ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 667, 2017-03-07 00:00

משה גפני: אני פותח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום בנושא: מאות ילדים להורים עובדים ללא מסגרת משפחתון בעקבות חוסר תקצוב של משרד האוצר וכן בנושא: חוסרים משמעותיים במצבת המשפחתונים והמעונות לגיל הרך.

משה גפני: יש שתי בעיות מרכזיות בעניין הזה.

משה גפני: הבעיה המרכזית, שחסר כסף כדי לפתוח משפחתונים נוספים.

משה גפני: המשמעות של העניין, כאילו הממשלה עובדת נגד עצמה.

משה גפני: היא מעודדת נשים לצאת לעבודה אבל היא לא נותנת להן את הכלים.

משה גפני: ויש את הבעיה של המטפלות עצמן והתנאים שלהן.

משה גפני: התנאים האלה הם חלק מן הבעיה בגלל שברגע שהתנאים לא טובים אז נשים לא באות לעבוד בזה, ואם הן לא באות אז ממילא יש חוסר במטפלות.

משה גפני: אגב, אני רוצה להגיד לכם, לא הייתם פה קודם, אפילו שאתם לא חברים בוועדת הכספים, היה מכתב של רוב חברי הוועדה לעצור את הבקשות של משרד האוצר, של אגף התקציבים בעיקר, בגלל שיש מתח.

משה גפני: אז עצרתי.

יעקב אשר: אנחנו לא חברי הוועדה אבל אנחנו תומכים בהחלטה הזאת.

משה גפני: חבר הכנסת יעקב אשר, אתה ראשון הדוברים, בבקשה.

יעקב אשר: אדוני היושב-ראש, בוועדה שלך יזמת, וגם כחלק מהצעות לסדר, היו מספר דיונים בנושא המשפחתונים, שהוא באמת אחד הנושאים שמצד אחד הממשלה, כפי שאמרת, אומרת שהיא רוצה לעודד עבודה, אבל מצד אחר היא לא נותנת כלים שאדם יוכל לצאת לעבודה בראש שקט.

יעקב אשר: ואף יותר מזה, היא גם מעודדת אנשים לשלוח את הילדים שלהם, בוודאי תינוקות רכים, למקומות מוסדרים ומפוקחים כפי שצריך, שזה המעונות והמשפחתונים.

יעקב אשר: שאר הפתרונות הקיימים הם פתרונות פרטיים כאלה ואחרים שלא תמיד עומדים בכל התקנים ולא תמיד נעשים בצורה הנכונה.

יעקב אשר: זיהינו גם את הבעיה בנושא המעונות.

יעקב אשר: המשפחתונים הם כוח משלים לחוסר במעונות.

יעקב אשר: אני מתאר לעצמי שאם במדינת ישראל היה מספיק מקום במעונות ופרישֹה נהדרת בכל המקומות, בלי בעיות של צפיפות – כי במקומות רבים אין מעונות ובמיוחד באזורים הצפופים יותר עם אוכלוסייה צפופה יותר, אז בא המשפחתון ובעצם משלים את המעון לצורך העניין הזה.

יעקב אשר: המשפחתונים עדיין נמצאים בחסר גדול.

יעקב אשר: אני לא זוכר כרגע נתונים.

מנואל טרכטנברג: 23% בלבד מהילדים בגילאים הרלוונטיים הם במעונות.

יעקב אשר: לא שהם במעונות אלא שיש להם מקום במעונות.

יעקב אשר: המעונות בתפוסה מלאה בכל הארץ.

יעקב אשר: זאת אומרת שהמדינה לא יצרה, למרות שהיא משקיעה כסף, וגם היה השר בוועדה ואמר שהוא הולך לעשות מהפכה בעניין הזה וכולי וכולי, הכול טוב ויפה, אבל יש חוסר.

יעקב אשר: אז מצאה המדינה כלי, שגם עולה לה פחות, שהוא גם מוסדר ומפוקח, שנקרא משפחתונים.

