.

יפעת שאשא ביטון: בעת כתיבת החוק הרציונל היה, כמו שאומר כבוד היושב-ראש, שמשרד החינוך צריך להיות חלק, במיוחד לאור כל "בתי-הספר של החופש הגדול" וההערכה.

יפעת שאשא ביטון: אבל משיחות איתם הבנתי - - -

<תומר רוזנר: אין להם עניין.

יפעת שאשא ביטון: כן, אין טעם לערב אותם.

יפעת שאשא ביטון: אני מקבלת שמשרד הפנים יהיה האוטוריטה לסיפור הזה.

דוד אמסלם: עכשיו, גם לגבי הגילאים, גם סגרנו, זאת אומרת יש לי הבנות עם השר עצמו, שר הפנים.

דוד אמסלם: דיברנו בגדול מגיל בערך 4 עד כיתה ו'.

דוד אמסלם: זה הטווח.

יפעת שאשא ביטון: מה עם חטיבות ביניים?

דוד אמסלם: יש עוד הרבה צרות במדינת ישראל.

דוד אמסלם: כרגע זה מה שסגרנו אתו.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי.

דוד אמסלם: לדעתי, גם הבעיה שמה.

דוד אמסלם: הרי מה הבעיה של הקייטנות, למה נדרשנו לעניין?

יפעת שאשא ביטון: שיהיה מענה להורים.

דוד אמסלם: הרי ההורה צריך ללכת לעבודה.

דוד אמסלם: עכשיו, אתה לא מייצר לו פתרון, אתה עכשיו מעמיס עליו הוצאה.

דוד אמסלם: אז ילד בכיתה ז', ח', ט' יודע – דרך אגב, לרוב אפילו בכיתה ו' הם לא באים.

דוד אמסלם: אבל בוא נגיד, בסדר - - -

<נמרוד אלירן סבח: בדרך כלל זה נגמר בד'.

יפעת שאשא ביטון: אני מקבלת.

יפעת שאשא ביטון: נתתי גרסה רחבה כדי שיהיה אפשר להתפשר על האמצע ולא יורידו אותנו לכיתה ג'.

יפעת שאשא ביטון: מה לעשות.

דוד אמסלם: דרך אגב, מה שחסר לי שם זה רק מבחינתי – תרשום לך, תומר – שני דברים: דבר ראשון זה לוחות הזמנים בחוק, מתי השר צריך לפרסם, עד איזה תקופה; ודבר שני גם אנחנו צריכים להסדיר את השנה הזאת.

דוד אמסלם: זאת אומרת, כל הוראות המעבר של השנה הזאת.

<תומר רוזנר: תראה, אני יכול להציע לך הצעה בהקשר הזה.

<תומר רוזנר: זה גם לא כתוב כרגע בהצעה, ואני מציע שזה יתוקן.

דוד אמסלם: כן, כן.

<תומר רוזנר: שנייה, שנייה, משהו יותר בסיסי לא כתוב בהצעה, בהצעה לפחות של כבודו.

<תומר רוזנר: בעצם מה שנאמר זה שיחול חוק הפיקוח על מחירי מצרכים ושירותים, ושיש סמכות לשר הפנים להפעיל את הסמכויות לפי החוק האמור, כאשר הסמכויות בחוק האמור הן סמכויות מאוד מגוונות: לקבוע מחיר, לשנות מחיר, להעלות מחיר, להוריד מחיר.

דוד אמסלם: כן.

דוד אמסלם: נשאיר את זה לשיקול דעת אולי.

<תומר רוזנר: לא.

<תומר רוזנר: אבל מה שהבנתי, שאתם רוצים להורות לשר הפנים שהוא חייב לקבוע מחירים.

<תומר רוזנר: מחירים מרביים.

עבדאללה אבו מערוף: עד - - -

יפעת שאשא ביטון: או סטנדרטיים.

דוד אמסלם: לא, אסביר.

דוד אמסלם: תראה, הרציונל הוא ששר הפנים בעצם יתערב, בשיקול דעתו גם יחליט מה התקרה.

<תומר רוזנר: כן, על זה אני מדבר.

<תומר רוזנר: אבל כרגע אין את זה בהצעת החוק.

<תומר רוזנר: אז השאלה אם אתם רוצים לקבוע חובה - - -

דוד אמסלם: אי-אפשר.

דוד אמסלם: אסביר גם מדוע.

דוד אמסלם: בגלל שהדברים האלה הם דינמיים, הם משתנים.

דוד אמסלם: גם כל הסיפור הזה – המחירים הם משתנים כל הזמן.

<תומר רוזנר: זה סותר את מה שאמרת קודם.

דוד אמסלם: לא, אסביר למה אני מתכוון.

דוד אמסלם: ולכן הרעיון הוא שלשר הפנים יש שיקול דעת בעניין הזה, וכל פעם זה משתנה.

דוד אמסלם: זה יכול להיות גם דבר דיפרנציאלי.

יפעת שאשא ביטון: נכון.

יפעת שאשא ביטון: זה מה שהצענו.

דוד אמסלם: והרי לא נתחיל לחוקק חוק, לשנות את המחיר עוד עשר שנים, הרי זה חוק מדינה.

<תומר רוזנר: לא, לא, לא.

יפעת שאשא ביטון: כבוד היושב-ראש, הצעתי שזה יהיה מחירי עלות, פלוס בצ"מים, כדי שאנחנו - - -

דוד אמסלם: כן.

דוד אמסלם: עכשיו, לכל אחד יש את העלות שלו, אתה יודע.

יפעת שאשא ביטון: בדיוק.

דוד אמסלם: אז אני לא נכנס לזה.

<תומר רוזנר: כרגע - - -

דוד אמסלם: אגיד לך למה התכוונתי.

<תומר רוזנר: אוקיי, בבקשה.

דוד אמסלם: עכשיו, אני אומר לשר הפנים – רק שנייה, עבדאללה, אגיד גם את הרציונל.

דוד אמסלם: מה הייתה לנו הבעיה בדיונים שעשינו?

דוד אמסלם: שלא הייתה כתובת שאחראית על העניין.

דוד אמסלם: כל אחד אמר: זה לא אני.

דוד אמסלם: ברגע שיש כתובת אחראית, כתובת ציבורית, אז אני כבר רגוע, בגלל שאני יודע שהיא תעשה את העבודה שלה.

דוד אמסלם: ואם לא, אז הציבור יגיד את עמדתו.

דוד אמסלם: כרגע הסיפור שאין כתובת, אתה לא יודע עם מי לדבר.

דוד אמסלם: כל הדיונים שעשינו – אתה זוכר אותם.

<תומר רוזנר: בהחלט.

דוד אמסלם: עכשיו, מה שאני אמרתי, אגיד לך מה אני רוצה בלוחות הזמנים.

דוד אמסלם: אני רוצה ששר הפנים, הרי בסופו של דבר יש רשויות, יש הורים, שר הפנים עד תקופה מסוימת יוכל להתערב.

דוד אמסלם: מעבר לזה הוא לא יוכל להתערב.

דוד אמסלם: זה אומר שהוא חייב להודיע מראש עד תקופה מסוימת.

דוד אמסלם: הרי מה יקרה?

דוד אמסלם: נגיד הוא לא מודיע, יתחיל עכשיו ביולי-אוגוסט בלגן, ואז הוא יתחיל להגיד לקראת אוגוסט, שבוע לפני: יאללה, אני מרים.

דוד אמסלם: ועכשיו הרשויות לא התארגנו וחלק מההורים כבר שילמו.

דוד אמסלם: אז הכאוס להיות.

דוד אמסלם: אז לכן אני חושב - - -

<תומר רוזנר: אז עד 1 במאי של כל שנה.

דוד אמסלם: כן, עד 1 במאי בכל שנה.

<תומר רוזנר: הוא יכול להפעיל סמכותו.

דוד אמסלם: יוכל להפעיל את הסמכות שלו.

<תומר רוזנר: לגבי אותה שנה.

דוד אמסלם: לגבי אותה שנה.

דוד אמסלם: בדיוק.

דוד אמסלם: ואז בעצם אני מניח שזה מה שהוא יעשה.

דוד אמסלם: עד אז הוא יעשה דיון עם הרשויות, עם השלטון המקומי, ויקבע איתם את הנושא.

<תומר רוזנר: אוקיי.

<תומר רוזנר: עכשיו, לגבי השנה הנוכחית אני רוצה לתת תקופה יותר ארוכה, כי זה - - -

דוד אמסלם: נכון.

דוד אמסלם: אז לכן השנה הנוכחית, לדעתי, בגלל שאנחנו נמצאים ב-delay, עד שנעביר את זה זה יהיה בתחילת המושב הבא, אז לכן נצטרך לתת לו, לדעתי, עד סוף מאי.

<קריאה: תחילת יוני אפילו.

<קריאה: זה מאוחד מדי.

דוד אמסלם: אבל אין ברירה, מבחינת לוחות הזמנים.

<נמרוד אלירן סבח: אבל אז אתה מפספס את הקיץ.

דוד אמסלם: אתה לא אתי.

<קריאה: לא, אתה לא מפספס שום קיץ.

יפעת שאשא ביטון: לא, אתה לא מפספס.

יפעת שאשא ביטון: כי אם אתה מפקח על-פי עקרונות מסוימים, אתה לא מפספס.

דוד אמסלם: קודם כול, הרשויות יודעות שזה קיים.

<נמרוד אלירן סבח: כן, אבל יש הצעת חוק שעכשיו היא חדשה.

<נמרוד אלירן סבח: היא לא הצעה - - -

דוד אמסלם: שנייה, נמרוד.

דוד אמסלם: הצעת החוק הזאת, בעזרת השם, הרי היא תעבור עכשיו קריאה ראשונה.