יעקב אשר: המשפחתונים האלה, אני לא יודע מאיזו סיבה רובצת עליהם קללה, שבמשך 4-5 שנים כנראה אין ילודה וכנראה לא צריך לעדכן את הגידול הטבעי.

יעקב אשר: 4-5 שנים משרד הרווחה, או בסיבוב הקודם שלו כמשרד הכלכלה, לא עדכן ולא לקח בחשבון את הגידול הטבעי.

יעקב אשר: ישבנו כאן לפני מספר חודשים והבאנו את המספרים.

יעקב אשר: היום, ולא רק היום, יש אלפי ילדים – אין לי נתון מרוכז של השלטון המקומי אבל אני יודע מערים בכל רחבי הארץ, אם זה תל-אביב, אם זה בני-ברק, אם זה מודיעין עילית, במקומות הללו מאות משפחות מחכות לאפשרות להכניס את ילדיהם למשפחתונים.

יעקב אשר: לא מדובר פה במאות מיליוני שקלים, לא מדובר פה בחצי מיליארד שקל.

יעקב אשר: מדובר כאן על תוספת, שאז הייתה 30-40 מיליון שקל, שפותחת עוד כ-2,000-2,500 משפחתונים נוספים ברחבי הארץ, ואולי היום זה כבר 50 מיליון שקל.

יעקב אשר: חייבים לשים סוף לדבר הזה.

יעקב אשר: אתה אז נתת הנחיה למשרד האוצר ולמשרד הרווחה לבוא עם הצעה ולראות איך משלימים את הפער.

יעקב אשר: משרדי הממשלה גוררים רגליים בעניין הזה.

יעקב אשר: כנראה הנושא הזה לא מספיק בולט.

יעקב אשר: הזעקה מן השטח אדירה.

יעקב אשר: אתה שומע ומקבל את זה, כמוני, יום-יום במקום מגורינו, והרב מקלב שומע את זה במקום מגוריו.

יעקב אשר: יכול להיות שבערים מסוימות בארץ יש שפע של מעונות, במיוחד ערים חדשות.

מנואל טרכטנברג: אין דבר כזה.

מנואל טרכטנברג: גם ערים שמתוכננות היום, מתכננים אותן עם חוסר ודאי במעונות ומשפחתונים.

יעקב אשר: אז איך אתם רוצים שאימהות או אבות ילכו לעבוד כשאין להם מקום מוסדר לילד שלהם והם צריכים לשים אותו אצל איזו שכונה שפתחה משהו פרוביזורי, לא רוצה להגיד פירטי?

יעקב אשר: חייבים לשים סוף לדבר הזה.

יעקב אשר: אני לא יודע אם יש פה מישהו ממשרד הרווחה.

יעקב אשר: חבל שהשר לא פה או מישהו אחר מטעמו.

יעקב אשר: אנחנו קוראים ליושב-ראש ועדת הכספים, שידיו רב לו בתיקון עיוותים, להביא את הדבר הזה לסוף.

יעקב אשר: זה לא הרבה מאוד כסף, זה כסף קטן יחסית עם פתרון גדול שנותן לאימהות אפשרות לצאת לעבודה ונותן למשק עוד עובדים שנכנסים למעגל העבודה ולא נשארים בבית.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת אורי מקלב, ואחריו במקום חברת הכנסת עאידה תומא-סלימאן ידבר חבר הכנסת דב חנין.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, אנחנו מודים לך על קיום הדיון.

אורי מקלב: שאלו אותי עוזריי: תעז לבקש מגפני דיון לקראת סוף המושב, כשיש לו כזה לחץ?

אורי מקלב: אמרתי: אעז.

דב חנין: אם אתה לא תעז אז מי יעז?...

אורי מקלב: הוא יכול להגיד לי מה שהוא לא יכול להגיד לך...

אורי מקלב: אם הוא מאופק כלפי אחרים, לי הוא יכול להגיד את האמת.

אורי מקלב: .. והנה הוא נענה מייד, ולא רק זה, אפילו שינה את התאריכים ואת הימים כדי להתאים את הדיון אל מי שהעלו את הנושא הזה במסגרת הצעה לסדר.

משה גפני: נאלצנו לשנות את הימים כי את הדיון על קצא"א היינו צריכים לקבוע ביום שני.

משה גפני: היינו צריכים להעביר אותו מיום שלישי ליום שני מכיוון שביום שני הם לא יכלו להיות פה, הם נמצאים עכשיו באילת, הם חונכים את חוף הים שם, גם ראש הממשלה וגם שר האוצר.

יעקב אשר: ראש העירייה קרא לו "חוף גפני".

יעקב אשר: ..

יעקב אשר: איך אתה לא שם אם החוף קרוי על שמך?...

משה גפני: כי אני עוסק במשפחתונים.

אורי מקלב: כאשר אגיד את זה להורים שמחפשים מסגרות הם יגידו: קצא"א לכאן, קצא"א לימין, קצא"א לשמאל, קצה נפשנו.

אורי מקלב: .. אפשר להגיד אולי יותר מזה, כשל כוח הסבל מההתמודדות מול חיפוש פתרונות, מסגרות לילדים, בסך הכול לאימהות עובדות שמבקשות לצאת לעבודה.

אורי מקלב: אין הרבה נושאים שאין בהם ויכוח על העובדות.

אורי מקלב: אין ויכוח על העובדה שיש מחסור משווע במסגרת של מעונות ובמסגרת של משפחתונים.

אורי מקלב: חבר הכנסת יעקב אשר ציין את העובדה, שבמשך 5 השנים האחרונות לא נפתחה ולו מסגרת אחת, בוודאי לא משפחתון.

אורי מקלב: אולי הוקמו מעון אחד או שניים אבל לא משפחתונים.

אורי מקלב: אני לא יודע אם המשפחתונים הם הקו הראשון או הקו השני, האם זה מסגרת אלטרנטיבית או לא, אם המסגרת מלכתחילה היא מעון.

אורי מקלב: אני לא יודע ואני לא מתייחס לזה.

אורי מקלב: אני מכבד את המשפחתונים שיכולים להיות גם כמסגרת ראשונה שיש לה את האיכות שלה.

אורי מקלב: זה עוד מסגרת שמאפשרת לאימהות לצאת לעבודה.

אורי מקלב: מה השוני במסגרת המשפחתון ולמה שמתי דגש בדבריי על משפחתונים ולא על מעונות?

אורי מקלב: לא שיש עודף במעונות או שאין שם מחסור.

אורי מקלב: יש שם מחסור שאולי גם גורם למחסור הגדול במשפחתונים, אבל יש הבדל בזמינות.

אורי מקלב: אין דומה דיון שלנו בנושא מעונות, שמבוסס על תכנון, על בנייה, על גופים שמוכנים "להרים" את זה במכרזים, לדיון בנושא משפחתונים, שנמצאים אצלנו מוכנים ומזומנים בלי שום עלויות בנייה, בלי צורך בשום אישורים.

אורי מקלב: מנהלות משפחתונים שעברו את כל ההכשרות על-ידי המשרדים הרלוונטיים רואות את זה כיעד וגם כתעסוקה.

אורי מקלב: לא צריך להכשיר שום דבר, יכולים מחר ממש לפתוח עשרות ומאות מסגרות קטנות.

אורי מקלב: הצרכים הם לא רק של משהו שנועד להקל על ההורים אלא זה יוצר את ההבדל אם אישה יכולה לעבוד או לא יכולה לעבוד.

אורי מקלב: אם אימהות צריכות לנסוע 5 קילומטרים משכונת רמות לשכונת רמת שלמה כדי להגיע למשפחתון או למעון, ולפעמים זה לא רק 5 קילומטרים, זה חצי שעה נסיעה בפקקים.

אורי מקלב: יכול להיות שמקום העבודה נמצא בקצה השני של העיר, שהיא צריכה לצאת לכיוון מודיעין או לכיוון אחר.