דוד אמסלם: הבעיה שלנו זה הפרוצדורה בכנסת.

<נמרוד אלירן סבח: יש לנו בעיה של לוחות זמנים.

דוד אמסלם: לוחות זמנים.

דוד אמסלם: עכשיו, אנחנו נעשה אותה ישר במושב הראשון.

דוד אמסלם: אגמור את הדיונים עד תחילת המושב, גם אם אעשה את זה בפגרה.

<תומר רוזנר: אפשר לעשות את זה.

דוד אמסלם: כן, את הדיון אסיים.

דוד אמסלם: איך שנעבור לכנסת, בעזרת השם, נעלה את זה להצבעה של שנייה ושלישית, ואז בעצם שר הפנים יצטרך להיכנס לפעולה, ניתן לו חודש, משהו כזה.

דוד אמסלם: וזה האילוץ שיש לנו עכשיו בפעם הראשונה, אין מה לעשות.

דוד אמסלם: כן, מה רצית, יפעת?

יפעת שאשא ביטון: כבוד היושב-ראש, בהקשר של מה שאמרת לגבי הסכומים והדיפרנציאליות, הרי אם אנחנו מטילים סמכות של פיקוח על משרד הפנים, אז למה שלא נלך לעיקרון שהקייטנות צריכות להיות על-פי מחירי עלות, שכמובן נקבע סטנדרטים מסוימים, כי מי שירצה לעשות צניחה וכאלה לא נממן את העלות הזו.

יפעת שאשא ביטון: אבל שזה יהיה מחיר עלות פלוס בצ"מים, ואז גם אפשר לפקח על זה תקציבית.

דוד אמסלם: אז אסביר לך.

דוד אמסלם: קודם כול, אני משאיר את זה להחלטתו של שר הפנים.

יפעת שאשא ביטון: יהיה לו קל פשוט.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: דבר שני, לכל עיר יש עלות שונה.

יפעת שאשא ביטון: נכון.

דוד אמסלם: אז לכן אני לא רוצה להיכנס לזה.

יפעת שאשא ביטון: אבל בגלל זה זה מאפשר גם את הדיפרנציאליות וגם את השליטה - - -

דוד אמסלם: לא הבנת.

דוד אמסלם: ראש עיר אחד מחליט, בגלל מה שאת אומרת, נגיד אני ראש עיר, לא אכפת לי מהמחיר, אקח מדריך, אשלם לו 100 שקל לשעה.

דוד אמסלם: למה לא? ואגיד: זה עלות שלי.

יפעת שאשא ביטון: צריך להיות בסטנדרטים שייקבעו.

דוד אמסלם: אז את מבינה לאן את הולכת.

דוד אמסלם: לכן אני אומר: זה שר הפנים, יש לו צוות גדול, יש למשרד הפנים הרבה פקידים, שיעשו את העבודה.

עבדאללה אבו מערוף: את העבודה שעשינו - - -

דוד אמסלם: בדיוק.

דוד אמסלם: עכשיו, מה חזקה עלי?

דוד אמסלם: ואני אומר לך את זה באחריות.

דוד אמסלם: ברגע ששר הפנים – הסמכות שלו, כל הקנים עכשיו מופנים לשם.

דוד אמסלם: וזה ההורים.

דוד אמסלם: הורה אחד, יגידו לו: שמע, שר הפנים יקבע 1,000 שקל, יגיד לו: למה 1,000 שקל?

דוד אמסלם: זה יותר מדי.

דוד אמסלם: השני יגיד לו: שמע, נראה לו סביר.

דוד אמסלם: אבל הוא כבר איש ציבור, אנשים מודדים אותו כבר, מתייחסים אליו.

דוד אמסלם: יש לנו כתובת.

דוד אמסלם: עד היום אמרתי - - -

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, יש לו אחריות - - -

דוד אמסלם: בוודאי.

דוד אמסלם: אחריות ציבורית, בוודאי.

דוד אמסלם: אין היום כתובת, בגלל זה הגענו לאן שהגענו.

דוד אמסלם: אני רוצה לספר לך: שר הפנים התערב בעניין הזה באופן לא פורמלי.

דוד אמסלם: הוא הביא תקציב, ברגע שהתחלנו את ההליך, פתאום ראשי הערים התחילו להוריד, חלקם, את המחירים.

יפעת שאשא ביטון: נכון, היה תהליך - - -

<נמרוד אלירן סבח: מה שבטוח, שאף ראש עיר לא ירצה שהשר יתערב לו.

דוד אמסלם: זה מה שאני אומר.

דוד אמסלם: עכשיו, אם אני ראש העיר, אז אני אומר: רק שנייה, רק שנייה, אז בוא אני אספר לתושבים שלי.

דוד אמסלם: למה אני צריך עכשיו ששר הפנים ייתן להם את המתנה?

דוד אמסלם: אני אתן להם, הרי ממילא הוא יכריח אותי.

דוד אמסלם: אז זה הרציונל.

דוד אמסלם: אני טוען ששר הפנים בכלל לא יצטרך להשתמש בסמכות.

דוד אמסלם: הוא יכוון אותם לאן שהוא רוצה שזה יגיע, ולשם זה ילך לבד, באוטומט.

דוד אמסלם: כן, רק שנייה.

דוד אמסלם: עבדאללה, אתה רוצה משהו?

עבדאללה אבו מערוף: כבר שנתיים.

עבדאללה אבו מערוף: הגענו עד השלב הזה.

עבדאללה אבו מערוף: טוב מאוד.

דוד אמסלם: יוליה.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.

יוליה מלינובסקי: כמה הערות.

יוליה מלינובסקי: קודם כול, מצוין שמתקיים דיון ושזה כבר יוצא לאן שהוא.

יוליה מלינובסקי: אבל אני עדיין סבורה שכל העסק הזה של הקייטנות צריך להיות בידיים של משרד החינוך.

יוליה מלינובסקי: ותיכף אסביר למה.

יוליה מלינובסקי: יש היום דבר שנקרא "בתי-הספר של החופש הגדול", שהוא מוגדר, מוסדר, ברור: שלושה שבועות, מחיר ידוע – 850 שקל, יש תכנים.

יוליה מלינובסקי: זאת אומרת, יש תוכן, יש מחיר ויש סטנדרט.

יוליה מלינובסקי: לא צריך להמציא את הגלגל, הוא כבר קיים.

יוליה מלינובסקי: בעצם מה שאנחנו רואים פה זה מגיל 4 עד סוף כיתה ו' – זה עד גיל 10, נכון?

יפעת שאשא ביטון: 12.

יוליה מלינובסקי: 12.

יוליה מלינובסקי: אז אין שום סיבה לא לקחת את המודל הקיים, "בית-ספר קיץ", בלי להתייחס לנושא של הסבסוד, כי שם זה מסובסד חלק על-ידי המדינה וחלק משלמים הורים.

יוליה מלינובסקי: בלי להתייחס, לראות את זה כמודל, ופשוט להרחיב את המודל הזה לכיתות גן ועד כיתות ו'.

יוליה מלינובסקי: כי פה צריך להגדיר קודם כול מה זה קייטנה.

יוליה מלינובסקי: הקייטנה יכולה להיות שלושה שבועות.

יוליה מלינובסקי: למה אני אומרת שהמודל כבר קיים?

יוליה מלינובסקי: כי זה כבר הרבה יותר קל לעשות משהו על בסיס קיים.

יוליה מלינובסקי: קייטנה זה שלושה שבועות, זה ארבעה שבועות.

יוליה מלינובסקי: בהתאם יהיה המחיר.

יוליה מלינובסקי: גם כן תוכן הקייטנה.

יוליה מלינובסקי: המטרה לדעתי זה ליצור מצב שתהיה לנו קייטנה ציבורית, כי אנחנו מדברים פה על הקייטנות הציבוריות ולא הפרטיות, שהן יהיו אחידות, שיהיו נגישות לכל ילדי ישראל.

יוליה מלינובסקי: וזה גם כן יוצר שוויון, שוויון עם תוכן, כי התוכנית הזאת כבר קיימת.

יוליה מלינובסקי: אז לדעתי פה, חוץ מנושא של הפיקוח על המחיר, מאוד חשוב להכניס נושא של התוכן, המודל – מה אנחנו רוצים שתהיה הקייטנה?

יוליה מלינובסקי: וגם כן הגדרה של קייטנה, כי מזה גם כן יהיה מחיר מן הסתם.

יוליה מלינובסקי: שלושה שבועות זה פחות מארבעה וכו' וכו'.

יוליה מלינובסקי: גם נושא של גילאים – מה שמתאים לילדים בכיתות גן לא מתאים לילדים בכיתה ו', וסביר להניח שהעלות היא אחרת.

יוליה מלינובסקי: ילדים בכיתות גן כמעט לא מוציאים אותם בקייטנה החוצה, אולי פעם או פעמיים.

יוליה מלינובסקי: ילדים בכיתות ו' זה יותר בריכה ויותר אטרקציות.

יוליה מלינובסקי: המחיר שונה.

יוליה מלינובסקי: גם צוות בכיתות גן הוא אחר מאשר צוות בכיתה ו'.

יוליה מלינובסקי: בכיתת גן זה לפחות שני סייעות, זה גננת וכו' וכו'.

יוליה מלינובסקי: בגלל זה לדעתי מה שמתבקש – שוב, אני מבינה שזה לא ניתן, זה החלומות שלי – שזה יהיה במסגרת של החינוך, כי אני רואה בקייטנות המשך של מערכת החינוך גם בקיץ.

יוליה מלינובסקי: לפחות ככה אני רואה את הדברים.

יוליה מלינובסקי: כמו צהרונים וחוגים, דרך אגב.

יוליה מלינובסקי: זה באותו סל.

יוליה מלינובסקי: אבל בחוק הזה, לדעתי, צריך להוסיף, שחוץ מקביעת המחיר ופיקוח על מחירים, ששר הפנים יהיה רשאי לקבוע תוכן.

יוליה מלינובסקי: ואז אפשר לקחת את התוכן הזה, שכבר קיים ב"בית-ספר קיץ", ופשוט לאמץ את זה, כפי שהיו לי שיחות עם - - -

יפעת שאשא ביטון: לא בטוח.

יפעת שאשא ביטון: כבוד היושב-ראש, אנחנו מדברים על מסגרת בלתי פורמלית.

יפעת שאשא ביטון: אני לא רוצה גם את הילדים - - -

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: אין פה ויכוח.

דוד אמסלם: אני שומע אותה.

יפעת שאשא ביטון: לא, אבל זה לא דיון.

דוד אמסלם: לא, זה לא עובד ככה.

יפעת שאשא ביטון: אה, לא?

יפעת שאשא ביטון: חשבתי שאני בוועדה - - -

דוד אמסלם: לא, לא אצלי, זה לא ועדה אחרת, זה כאן.

דוד אמסלם: תנו ליוליה לסיים.

דוד אמסלם: בבקשה.

יוליה מלינובסקי: בנוסף, מה שחסר לי בחוק הזה זה פיקוח פרלמנטרי.

יוליה מלינובסקי: בשאיפה שלי הייתי רוצה לראות, שאחרי שכבר קבעו כל שנה, ברור שיש שינויים במחיר כל שנה, תוכן ומחיר לאותה השנה, הדבר הזה יבוא לוועדת הפנים – שוב, הייתי רוצה שזה יהיה חינוך – ועדה כזו או אחרת של הכנסת, בדומה לתשלומי הערים.

יוליה מלינובסקי: ככה זה שקוף, זה פתוח, זה מוסדר.

דוד אמסלם: הבנתי.

יוליה מלינובסקי: וזה נותן גם כן אפשרות לחברי כנסת להביע עמדה, כי אני לא רוצה שהדברים ייסגרו בחדרי חדרים.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: לפי הסדר שרשומים כאן.

דוד אמסלם: משרד הפנים.

דוד אמסלם: בבקשה.

<איתי פלומבו ויסמן: אני איתי פלומבו ויסמן, סגן מנהל אגף תאגידים עירוניים במשרד הפנים.

דוד אמסלם: כן, איתי.

<איתי פלומבו ויסמן: אני מרכז את התחום עבור המשרד, מרדכי הטיל עלי לרכז את התחום.

<איתי פלומבו ויסמן: ננסה להתכנס ללו"ז שהכתבת לנו לכיוון סוף מאי, תחילת יוני.

<איתי פלומבו ויסמן: משרד הפנים אינו מתנגד להצעה.

<איתי פלומבו ויסמן: מה שכן חשוב לנו להעלות על הפרק זה שתי נקודות עיקריות.

<איתי פלומבו ויסמן: אחת, מבחינת תכנים של הקייטנה, משרד הפנים אינו זה שעוסק בתכנים, אנחנו גם לא מעוניינים לעסוק בתכנים.

<איתי פלומבו ויסמן: בשביל זה יש משרד, יש כתובת, משרד החינוך.

<איתי פלומבו ויסמן: הם יעשו את זה.

דוד אמסלם: טוב.

<איתי פלומבו ויסמן: לגבי עולם הרגולציה, אז שוב, כיוון שאין לנו התנגדות לקידום החקיקה, אנחנו כן צריכים להקים במשרד הפנים מערך שיפקח על העולם הזה.

<איתי פלומבו ויסמן: כיום אנחנו לא מכירים את עולם פיקוח על המחירים, זה עולם שקיים במשרד הכלכלה, ואנחנו צריכים תקצוב, תקנים, שיוכלו לאפשר את העבודה הזאת.

דוד אמסלם: שמעתי.

דוד אמסלם: איתי, לא קשור לעניין, לא צריך.

דוד אמסלם: אם יש לך בעיה, תבוא אלי, אני והעוזר שלי – שעתיים נסדר לך את הכול, כמו שעשינו אז.

דוד אמסלם: אז אם אתם מבקשים תקנים - - -

עבדאללה אבו מערוף: למה שעתיים?

דוד אמסלם: שנייה.

דוד אמסלם: גם ישבתי עם השר שלך, זה עלה בפניו גם, אז גם הוא עצמו לא קיבל את העמדה.

דוד אמסלם: תקנים זה תמיד טוב.

דוד אמסלם: אם אתם רוצים עוד עובדים, זה תמיד טוב.

דוד אמסלם: אז אבוא אצלכם, יכול להיות שאעביר לכם כמה מפה לפה.

<איתי פלומבו ויסמן: אנחנו רוצים לעשות את זה בצורה אפקטיבית.

דוד אמסלם: אל תדאג.

דוד אמסלם: אם אתה מרכז את זה, יש לך זמן לעשות את זה יפה, לצאת לחופש, לעשן נרגילה, לשבת ככה ולעשות אחלה עבודה.

דוד אמסלם: ועוד יישאר לך עוד הרבה זמן.

<איתי פלומבו ויסמן: אבל זה לא התפקיד היחיד שלי במשרד.

<איתי פלומבו ויסמן: אני אחראי על פיתוח כלכלי בתאגידים עירוניים.

דוד אמסלם: בוא, אדבר איתם שייתנו לך עוד כמה שעות נוספות לעניין.

דוד אמסלם: טוב?

דוד אמסלם: יאללה, תודה.

דוד אמסלם: משרד הרווחה.

דוד אמסלם: בבקשה, רחלי.

<רחלי סונגו: רחלי סונגו מהמחלקה המשפטית של משרד הרווחה והשירותים החברתיים.

<רחלי סונגו: למשרד הרווחה יש קייטנות שהוא מממן, יחד עם הרשויות המקומיות, תיכף ירחיבו על צורת המימון.

<רחלי סונגו: ובגלל זה אנחנו מבקשים שיחריגו אותנו מהצעת החוק, בהתאם גם למה שנקבע בוועדת שרים לחקיקה.

דוד אמסלם: רגע, בוא נשמע איך אתם - - -

<מירב נהיר: אני מירב נהיר, אני ראש תחום התקצוב - - -

דוד אמסלם: דברי רק למיקרופון, לא שומעים.

דוד אמסלם: כן.

<מירב נהיר: במשרד הרווחה יש תעריפים על בסיס תמחור אחיד של טבלת שכר והחזקה, שנכונים רוחבית לכל תעריפי המשרד, ומשמשים לקניית שירותים באמצעות מכרזים.

דוד אמסלם: כן.

<מירב נהיר: אנחנו מבקשים החרגה, מכיוון שהתעריפים שלנו כולם מתומחרים באותו אופן ועל בסיס שוויוני, כאשר המודלים הסופיים מוגשים לוועדת תעריפים בין-משרדית, שנציגים בה חברי האוצר, השלטון המקומי והמשרד, והמחיר משמש אחרי זה למכרז שאינו על המחיר אלא על איכות.

<מירב נהיר: זאת אומרת, במחיר נתון בוחרים את הספקים שיכולים לתת את ההצעה הטובה ביותר.

דוד אמסלם: מה המחיר, דרך אגב?

<מירב נהיר: זה משתנה.

<מירב נהיר: יש לנו "מוגנות קיץ לילד ונוער", שזה סביב 1,000 שקל עבור בין שבועיים לשלושה.

<מירב נהיר: ובסביבות 550 שקל למוגבלים לארבעה-חמישה ימים.

<קריאה: יום מלא או חצי יום?

דוד אמסלם: שנייה.

<חיה רשף: - - - עד איזה שעה, כולל צהריים, לא כולל צהריים.

<מירב נהיר: רגע, זה המחיר שהולך להתחשבנות מול הרשויות המקומיות.

<מירב נהיר: 75% במימון משרד הרווחה, 25% במימון הרשויות המקומיות.

דוד אמסלם: אוקיי.

<מירב נהיר: לכן יש להם נציג בוועדת תעריפים.

<מירב נהיר: לכן אנחנו מבקשים החרגה בעצם מקביעת מחיר, כי בעצם המחיר הזה מאושר על ידי האוצר, שלטון מקומי - - -

דוד אמסלם: אתן לך את התשובה.

עבדאללה אבו מערוף: - - - יכול מצ'ינג.

דוד אמסלם: בסופו של דבר מה שמעניין אותנו מבחינת המחיר של שר הפנים זה המחיר האפקטיבי להורה, לא כמה עולה הקייטנה.

<מירב נהיר: רגע.

<מירב נהיר: ילד ונוער אין השתתפות הורים, ובאוטיסטים אין השתתפות הורים.

דוד אמסלם: אז אם אין השתתפות הורים, אז המחיר הוא אפס.

<מירב נהיר: אה, אתם מדברים על קביעת מחיר רק להשתתפות?

דוד אמסלם: כן.

דוד אמסלם: אנחנו מדברים כרגע, הרי ברור שכל החוק הזה לא היה קיים אם ההורים לא משלמים.

<מירב נהיר: הבנתי.

דוד אמסלם: אז בבקשה, תסתדרו, הכול בסדר.

דוד אמסלם: הרעיון הוא כמה ההורים משלמים.

דוד אמסלם: עכשיו, אם כאן הרשות משלמת 25%, והמדינה 75%, הלוואי שזה היה בכל המקרים, אז לא היה דיון.

<מירב נהיר: לא, יש לנו תעריפים שיש בהם השתתפות פונה, שהיא גם כן לפי - - -

דוד אמסלם: אבל אני מניח שהשתתפות הפונה היא בוודאי - - -

<קריאה: מה המקסימום?