אורי מקלב: אני יכול להרחיב לכם בתיאורים קשים מאוד על ההתמודדויות.

משה גפני: עצם העובדה שאין היצע.

משה גפני: מה הם אומרים על זה?

משה גפני: לא רק שאין דרבון ואין מוטיבציה אלא בעצם אין יכולת.

משה גפני: מה האלטרנטיבה, כשיש אלטרנטיבה?

משה גפני: זה מסגרות פרטיות.

משה גפני: הפער בין מסגרת פרטית למסגרת ממשלתית מפוקחת או ממוסדת הוא הבדל של שמים וארץ, הוא ההבדל של בין הכדאיות לצאת לעבודה או אי-כדאיות לצאת לעבודה.

משה גפני: כמה עולה מסגרת משפחתון פרטי לא בצפון תל-אביב, בישובים של אוכלוסייה מן המעמד הבינוני ומטה?

משה גפני: 3,000-3,500 שקל לילד.

משה גפני: אז איך אמא יכולה לצאת לעבודה?

מנואל טרכטנברג: בצפון תל-אביב זה 3,800 שקל.

מנואל טרכטנברג: חשבתי שהפערים גדולים יותר.

אורי מקלב: זה באזורים של אוכלוסייה מן המעמד הבינוני בפריפריה הכלכלית.

אורי מקלב: יש רבים שלא יכולים כך לצאת לעבודה.

אורי מקלב: אלה פערים מהותיים.

אורי מקלב: יש כאן מדיניות חֶלֶם.

אורי מקלב: משקיעים הרבה כסף בהסברה, בדרבון לצאת לעבודה, ואפשר להתייחס לכלל האוכלוסייה וזה נכון גם לאוכלוסייה שהיא פריפריה כלכלית או האוכלוסייה המוחלשת יותר, שאנחנו משקיעים מאמצים רבים, אמצעים רבים כדי להסביר ולתת אפשרות וכדי לדרבן נשים שיהיה כדאי להן לצאת לעבודה, ומשקיעים אחרי זה גם בהכשרות.

אורי מקלב: לא רק בדרבון מבחינה ערכית כדרך להתמודד עם העוני, לאפשר להעלות את ההכנסה, אלא אנחנו גם מכשירים אותן, וכשנשים רוצות לצאת לעבודה הן לא יכולות ליישם.

אורי מקלב: הפער הזה גדול מאוד.

אורי מקלב: דבר נוסף, אי אפשר להתעלם גם ממעמד מנהלות המשפחתונים.

אורי מקלב: בד בבד עם פתיחת מסגרות נוספות – שזה לא סכומים גדולים, אני לא יודע לכמת כמה כסף עולה למשרד הקמת משפחתון אבל אלה לא סכומים בשמים.

יעקב אשר: הסכום לפני חצי שנה היה 30-40 מיליון שקל.

אורי מקלב: ל-500 משפחתונים.

אורי מקלב: עשינו חשבון בדרך, כנראה שהקמת משפחתון בממוצע עולה 60,000 שקל.

אורי מקלב: מדובר על 500 משפחתונים.

אורי מקלב: יחד עם זה, צריך לערוך דיון מיוחד ולעמוד על התנאים של מנהלות המשפחתונים.

אורי מקלב: הן לא עצמאיות והן לא שכירות.

אורי מקלב: מצד אחד דורשים מהן את כל הדרישות שדורשים משכיר, ומצד שני מתנהלים מולן במחויבות כאילו הן עצמאיות.

אורי מקלב: זה אבסורד שלא קיים בשום דבר אחר.

אורי מקלב: זה גורם להתמרמרות וגורם בסופו של דבר גם לכך שהחומר האנושי והאיכותי לא מחזיק מעמד, בלי לפגוע חס וחלילה.

אורי מקלב: מי שעושה את זה, עושה את זה במסירות.

אורי מקלב: תודה.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אני רוצה להצטרף לדברי חבריי בסוגיית המחסור במשפחתונים ולעבור לנושא תנאי העבודה במשפחתונים שמסובסדים ומפוקחים על-ידי משרד הרווחה.