<מירב נהיר: סמלית.

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: בוודאי שהשתתפות הפונה לא תהיה כמו התקרה שהשר בעצם קובע שזה המחיר שההורים משלמים, הרגילים.

דוד אמסלם: אז ממילא אתם לא נכנסים להגדרה, לכן לדעתי - - -

<מירב נהיר: אני לא יודעת מה המינימום שייקבע כאן.

יפעת שאשא ביטון: הקייטנות שלכם מאוד זולות להורים, אז זה לא - - -

דוד אמסלם: דקה.

דוד אמסלם: אני מעריך שהמחירים שהשר בסוף, אם אני השר, קובע, אז זה בוודאי יהיה סביב הנושא של מחיר קייטנות קיץ – 750 שקל להורה.

<קריאה: "בית-ספר קיץ".

<נמרוד אלירן סבח: 856.

דוד אמסלם: כן, 856.

<קריאה: 2.

דוד אמסלם: או 2.

דוד אמסלם: אני זוכר 2.

דוד אמסלם: אז אני מניח, שאם ההורה משתתף ב-10%, אז בטח לא מדובר ב-8,500 שקל.

דוד אמסלם: אז אנחנו לא שם.

דוד אמסלם: בסדר?

דוד אמסלם: תודה.

<מירב נהיר: אז למה אי-אפשר לכתוב שאנחנו מוחרגים?

דוד אמסלם: אגיד למה.

דוד אמסלם: אל"ף, בגדול אנחנו לא רוצים להחריג אף אחד, בגלל שאנחנו באים מהזווית של ההורה.

דוד אמסלם: בי"ת, אם מחר המדינה תחליט שהיא לא רוצה להשתתף, וגם הרשויות.

דוד אמסלם: הרי זה חוק אחר.

דוד אמסלם: מחר יכול לבוא מישהו ולהגיד: רבותי, גם למוגבלים אנחנו נמצאים בקיצוץ, ואנחנו מורידים את הסעיף הזה, והם ישלמו כמו כולם.

דוד אמסלם: אז מה, עכשיו נשאיר להם את המחיר מה שרוצים?

דוד אמסלם: אז לכן אנחנו רוצים להשאיר את זה בכל מקרה.

דוד אמסלם: משרד האוצר, בבקשה.

דוד אמסלם: שלום לך, שירה.

<שירה דימניק: שירה דימניק, משרד האוצר, אגף תקציבים.

<שירה דימניק: דגש מאוד חשוב, שגם עלה בוועדת השרים לענייני חקיקה, זה שהחוק יעבור בחקיקה שהיא חקיקה ייעודית ולא דרך חוק פיקוח על מצרכים ושירותים.

דוד אמסלם: דיברתי אתכם על זה.

<שירה דימניק: נכון.

<שירה דימניק: כרגע אבל, במה שהעליתם בהתחלה בנקודות, אתם עדיין מדברים על חוק פיקוח על מצרכים ושירותים.

<שירה דימניק: חשוב שזה לא יהיה דרך החקיקה הזאת, אלא חקיקה ייעודית, אם אתם רוצים לפקח דרך משרד הפנים או משרד - - -

<תומר רוזנר: מה זה מילת הקוד הזאת?

דוד אמסלם: אסביר.

דוד אמסלם: הם בגדול – את יודעת מה?

דוד אמסלם: תסגרי את זה אחרי זה מול תומר.

<תומר רוזנר: לא, אני לא מבין מה זה "חקיקה ייעודית".

דוד אמסלם: בגדול כשאתה מדבר על חוק מה שנקרא פיקוח מחירים – הם באים מהצד הפורמלי.

<תומר רוזנר: אני מבין.

<תומר רוזנר: אין בזה חידוש.

<תומר רוזנר: יש דוגמאות בחקיקה, לא המצאנו את הגלגל הזה.

<שירה דימניק: אתם רוצים שנסביר רגע?

<תומר רוזנר: כן, בהחלט.

<שירה דימניק: אוקיי.

<שירה דימניק: כשאנחנו עובדים לפי חוק פיקוח על מצרכים ושירותים, יש מנגנון מאוד סדור של איך שהדברים עובדים.

<שירה דימניק: יש ועדה שהיא ועדה בין-משרדית, שבה נוכחים בעצם משרד האוצר ומשרד רלוונטי, נניח שבמקרה הזה זה משרד הפנים.

<שירה דימניק: ובוועדה, אם רוצים לפקח על מוצר או על שירות מסוים, צריכה להתקיים עילה, זה סעיף 6 לחוק.

<שירה דימניק: עושים בחינה של השוק.

<שירה דימניק: לרוב לפני שמטילים איזשהו פיקוח, עושים פיקוח לפי פרק ז', כלומר דיווח, קבלת מידע מהגוף שצפוי להיות מפוקח, ואז לאחר מכן יש דיונים של הוועדה.

<שירה דימניק: הוועדה היא גורם ממליץ, הוועדה ממליצה לשרים.

<שירה דימניק: אם השרים מקבלים את המלצת הוועדה, נחתמים צווים.

<שירה דימניק: אז מה שאנחנו מנסים להגיד, שלהיכנס לחוק פיקוח על המחירים ולהגיד: המוצר הזה יפוקח מתוקף הפיקוח, זו פגיעה במנגנון הקיים.

<תומר רוזנר: אבל זה קיים כבר בחקיקה, את מודעת לכך.

<שירה דימניק: מה זאת אומרת זה קיים בחקיקה?

<תומר רוזנר: כי יש חוקים אחרים שעושים את זה.

<שירה דימניק: יש חוקים אחרים שמטילים פיקוח, השאלה אם - - -

<תומר רוזנר: לא, בדיוק באותה הדרך.

דוד אמסלם: תן לה דוגמה.

<שירה דימניק: אם תפתח את תקנות פיקוח על מצרכים ושירותים, לא תראה מוצר שהוא מפוקח.

<תומר רוזנר: יש, אני לא זוכר בדיוק כרגע, אבל לא המצאנו את זה.

<תומר רוזנר: יש שניים או שלושה חוקים לפחות שהסתמכנו עליהם כשכתבנו את הצעת החוק.

<שירה דימניק: השאלה אם זה חוקים או הצעות חוק.

<שירה דימניק: יש הצעות חוק - - -

<תומר רוזנר: לא, לא, חוקים, חוקים.

<תומר רוזנר: אנחנו לא מסתמכים על הצעות חוק.

דוד אמסלם: יש לי רעיון.

<שירה דימניק: אז ההצעה הזו, מבחינת ההליך אתם רוצים להחיל איזשהו פיקוח - - -

דוד אמסלם: שירה, הבנו, הבנו.

<שירה דימניק: שתהיה חקיקה שהיא לא דרך חוק הפיקוח.

יוליה מלינובסקי: אני לא הבנתי.

יוליה מלינובסקי: אבל אני רוצה לשמוע מה היא אומרת.

יוליה מלינובסקי: כבוד היושב-ראש, היא מסבירה, אני מנסה לשמוע אותה.

דוד אמסלם: שנייה.

דוד אמסלם: אסביר לך.

יוליה מלינובסקי: יופי.

דוד אמסלם: אני היושב-ראש פה.

יוליה מלינובסקי: מה הם רוצים לעשות?

דוד אמסלם: הסברתי.

דוד אמסלם: פה הוויכוח הוא פרוצדורלי, הוא לא במהות.

<תומר רוזנר: לגמרי.

דוד אמסלם: לגמרי.

דוד אמסלם: לא קשור, זה לא במהות.

דוד אמסלם: יש חוק של פיקוח על המחירים, שהם בפרוצדורה עובדים דרכו, זה האוצר וכו', יש ועדה כמו שהיא אמרה.

דוד אמסלם: ולכן היא אומרת: אם אתם רוצים, תעבירו את זה במסלול אחר, לא דרך אותו סעיף.

דוד אמסלם: לא קשור.

יוליה מלינובסקי: הם לא רוצים שזה יהיה בפיקוח על מחיר?

דוד אמסלם: לא, לא.

דוד אמסלם: הסברתי.

<שירה דימניק: דרך החוק.

דוד אמסלם: הסברתי, זו פרוצדורה, זה לא קשור למהות.

דוד אמסלם: אז לכן מה שאני מציע – שירה, שבי עם תומר, אין פה אידאולוגיה.

<תומר רוזנר: אתה רוצה שנעתיק את כל חוק הפיקוח?

<תומר רוזנר: אין בעיה.

<תומר רוזנר: זה ודאי.

<תומר רוזנר: כל מה שאמרה הגברת, אנחנו מדלגים על התהליך הזה, והמחוקק מורה - - -

דוד אמסלם: בסדר.

<תומר רוזנר: אבל כל התהליך שנאמר, שיש ועדה בין משרדית שבודקת, מחילה את פרק ז', מקבלת נתוני שוק, ורק אחר מחליטה אם להחיל את החוק, אנחנו אומרים שסעיף 6 – שרואים את השירות הזה כאילו שירות שעבר את כל הפרוצדורה הזאת.

דוד אמסלם: אז אני אומר כזה דבר - - -

<שירה דימניק: אז שיהיה בחוק - - - שיהיה סעיף 6, אלא חוק - - - את הפיקוח.

דוד אמסלם: שירה, אין בעיה.

<תומר רוזנר: נראה לך את הדוגמאות בישיבה הבאה.

דוד אמסלם: הבנתי, שירה.

<תומר רוזנר: לא מתקנים את חוק הפיקוח.

דוד אמסלם: ישבתי איתם על הסעיף הזה, סיפרתי לך, וזה הסיכום.