דב חנין: בין שני הנושאים האלה יש קשר הדוק.

דב חנין: בעצם המדינה מתייחסת לכל נושא המשפחתונים כאל מין ילד חורג או מערכת חריגה.

דב חנין: לא מבינים שהדבר הזה הוא חלק מרכזי מאוד מפתרון של בעיות חברתיות.

דב חנין: דיברו חבריי על היכולת של נשים לצאת לעבודה.

דב חנין: לא מתקצבים את זה בצורה ראויה.

דב חנין: זה איכשהו מתקיים בשולי המערכת בצורה בעייתית מאוד וכל עוד זה מתקיים בצורה כזו זה מייצר פשוט בעיות איומות.

דב חנין: אני רוצה לדבר על התנאים של העובדות במשפחתונים.

דב חנין: אני מדבר על משפחתונים שמפוקחים ומנוהלים על-ידי משרד הרווחה, 3,700 משפחתונים כאלה שקיימים בארץ, בתוכם יש כ-18,000 ילדים.

דב חנין: זה מאפשר, בחשבון פשוט, ליותר מ-20,000 נשים לצאת לעבוד, מספר גדול מאוד.

דב חנין: אבל הנשים שעובדות במשפחתונים האלה עובדות בתנאים בלתי אפשריים.

דב חנין: קודם כול, הן משתכרות פחות משכר מינימום, אין להן שום תנאים סוציאליים, אין להן חיסכון פנסיוני.

דב חנין: תשאל, אדוני היושב-ראש, איך יתכן שעובדות משתכרות פחות משכר מינימום?

דב חנין: הרי הדבר לא חוקי והדבר נעשה על-ידי משרד ממשלתי שהוא משרד הרווחה.

דב חנין: איך קורה הדבר הזה?

דב חנין: זה קורה באמצעות הפיקציה הזאת של המעמד שלהן כקבלניות או כעצמאיות.

אורי מקלב: פשוט מחלקים את השעות של הפעלת המשפחתון אבל לא חושבים שצריך לחלק את סך כל השעות שהן משקיעות בהכנות וכן הלאה.

משה גפני: זה פיקציה מוכרת.

דב חנין: זה פיקציה משני כיוונים: גם מבחינת מספר השעות וגם מבחינת המעמד המשפטי שלהן.

דב חנין: המעמד המשפטי שלהן כעצמאיות רלוונטי רק לזה שהן לא כפופות לחוק שכר מינימום, לזה שהן לא זכאיות לתנאים סוציאליים, לזה שאין להן חיסכון פנסיוני.

דב חנין: בשביל זה הן קבלניות.

דב חנין: לכל הצרכים האחרים הן עובדות שכירות: יש עליהן פיקוח, הן חייבות לפתוח את המעון לפי הנחיות של משרד הרווחה, השכר שלהן קבוע, הוא לא ניתן לשיפור ולשינוי, יש להן נהלים להפעלת המשפחתון שנקבעים על-ידי המעסיק, שהוא משרד הרווחה או המפעיל.

משה גפני: אתה יודע מה עשינו עם המע"מ.

משה גפני: הרי דרשו מהן מע"מ ולא הסכימו לוותר על זה.

משה גפני: אז משרד הרווחה משלם למשרד האוצר.

משה גפני: המשפחתונים לא בעניין.

משה גפני: זה מעבר כסף בין שני משרדים.

משה גפני: המדינה לא מכירה בעניין הזה.

אורי מקלב: כאשר אותה עובדת יושבת שבעה היא צריכה לחפש לה מחליפה.

דב חנין: הן לא יכולות לסגור את המשפחתון, הן חייבות להשאיר אותו פתוח.

משה גפני: אבל מע"מ הן לא צריכות לשלם.