דוד אמסלם: אמרתי שבגדול הם לא רוצים להעביר את זה דרך הפיקוח, בגלל שזה שובר להם את - - -

<תומר רוזנר: אבל - - - אנחנו לא מתקנים את חוק הפיקוח.

דוד אמסלם: בסדר, תדבר איתם בפינה הזאת, זה פחות חשוב.

דוד אמסלם: מירה סלומון.

דוד אמסלם: מירה, בבקשה.

<מירה סלומון: תודה.

<מירה סלומון: מרכז השלטון המקומי מתנגד להצעת החוק הזו, וביתר שאת ובהמשך לדברים שנאמרו על-ידי חברת הכנסת מלינובסקי, מתנגד לכך שמשרד החינוך מוציא את עצמו מתחולת החוק.

<מירה סלומון: אנחנו סבורים שמשרד החינוך צריך לקבוע מרכיבים פדגוגיים של מה צריך להיות בקייטנה.

<תומר רוזנר: הוא לא מוציא את עצמו.

<מירה סלומון: אנחנו מבינים שהם לא רוצים, אבל אנחנו עומדים על עמדתנו, שכאשר מייצרים פיקוח על מחירים צריך לדעת על מה מדברים.

<מירה סלומון: לא כל קייטנה צריכה להמציא את הגלגל מחדש.

<מירה סלומון: צריך לייצר מרכיבים מסוימים שבגינם נעשה הפיקוח על המחירים.

<תומר רוזנר: בשביל זה יש חוק הקייטנות.

<מירה סלומון: אני באמת לא יכולה להעיר את ההתייחסויות שלי וגם לשמוע מה אומר היועץ המשפטי לוועדה, אז - - -

<תומר רוזנר: הוא לא אומר את זה לך.

<תומר רוזנר: אם הוא היה רוצה לומר את זה לך הוא היה - - -

דוד אמסלם: אני שומע, מירה.

דוד אמסלם: אני מקשיב לך, אני יכול להגיד כל מילה שאמרת.

דוד אמסלם: אני שומע.

<מירה סלומון: אז כמו שהתחלתי לומר, אנחנו סבורים שמשרד החינוך צריך לייצר מרכיבים פדגוגיים רלוונטיים בקייטנה, ובעקבות היצירה הזאת של סל המרכיבים שיסופקו בקייטנה ייווצר גם המחיר שלהם.

<מירה סלומון: בנוסף, אנחנו סבורים שההוצאה של משרד החינוך מהצעת החוק, מהנושא של בכלל יצירת הקייטנות - - -

דוד אמסלם: דרך אגב, מירה, מי הפריע לכם עד היום לעשות את זה?

<קריאה: - - -

<מירה סלומון: אני מבקשת להזכיר שאנחנו כבר כמה שנים - - -

עבדאללה אבו מערוף: לקבוע תהליך פדגוגי.

דוד אמסלם: כן, מי הפריע לכם עד היום לעשות את זה?

דוד אמסלם: איפה הייתם עד היום?

<מירה סלומון: אז אני משיבה לאדוני, ואני מבקשת להזכיר שאנחנו כבר כמה שנים מקדמים את המהלכים האלה, בשיתוף עם משרד החינוך במסגרת "בתי-הספר של החופש הגדול".

דוד אמסלם: הבנתי.

<נמרוד אלירן סבח: ושום דבר לא קרה.

<מירה סלומון: יצרנו הסכמים, אנחנו פועלים על-פי ההסכמים.

<מירה סלומון: בהסכמים האלה יש גם מרכיבים של תכנים וגם מרכיבים של - - -

דוד אמסלם: טוב.

<מירה סלומון: אני מבקשת לומר עוד מילה, אדוני.

<מירה סלומון: חלק מהנושא של "בתי-הספר של החופש הגדול" הוא העובדה שמשרד החינוך גם משלם כ-250 מיליון שקלים בשנה בגין הדבר הזה לכל שכבת גיל.

<מירה סלומון: ההוצאה של משרד החינוך מהצעת החוק ומהאחריות לפעילות של הקייטנות בחופש הגדול גם יכולה, עלולה, עשויה, וכנראה גם תוביל לכך שמשרד החינוך יפסיק במימון של התחום הזה.

יפעת שאשא ביטון: אין קשר ביניהם.

דוד אמסלם: טוב, תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: כבוד היושב-ראש, הערה מקצועית.

יפעת שאשא ביטון: קצת מערבבים פה בין הדברים.

יפעת שאשא ביטון: "בתי-הספר של החופש הגדול" זה דבר אחד וזה במשרד החינוך, וקייטנות זה דבר אחר, שהיה מאז ומתמיד, עוד הרבה לפני "בתי-הספר של החופש הגדול", בדרך כלל באמצעות גופים שהם בלתי פורמליים, זה חברות המתנ"סים והאחרים.

דוד אמסלם: כן, אני לא מתווכח.

יפעת שאשא ביטון: תקשיבו, לילדים מגיע גם תוכנית בלתי פורמלית.

יפעת שאשא ביטון: אי-אפשר שהכול יהיה פדגוגי ותכנים.

יפעת שאשא ביטון: והם יוצאים לחופש הגדול.

יפעת שאשא ביטון: ואני כאשת חינוך אומרת את זה.

יפעת שאשא ביטון: אז בואו נתכנס רגע לפרופורציות, וניתן לרשויות לעשות את מה שהן עשו גם לפני כן, רק במסגרת חוק מסוים, שיאפשר את הוויסות.

יפעת שאשא ביטון: זה הסיפור.

דוד אמסלם: טוב, תודה.

יוליה מלינובסקי: איך את יכולה לקבוע מחיר אם אין לך תוכן?

יוליה מלינובסקי: מי יקבע את הסטנדרטים?

יפעת שאשא ביטון: - - -

דוד אמסלם: יפעת, תודה רבה, אני רוצה להתקדם בדיון.

דוד אמסלם: מירה, אני רוצה להתקדם, אעיר לך שתי הערות.

יוליה מלינובסקי: אי-אפשר - - -

יפעת שאשא ביטון: יש סטנדרטים.

דוד אמסלם: זה מפריע לי.

יוליה מלינובסקי: אז בואי נקבע את הסטנדרטים.

דוד אמסלם: חברת הכנסת טלי - - -

<קריאה: יוליה.

דוד אמסלם: אה, יוליה, סליחה.

דוד אמסלם: שמעתי אותך, אמרת כבר - - -

יוליה מלינובסקי: לא, פנית טלי.

יוליה מלינובסקי: כשאהיה טלי אשמע אותך.

יוליה מלינובסקי: כל עוד אני לא, אז אני לא - - -

דוד אמסלם: יוליה, את צודקת.

דוד אמסלם: אמרת את העמדה שלך, באריכות, אז אני רוצה להתקדם.

דוד אמסלם: יש לי שתי הערות.

דוד אמסלם: אחת, אמרתי, אף אחד לא הפריע לכם לעשות את זה עד היום.

דוד אמסלם: עשיתי דיונים כאן לדעתי כמעט שנה וחצי, שישה-שבעה דיונים, ישבתם כאילו אתם מהאו"ם, כאילו לא שייך אליכם האירוע בכלל.

דוד אמסלם: שמעתם את הדיונים, כל משרד אמר שזה בכלל לא הוא.

דוד אמסלם: הייתה פה התנערות מוחלטת מהנושא.

עבדאללה אבו מערוף: לא, דווקא היה דיון שהם הסכימו.

עבדאללה אבו מערוף: שאמרו שאנחנו בעד ואנחנו בסדר, טוב שאתם מסדרים.

דוד אמסלם: זה אחד.

דוד אמסלם: שתיים, גם אם מחר משרד החינוך יחליט שהוא נכנס לנושא ברמה התקצובית – אהלן וסהלן, אף אחד לא מפריע לו גם לעשות את זה.

דוד אמסלם: אז בבקשה.

דוד אמסלם: דרך אגב, אם מחר הוא ייכנס, אז תהיה תקרה, בבקשה.

<מירה סלומון: שוב, אדוני, אנחנו רואים ב"בתי-הספר של החופש הגדול" - - -

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: אני לא פותח את הדיון.

דוד אמסלם: מירה, רק עניתי לך למה שאמרת, בסדר?

דוד אמסלם: מתקדמים הלאה.

דוד אמסלם: מי זה אמציה?

דוד אמסלם: בבקשה, אמציה.

<אמציה דויטש: שלום, אני אמציה מפורום ועדי ההורים היישוביים.

<אמציה דויטש: כמה הערות.

<אמציה דויטש: לפי הנוסחים של החוק שראינו עד היום – קודם אנחנו מברכים על הדיון ועל ההתמדה שלך בעניין הזה כבר הרבה זמן, כדי לקדם ולמצות את העניין - - -

דוד אמסלם: אמציה, חוזרים לעניין של החוק.

דוד אמסלם: בוא, ישר לחוק.

<אמציה דויטש: ישר לחוק, בלי מחמאות.

<אמציה דויטש: אבל בכל זאת, לפני המחמאות, איזושהי מחאה קטנה שקשורה גם למה שנאמר, עדיין חשוב לנו להגיד שאם היה "בתי-הספר של החופש הגדול", כפי שהממשלה הבטיחה, והוא היה מגיע להבשלה כמו שצריך, כבר לפני שנה לא היינו צריכים בכלל לנהל את הדיון הזה ואת החוק החדש הזה.

<אמציה דויטש: וזה מה שצריך לקרות עדיין גם במקביל לתהליך שאנחנו עושים כאן.

<אמציה דויטש: לא, בממשלה שם דיברו גם על הגנים.

<אמציה דויטש: לא נכון.

<קריאה: "בתי-הספר של החופש הגדול" זה מהגנים.

<אמציה דויטש: דובר שם גם על הגנים.

דוד אמסלם: צודק.

דוד אמסלם: דרך אגב, בדרך כלל אנחנו נכנסים איפה שהמדינה לא נמצאת.

<אמציה דויטש: והגנים שם יותר חשובים מכיתה ד', ה'.

דוד אמסלם: מסכים גם בזה, דרך אגב.

<אמציה דויטש: הלאה.

<אמציה דויטש: כמה הערות ממה שניסינו להבין מהחוק.

<אמציה דויטש: בשתי הצעות מוזכרים תאגידים עירוניים על-פי פקודת העיריות.

<אמציה דויטש: עכשיו, זו אולי שאלה ליועצים המשפטיים, גם העברתי את זה בכתב מראש, יש לנו את המועצות האזוריות שעובדות על-פי פקודה אחרת.

<אמציה דויטש: השאלה אם הדיוק הזה מחריג אותן או לא, כי מדובר באוכלוסייה מאוד גדולה.

<גבי גאון: גם המקומיות, לא רק האזוריות.

דוד אמסלם: תומר, אנחנו מתכוונים, ההגדרה שגם במקומיות, גם - - -

<תומר רוזנר: מה זה המקומיות?

דוד אמסלם: המועצות האזוריות, הוא אומר, יכול להיות שיש להן פקודה של מועצות אזוריות.

<תומר רוזנר: נבדוק.

דוד אמסלם: נבדוק.

דוד אמסלם: הערה טובה.

<אמציה דויטש: בסדר?

<אמציה דויטש: כי זו אוכלוסייה מאוד גדולה, שרק לא תוחרג בטעות.

<תומר רוזנר: רשות מקומית זה ברור - - -

דוד אמסלם: בגדול, אמציה, הערה טובה.

דוד אמסלם: הוא יבדוק, אנחנו מתכוונים לכל המכלול.

<אמציה דויטש: אוקיי.

<אמציה דויטש: מבחינת התוכן, חלק מזה אולי יהיה בתקנות, חלק אולי צריך להיות בחוק, דבר ראשון צריך לתחם את הגילאים, באמת מאיזה גילאים, כי ראינו שבשתי הגרסאות של החוק גם המקרים קצת שונים.

<אמציה דויטש: ולכן זה חשוב התיחום.

<אמציה דויטש: כשהגיל הרך מבחינתנו הוא עדיף, כלומר הגן הוא זה שבא ראשון.

דוד אמסלם: לא קשור, זה לא בסדר עולה.

דוד אמסלם: יש מחיר לכולם, 4 עד ו'.

<אמציה דויטש: וצריך גם לפרט, בין אם בתקנה או בחוק, גם מה אותה חבילת בסיס, כי אנחנו יודעים שיש מקומות שרוצים להרחיב מעבר.

<אמציה דויטש: אז בתקנה.

דוד אמסלם: אלה דברים שהם דינמיים ומשתנים.

דוד אמסלם: אבל שר הפנים בסוף יש לו כזה דבר: כשהוא יצטרך לקבל החלטה, נניח שאני שר הפנים, לטובת העניין, אז אני מייצר את המוצר ועל בסיסו אני קובע את המחיר.

דוד אמסלם: אז יש מוצר בסיס, שהוא מוצר סביר וטוב.

דוד אמסלם: דרך אגב, כשעשינו את הדיונים, הרכבנו סל קייטנה – אנחנו זה נמרוד, אני – ועשינו את התמחור שלה.

דוד אמסלם: עשינו את התמחור.

דוד אמסלם: עכשיו, מי שירצה להפריז, אהלן וסהלן.

דוד אמסלם: בסדר, אין בעיה.

דוד אמסלם: אז אני מניח שזה מה שהם יעשו, ולא צריך בשביל זה יום לימודים ארוך.

דוד אמסלם: בונים סל קייטנה בסיסי, עליו בונים את המחיר הבסיסי.

דוד אמסלם: מי שירצה תוספות - - -

<קריאה: נכון, זה בדיוק מה שאנחנו מבקשים.

<אמציה דויטש: אבל שתהיה אפשרות לקנות גם רק את חבילת הבסיס כמובן.

דוד אמסלם: לכן אני אומר, אני לא יכול להכניס את זה לחוק, זה built-in בעבודה, שיקול הדעת של שר הפנים הוא שם כבר.

דוד אמסלם: הרי הוא לא יזרוק קוביות, ייצא לו מחיר.

<אמציה דויטש: לא, זה ברור.

דוד אמסלם: אז דברים ברורים לא מכניסים.

<אמציה דויטש: חשוב שכל התכולה תהיה.

<אמציה דויטש: יש נושא אחד שהוא בתכולה, וזה השעות, בעיקר בגיל הרך, שלא יקרה מצב שדיברנו פה וקראנו קייטנה למה שקורה רק עד 13:00.

דוד אמסלם: גם זה בתקנות שהוא יתקין.

דוד אמסלם: אסביר.

דוד אמסלם: שר הפנים בסופו של דבר יקבע מחירים לקייטנה עד שעה 13:00 ועד שעה 16:00.

דוד אמסלם: הרי זה משהו גם דיפרנציאלי.

דוד אמסלם: הרי המחיר עד שעה 13:00 הוא עד שעה 13:00.

דוד אמסלם: עד שעה 16:00 זה 16:00.

יפעת שאשא ביטון: נכון.

<אמציה דויטש: כן, השאלה אם ההמשך בצהריים הוא תחת פיקוח או לא.

אני אומר: אז לכן אני אומר בסופו של עניין, לכן שר הפנים – המנוף שלו מול הרשויות הוא שונה.

אני אומר: לשר החינוך אין מנוף על הרשויות.

יוליה מלינובסקי: - - -

דוד אמסלם: יוליה, את מפריעה לי.

יוליה מלינובסקי: אני תמיד מפריעה לך, זה בסדר.

דוד אמסלם: יוליה, גם את מדברת לא יפה, ואני מכבד אותך.

דוד אמסלם: אז אני מבין שכל פעם שאת באה לוועדה שלי - - -

יוליה מלינובסקי: - - - בגלל זה אני באה - - -

דוד אמסלם: אין בעיה, אבל יש פה סדר.

דוד אמסלם: אני מכבד אותך, נתתי לך זמן לנמק את כל הנימוקים שלך, לא הפרענו לך.

יוליה מלינובסקי: אבל אתה לא מתייחס לנימוקים שלי.

דוד אמסלם: אני לא חייב.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני לא חייב.

דוד אמסלם: אני מנהל ככה את הדיונים כאן, כל יום שבע.

דוד אמסלם: יספר לך עבדאללה.

דוד אמסלם: אז לכן אני מספר לך מה הרציונל.

דוד אמסלם: לכן, היות שהמנוף של שר הפנים – הוא מנחה את הרשויות, יש לו חוזרי מנכ"ל שהוא מוציא כל חודש וכו', הביזנס שלו זה מול הרשויות.

דוד אמסלם: לכן חשבתי, היות שגם המבנים הם ציבוריים – של הרשות, זה כבר לא של המדינה, זה של הרשות.

דוד אמסלם: אז לכן ה-linkage הזה נכון.

דוד אמסלם: לכן אני חושב שמה שהוא יעשה בסוף, כמו שאמרתי לך, הוא ייקח את איתי, יגיד לו: איתי, תביא עוד שני חבר'ה, נעשה פה איזה דיון של שעתיים.

דוד אמסלם: הוא ייקח את הבסיס ממשרד החינוך, הם ייתנו איזשהו בסיס.

דוד אמסלם: ישתפו קצת הורים וכו', ייבנו איזשהו משהו, ויעשו את זה גם, כמו שאמרתי, עד שעה 13:00, עד שעה 16:00.

דוד אמסלם: גם יעשו את זה מודולרי.

דוד אמסלם: אני אומר לך שדיברתי אתו.

דוד אמסלם: הורה שיש לו שלושה ילדים, אז המחיר אולי קצת שונה מאשר הורה שיש לו שניים או אחד או שבעה.

דוד אמסלם: אתה עכשיו נכנס אתי לרזולוציה מה עושים.

דוד אמסלם: אבל אני יכול להגיד לך בגדול שזה לא דורש יותר ממקסימום עבודה של יומיים של צוות קטן, לפרק את הכול ולהביא את הכול משנה סדורה חבל על הזמן.

דוד אמסלם: לא מסובך.

<אמציה דויטש: בסדר, אני לא חושב שזה מסובך.

<אמציה דויטש: חשוב באמת שזה יכסה את הכול.

דוד אמסלם: אז בתקנות.

דוד אמסלם: הרי זה השיקול שלו.

דוד אמסלם: לכן אני אומר:

דוד אמסלם: אני לא נכנס לו לפרוצדורה איך הוא עושה את זה, אני סומך עליו, הרי זה שיקול הדעת שלו בסוף.

דוד אמסלם: בסוף אתה מייצר את תג המחיר.

<אמציה דויטש: נכון.

דוד אמסלם: אז אתה חייב לעשות אותו על איזשהו בסיס הגיוני.

דוד אמסלם: סתם?

דוד אמסלם: אז יש עבודה מכינה.

דוד אמסלם: אז אני לא יכול להגיד לו: תיכנס - - -

<אמציה דויטש: אנחנו רואים את עצמנו שותפים בעבודה המכינה גם, כמו שעשינו במקומות אחרים.

דוד אמסלם: מה רצית להגיד?

<נמרוד אלירן סבח: דרך אגב, יש קייטנות, עד היום עשו את זה, לדעתי, בהצלחה רבה, עד 13:00 וגם עד 16:00.

<נמרוד אלירן סבח: כשיושב-ראש הוועדה החליט שהוא מתחיל בנושא של הקייטנות הוא ידע שבערים עושים קייטנות טוב מאוד, עושים את זה אפילו מצוין, רק שעושים את זה יקר.