דב חנין: לכן, אדוני היושב-ראש, אני חושב שבנושא הזה הגיע הזמן לעשות את הצעד המתבקש ולקבוע שהעובדות במשפחתונים הן עובדות שכירות של המפעילים, וכפי שלכל עובד שכיר במדינת ישראל מגיעות זכויות כך גם להן מגיעות זכויות כמו שכר מינימום, חיסכון פנסיוני ותנאים סוציאליים נוספים.

דב חנין: אני רוצה לנצל את ההזדמנות כדי להביע הערכה גדולה מאוד לארגון "כוח לעובדים" שארגן את העובדות במשפחתונים ומלווה אותן במאבק הזה.

דב חנין: אני חושב שאתם עושים עבודה נפלאה.

דב חנין: אני יודע שזה לא עבודה קלה, אני יודע שהמאבק שלכם נמשך כבר יותר מדי זמן, אבל אני רוצה לעודד אתכם במאבק הזה.

דב חנין: הקול שלכם חשוב שיישמע.

דב חנין: בסופו של דבר נעשה ביחד את השינוי הזה שהוא פשוט מחויב המציאות.

אורי מקלב: לא כל-כך הבנתי את הנתון על 18,000 ילדים ו-20,000 אימהות שיכולות לצאת לעבודה.

דב חנין: כי גם הנשים העובדות במשפחתונים יוצאות לעבודה, גם הן עובדות.

דב חנין: אם יש 18,000 ילדים שהאימהות שלהן יוצאות לעבודה אז יש עוד 4,000 שעובדות במשפחתונים.

אורי מקלב: לא דיברת על 22,000 מנהלות משפחתונים?

דב חנין: לא.

דב חנין: 3,700 משפחתונים.

מנואל טרכטנברג: אדוני היושב-ראש, אני מצטרף לכל מה שנאמר כאן על-ידי מי שארשה לעצמי לקרוא להם שותפיי לדרך.

מנואל טרכטנברג: אנחנו מוצאים עצמנו פעמים רבות שותפים לדיונים בנושאים האלה על הגיל הרך.

אורי מקלב: האם לא ועדת טרכטנברג היא שהניפה את הדגל של מעונות ופתרונות, מסגרות לילדים?

אורי מקלב: אתם הרמתם את הדגל הזה.

אורי מקלב: כולנו באים אחרי ועדת טרכטנברג.

דב חנין: זו הייתה התרומה שלכם בוועדת טרכטנברג, כשאמרתם שהטיפול בילדים בגיל הרך הוא המפתח.

מנואל טרכטנברג: כמה הערות מקדמיות בנושא הזה.

מנואל טרכטנברג: קודם כול, אני רוצה לתקן משהו במה שנאמר כאן.

מנואל טרכטנברג: נשים בישראל שיעור ההשתתפות שלהן בתעסוקה הוא מהגבוהים ב-OECD, אנחנו מעל הנורמה, כולל נשים חרדיות.

מנואל טרכטנברג: דרך אגב, זה לא כך במגזר הערבי, שם יש עוד דרך ארוכה מבחינת שיעור ההשתתפות.

מנואל טרכטנברג: כך שדי עם העניין שצריך לעודד נשים לצאת לעבודה.

מנואל טרכטנברג: הן יוצאות לעבוד.

מנואל טרכטנברג: מה שקורה, שהמדינה לא לוקחת אחריות על מה שקורה כאשר נשים יוצאות לעבוד, זו הבעיה.

מנואל טרכטנברג: כלומר, אנחנו מכניסים את ההורים, גם את הגברים וגם את הנשים, למצב בלתי אפשרי, ששני ההורים עובדים ולילדים אין מענה, לא לצרכים שלהם, לא לצרכים של ההורים.

מנואל טרכטנברג: אנחנו לא בעידן של לפני 20 שנים שצריך לדרבן נשים לצאת לעבוד.

מנואל טרכטנברג: הן יוצאות לעבוד.

מנואל טרכטנברג: אנחנו לא נותנים לזה מענה.

מנואל טרכטנברג: לצערי הרב, אדוני היושב-ראש, הדבר הוודאי היחיד שייצא מן הדיון הזה, כמו מהדיון שבו הייתי קודם בוועדה אחרת, הוא שיהיה דיון נוסף בעוד זמן מה.