דוד אמסלם: אני רוצה לומר, אני חוזר למה שאמרתי בפתיח.

יפעת שאשא ביטון: הפכו את זה לעסק כלכלי, זה הסיפור.

דוד אמסלם: תראו, מה הייתה הבעיה כאן ולמה אני – אתה יודע, יש לפעמים שאני יודע לאן זה זורם.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: בגלל שזה הרציונל.

דוד אמסלם: תקשיבו, כשעשינו את הדיונים, אני לא יודע אם כולכם השתתפתם.

<נמרוד אלירן סבח: עבדאללה השתתף בטוח.

דוד אמסלם: היה לי הרבה תסכול בעניין.

עבדאללה אבו מערוף: בכל הישיבות.

עבדאללה אבו מערוף: אתה זוכר ישיבה שלא הייתי?

דוד אמסלם: עבדאללה היה בכל הישיבות.

עבדאללה אבו מערוף: אפילו לא חתום על החוק.

דוד אמסלם: התסכול שלי היה שלא הייתה לנו כתובת.

דוד אמסלם: זה הדהים אותי.

<גבי גאון: בשני דיונים התחיל פינג-פונג, מי אחראי על מה.

דוד אמסלם: אגב, כשהתחלתי את החוק, לא האמנתי שאין כתובת, הייתי בטוח שיש איזה כתובת אחראית.

דוד אמסלם: אולי הוא לא עושה את העבודה, אולי יש לו עומס והוא לא הגיע, אבל לא ידעתי שכל אחד אומר: זה לא אני.

דוד אמסלם: לא האמנתי בכלל.

<משה נעים: סליחה רגע, אדוני היושב-ראש, אני חייב רגע אבל להעיר משהו.

דוד אמסלם: נו, אני באמצע.

דוד אמסלם: אתה יודע מה?

דוד אמסלם: בבקשה.

<משה נעים: משה נעים, יושב-ראש ועד גני ילדים במעלה-אדומים וחבר הוועד המנהל הארצי.

<משה נעים: אנחנו אבל צריכים לגעת בנקודה מאוד קריטית, שאנחנו מחלקים את זה עד שעה 13:30-13:00, ואז הם נכנסים עם כל הגופים שלהם להמשך הקייטנות עד שעה 16:00.

<משה נעים: והמחיר שם כפול.

<משה נעים: צריך באמת לוודא שהמחיר לא יעבור את התקרה הכוללת.

דוד אמסלם: אני מסביר.

דוד אמסלם: אני רוצה להתקדם.

דוד אמסלם: דרך אגב, אין לי הרבה זמן, אגיד את המשפט, עצרת אותי במשפט, ולשם אני רוצה למשוך.

דוד אמסלם: תראה, בסופו של דבר כשיש לנו כתובת שהיא כתובת פוליטית – זה לא פקיד, זה שר, שהמשקפיים שלו הן משקפיים ציבוריות.

דוד אמסלם: מעניין אותו מה אתה אומר כהורה ומה את אומרת כאמא.

דוד אמסלם: זה מה שמעניין אותו.

דוד אמסלם: דרך אגב, בגלל זה הוא גם נכנס לאירוע.

דוד אמסלם: הוא באופן אישי דאג לתקציב של למעלה מ-30 ומשהו מיליון שקל מהמשרד שלו – משרד החינוך לא רצה להביא – מגליל ופריפריה.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: זה עניין אותו ברמה הציבורית.

דוד אמסלם: עכשיו, תאמינו לי, סמוך עלי, שהוא ייכנס לאירוע הוא יסגור אותו לפרטי פרטים, שההורים יהיו מרוצים.

דוד אמסלם: כל עוד הם לא מרוצים הוא בבעיה.

אומר לך: רק אענה למה אני לא חושב שזה צריך לבוא לוועדת הפנים לאישור.

אומר לך: אגיד לך למה.

אומר לך: בגלל שאם הוא יקבע 800 שקל, יהיו פה מספיק ח"כים שישאלו: למה לא 300?

אומר לך: למה לא 200?

יוליה מלינובסקי: - - -

דוד אמסלם: אתה מבין, למה לא 200?

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: הם ירצו שמישהו יגיד: באמת, למה לא 200?

דוד אמסלם: אז לכן השר זה הדמות הציבורית שיושבת בפרונט, הביקורת או התשבחות יהיו אליו.

דוד אמסלם: יש כתובת, חיפשתי כל הזמן רק כתובת.

דוד אמסלם: אם שר החינוך היה אומר: חבר'ה, זה אני – אהלן וסהלן.

דוד אמסלם: הם עמדו על הרגליים האחוריות שלהם כדי להגיד כמה זה לא הם.

דוד אמסלם: אני אומר גם שאפו לשר הפנים.

דוד אמסלם: שר הפנים היה יכול להתנגד לחוק ולהגיד: עזוב אותי, דודי.

דוד אמסלם: אבל הוא הסכים לקחת גם את האחריות.

דוד אמסלם: וכאן באמת שאפו לשר הפנים הנוכחי, בגלל שבסך הכול הוא בסוף יצטרך להתעמת גם עם ראשי הרשויות.

דוד אמסלם: שמעתם, השלטון המקומי לא כל כך אוהב את זה.

דוד אמסלם: אם אפשר לגבות 1,400, למה אגיד להם 900?

דוד אמסלם: לא טוב.

דוד אמסלם: אז לכן הוא לקח את זה על עצמו, אני רואה את זה באמת כאומץ לב ציבורי מבחינתו.

דוד אמסלם: והוא הולך להסדיר את העניין, אני בטוח.

דוד אמסלם: בגלל שזה האינטרס של אותו אחד שיושב בעמדה הזאת.

<משה נעים: זה ברור.

<משה נעים: אנחנו לא שם עדיין.

דוד אמסלם: הוא יבנה את הסל.

דוד אמסלם: תאמין לי שהוא יביא את הסל, אני משוכנע - -

יוליה מלינובסקי: אבל אתה לא נותן לו סמכות.

דוד אמסלם: - - הרציונל שלי אומר שהוא יביא את הסל הכי טוב שיכול להיות.

דוד אמסלם: לציבור, לא לו, לציבור.

<חיה רשף: אם הציבור רוצה משהו אחר, יותר מורכב.

יפעת שאשא ביטון: יש קייטנות פרטיות.

יפעת שאשא ביטון: ומי שבוחר לשלם שישלם.

דוד אמסלם: מי שרוצה לשלם על סל יותר טוב – אהלן וסהלן.

דוד אמסלם: יכול להיות שהקייטנה תגיד: רבותי, זה הסל שלי הבסיסי, אנחנו יכולים להוציא גם את הילד פעמיים בשבוע לרכיבת סוסים.

דוד אמסלם: מי שרוצה, שישלם, אין בעיה.

<אמציה דויטש: רק שזה יהיה במקומות שיש גם את החבילה הבסיסית לאותה שכבת גיל.

דוד אמסלם: ודאי.

עבדאללה אבו מערוף: זה המטרה.

דוד אמסלם: טוב, רבותי, אנחנו חייבים להקריא את החוק.

דוד אמסלם: בבקשה.

יוליה מלינובסקי: אתה רוצה להצביע היום על החוק?

דוד אמסלם: כן, כן.

דוד אמסלם: בבקשה.

יוליה מלינובסקי: אבל אין בו מנגנון.

דוד אמסלם: אמרתי.

דוד אמסלם: בבקשה.

יוליה מלינובסקי: יותר מדי בחוק הזה "סמוך" כזה, יהיה בסדר.

דוד אמסלם: בבקשה, רוני.

<לירן שפיגל: סליחה, אני ממשרד החינוך.

<לירן שפיגל: אפשר להעיר?

דוד אמסלם: אוקיי.

דוד אמסלם: אבל קצר.

דוד אמסלם: עד עכשיו ישבת בשקט.

<לירן שפיגל: יהיה קצר.

<לירן שפיגל: לירן שפיגל מהלשכה המשפטית של משרד החינוך.

<לירן שפיגל: רציתי להבהיר: אנחנו מפקחים קייטנות פיקוח פדגוגי.

<לירן שפיגל: במקום שאנחנו מפקחים על מחיר זה "בתי-ספר של החופש הגדול".

<לירן שפיגל: שם אנחנו מפקחים באמצעות חוזים גם על המחיר.

<לירן שפיגל: ההתפלגות הולכת לפי אשכול המס:

<לירן שפיגל: מאשכולות 4-1 לא משלמים בכלל, מאשכולות 7-5 משלמים 300 שקל לילד, ואשכולות 10-9 450.

דוד אמסלם: קובעים תקרה.

<אמציה דויטש: זה לא פיקוח, זה סבסוד.

<אמציה דויטש: זה מה שהם שכחו לעשות לגילאים האחרים.

דוד אמסלם: ואז מה?

<לירן שפיגל: אנחנו מבקשים שבמקום שבו משרד החינוך מפקח כבר על המחיר, אין טעם - - -

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: אסביר.

דוד אמסלם: לא מדובר כאן על – יש מחיר תקרה.

דוד אמסלם: נניח ששר הפנים יקבע שהמחיר הוא 1,000 שקל, 800 שקל.

דוד אמסלם: בוודאי כשהיום זה 852 שקל שאתם קובעים, אחרי שבניתם את הסל.

דוד אמסלם: אני מניח שהוא יצטרך ליישר קו עם הדבר הזה.

דוד אמסלם: תרצו אתם לסבסד ב-400 שקל בגלל דברים אחרים – אהלן וסהלן, אף אחד לא אומר שלא.

דוד אמסלם: אבל יש מחיר תקרה.

יפעת שאשא ביטון: חשבתי שאתה רוצה להציע להיות מפקח פדגוגי על הקייטנות.

<קריאה: בדיוק.

<קריאה: ההיפך, זה היה יותר נמוך.

<לירן שפיגל: אני מבין שזה ברור.

<לירן שפיגל: העניין הוא שזה צריך אולי לקבל ביטוי בחוק, שזה יהיה ברור שכשזה מגיע לקייטנות כאלה, שמשרד החינוך או משרד הרווחה מממנים - - -

יוליה מלינובסקי: אפשר שאלה, בבקשה?

דוד אמסלם: אני רוצה הקראה עכשיו.

יוליה מלינובסקי: אבל אני רוצה לשאול אותו.

דוד אמסלם: לא עכשיו.

דוד אמסלם: אני רוצה להקריא, יש לנו חמש דקות.

יוליה מלינובסקי: אבל יש לי שאלה עקרונית.

דוד אמסלם: אני רוצה להקריא, אנחנו רק בקריאה ראשונה.

דוד אמסלם: את יכולה לבוא לדיון - - -

יוליה מלינובסקי: לא, יכול להיות שהם יעשו סיבוב פרסה, אשכנע אותם, ומשרד החינוך ייקח את זה.

דוד אמסלם: אנחנו כרגע נמצאים כאן בהקראה עכשיו.

יוליה מלינובסקי: אבל למה אתם לא רוצים להרחיב את זה ל"בתי-הספר של הקיץ"?

דוד אמסלם: דקה.

דוד אמסלם: בוא, תקריא את זה.

יוליה מלינובסקי: אגיד לך, כבוד היושב-ראש.

יוליה מלינובסקי: יש לי הערכה רבה אליך, אבל מה שקורה עכשיו זה פיצול סמכויות.

יוליה מלינובסקי: זה פשוט לא נכון לציבור - - - במדינת ישראל.

דוד אמסלם: יוליה, תקשיבי.

יוליה מלינובסקי: יהיה בית-ספר קיץ, יהיה זה.

דוד אמסלם: יוליה, שמעתי אותך.

דוד אמסלם: אנחנו עכשיו מתחילים את ההקראה.

יוליה מלינובסקי: לא ברור מה זה הקייטנה הזאת, מה התוכן.

דוד אמסלם: יוליה.

יוליה מלינובסקי: אז אצביע נגד החוק הזה - - - הנוכחי.

יוליה מלינובסקי: אתה לא נכנס - - -

דוד אמסלם: יוליה, את מפריעה לי עכשיו.

יוליה מלינובסקי: אתה עושה את זה רק - - -

דוד אמסלם: יוליה, אני לא רוצה להוציא אותך.

יוליה מלינובסקי: בסדר.

דוד אמסלם: אז שמעתי אותך, אמרת את זה.

דוד אמסלם: אם תגידי שבע פעמים, נבין אותך גם בפעם הראשונה.

דוד אמסלם: אנחנו לא מקבלים את העמדה שלך, מתקדמים, זה בסדר.

יוליה מלינובסקי: מי זה אנחנו?

דוד אמסלם: אני.

יוליה מלינובסקי: אתה כאילו ברבים, אוקיי.

דוד אמסלם: כן, אני, אני.

דוד אמסלם: בסדר?

דוד אמסלם: בבקשה.

<רוני טיסר: הצעת חוק הרשויות המקומיות (פיקוח על מחיר קייטנה ציבורית), התשע"ז–2017.

<תומר רוזנר: פה נבדוק את הנושא של תאגיד, אם צריך לתקן את ההגדרה הזאת של נושא של תאגיד עירוני ולהחיל אותו גם על מועצות אזוריות.

<תומר רוזנר: אם יש צורך.

דוד אמסלם: בסדר גמור.

<קריאה: ומקומיות.

<תומר רוזנר: מקומיות זה חל - - -

דוד אמסלם: ראיתם את ההערה של האוצר, תסגרו - - -

<תומר רוזנר: כפי שאמרנו, אנחנו בקריאה ראשונה, לא נוכל לעשות - - -

דוד אמסלם: לא עכשיו אבל בהמשך.

<רוני טיסר: נדון בזה לאחר הקריאה הראשונה.

<שירה דימניק: מבחינתנו שזה עובר בלי אזכור - - -

דוד אמסלם: הבנו.

<תומר רוזנר: בלי מה?

<שירה דימניק: בלי אזכור של חוק הפיקוח על - - -

דוד אמסלם: שמעתי את ההערה שלכם.

דוד אמסלם: אנחנו מתקדמים.

דוד אמסלם: אנחנו כרגע בקריאה הראשונה.

דוד אמסלם: עד אז תשבו, תסגרו את הנוסח.

דוד אמסלם: אמרתי: אין אידאולוגיה בעניין.

דוד אמסלם: מתקדמים.

<תומר רוזנר: כפי שאמרנו, הקייטנות הציבוריות מוגדרות כאן, גם לפי - - -

דוד אמסלם: אנחנו בהקראה, אין הערות.

דוד אמסלם: אני - - - להצבעה עכשיו.

<תומר רוזנר: והם מפנים לחוק הקייטנות.

<תומר רוזנר: וכפי שאמר נציג משרד החינוך, וזה בהתייחס לגבי ההערות שנשמעו כאן, הפיקוח על התכנים של אותן קייטנות נמצא באחריות משרד החינוך.

<תומר רוזנר: וחלקן גם נתונות לחובת רישוי לפי חוק הקייטנות וכו'.

דוד אמסלם: הבנו.

<תומר רוזנר: רק אני מפנה את תשומת הלב, שכרגע ההגדרה לקייטנה - - -

יוליה מלינובסקי: - - -

דוד אמסלם: יוליה.

יוליה מלינובסקי: אני מדברת עם חברת הכנסת שאשא ביטון.

דוד אמסלם: זה מפריע לי.

דוד אמסלם: זה מפריע לי.

<תומר רוזנר: כרגע ההגדרה של קייטנה מתייחסת לפעילות יום-יומית בזמן שאין לימודים, אבל זה מדבר על מטרות חברה ונופש.

<תומר רוזנר: ויכול להיות שנצטרך בהמשך הדיונים להתייחס גם למטרות אחרות, כמו למשל תרבות, חינוך בלתי פורמלי או דברים מהסוג הזה.

<גבי גאון: גם מתנ"סים לא ב"לופ".

דוד אמסלם: לא, לא, בלופ.

<תומר רוזנר: לא, לא, מתנ"סים הם כן.

יפעת שאשא ביטון: הם חברה ממשלתית ציבורית.

יפעת שאשא ביטון: הם בדרך כלל מקיימים את הקייטנות מטעם הרשות.

<גבי גאון: סוכנותית בדרך כלל.

דוד אמסלם: הלאה.

דוד אמסלם: בבקשה, רוני.

<רוני טיסר: כאן נוסיף את ההוראה שיושב-ראש הוועדה דיבר עליה, ששר הפנים יהיה רשאי לקבוע הוראות לפי סעיף 12 עד - - -

<תומר רוזנר: כל שנה עד 1 במאי.

<רוני טיסר: כל שנה עד 1 במאי, ובשנה הנוכחית עד ה-1 ביוני.

דוד אמסלם: כן.

<תומר רוזנר: עכשיו, לגבי הנושא של חוק הפיקוח על מחירי מצרכים, כמו שאמר יושב-ראש הוועדה, אם למשרד האוצר יש הצעה קונקרטית איך לנסח את ההצעה, שלא יוזכר בה חס וחלילה חוק הפיקוח, נשמח לקבל את ההצעה.

<חיה רשף: אני חושבת שה-1 ביוני ממש לא ריאלי.

דוד אמסלם: לא, לא.

<מירה סלומון: מה לגבי - - -

דוד אמסלם: מירה, תקשיבי.

דוד אמסלם: זו רק קריאה ראשונה.

דוד אמסלם: נעשה דיון יותר ממצה, יותר ארוך, עם פרק זמן יותר ארוך בפעם הבאה.

דוד אמסלם: זו רק קריאה ראשונה.

דוד אמסלם: ושמה נוכל לעשות את כל התיקונים אם נחליט, בסדר?

דוד אמסלם: טוב, פשוט אנחנו חייבים להתחיל את הדיון כבר לגבי שדה-דב עכשיו.

דוד אמסלם: אז מי בעד החוק כפי שהוקרא?

דוד אמסלם: שירים את ידו.

<תומר רוזנר: שתי הצעות החוק שמוזגו.

דוד אמסלם: שתי הצעות שמוזגו.

דוד אמסלם: שירים את ידו.

יוליה מלינובסקי: אני מצביעה בעד אבל במחאה, כי אני חושבת שהוא - - -

דוד אמסלם: אין הצבעת מחאה.

יוליה מלינובסקי: אני מצביעה בעד, אבל אני לא מסכימה עם החוק הזה - - -

דוד אמסלם: מי נגד?

דוד אמסלם: מי נמנע?

דוד אמסלם: בעד הצעות החוק שמוזגו – רוב

דוד אמסלם: הצעת חוק הרשויות המקומיות (פיקוח על מחיר קייטנה ציבורית), התשע"ז–2017, אושרה.

דוד אמסלם: יוליה, אני רק רוצה לעשות לך את החיים יותר קלים.

דוד אמסלם: אני מצביע - - -

דוד אמסלם: אני מצביע פה על הרבה חוקים שאני לא מסכים איתם באופן חלקי או מלא.

דוד אמסלם: אבל זה חלק מהעניין.

דוד אמסלם: תודה רבה, רבותי.

דוד אמסלם: אז אני קובע שהחוק עבר.

דוד אמסלם: נביא את זה, ואעשה דיון, ושמה נעשה קצת זום יותר גדול, בסדר?