מנואל טרכטנברג: אני אומר את זה בצער עצום.

מנואל טרכטנברג: למה?

מנואל טרכטנברג: מכיוון שיש פה ואקום.

מנואל טרכטנברג: אין בעצם גורם ממלכתי שלוקח אחריות על הגיל הרך במדינת ישראל.

מנואל טרכטנברג: כל אחד זורק את הכדור למישהו אחר וזה מפוזר על פני משרדי ממשלה שונים וזה מפוזר על פני רשויות מקומיות וגורמים פרטיים ואחרים.

מנואל טרכטנברג: דובר כאן על משפחתונים מפוקחים.

מנואל טרכטנברג: כמה פיקוח יש בפועל?

מנואל טרכטנברג: "מפוקחים" – זה רק בשם.

מנואל טרכטנברג: זה אומר שקובעים תאריך.

יעקב אשר: למשפחתונים המסודרים יש פיקוח.

מנואל טרכטנברג: אתה יודע כמה פיקוח יש במעונות?

מנואל טרכטנברג: תראה את ההתעללויות שהיו במעונות.

מנואל טרכטנברג: כלומר, יש פה איזה חוסר של לקיחת אחריות בכל תחום, איפה שאתה לא נוגע, בגיל הרך.

מנואל טרכטנברג: פשוט איום ונורא מה שקורה, זה הפקרות.

מנואל טרכטנברג: אנחנו פה בוועדה הזאת, אדוני היושב-ראש, מטפלים בכל מיני עוולות והפקרות, אבל זו הפקרות על הילדים שלנו, על כל ילדי ישראל העוברים דרך הצנרת הזאת בצורה זו או אחרת, כן במסגרת או לא במסגרת.

מנואל טרכטנברג: אנחנו בעצם מפקירים את הדור הבא במדינת ישראל במו ידינו.

מנואל טרכטנברג: יש דברים שאומרים שהדעת לא סובלת.

מנואל טרכטנברג: יש לנו את שיעור הילודה הגבוה ביותר ב-OECD, 3.09.

מנואל טרכטנברג: זה היה 3.08 ועכשיו זה 3.09 ברוך השם, ואני אומר ברוך השם במלוא העוצמה.

מנואל טרכטנברג: ולנו יש את הפתרונות הכי גרועים בכל המדרגים האלה, מטיפות חלב, דרך המרכזים להתפתחות הילד, שם יש תורים אין-סופיים של חודשים על פני חודשים שלא נותנים מענה, דרך זה שרק 23% שולחים ילדים למעונות, דרך הגנים.

מנואל טרכטנברג: הבאנו בשורה עם פתרון לילדים בגילאי 3-4 שנים אבל כמה ילדים יש מול אנשי צוות?

מנואל טרכטנברג: וכולי וכולי.

מנואל טרכטנברג: צריך לעשות פה מעשה שלטוני אחר בשני היבטים.

מנואל טרכטנברג: ראשית, דבר שאני דוגל בו מאוד הוא הקמה של מועצה לגיל הרך שתאגד בתוכה את כל הפונקציות האלה תחת משרד אחד, ושנית, בשטח להקים מרכזים אינטגרטיביים לגיל הרך, מלידה ועד גיל 6, מה שנקרא באנגלית One stop shop.

מנואל טרכטנברג: מקום אחד שאליו אתה מביא את הילד, אתה לא צריך להתלבט ולא צריך לנסוע 5 קילומטרים לפה או לשם.

מנואל טרכטנברג: באותה מסגרת העובדים הם עובדים לכל דבר ועניין ולא קבלני משנה ולא עובדי קבלן.

מנואל טרכטנברג: זה המענה.

מנואל טרכטנברג: בינתיים אי אפשר לא לתת מענה.

מנואל טרכטנברג: אני מסכים לחלוטין, עשיתי חשבון שפה מדובר בתקציב של כ-40 מיליון שקל, סדרי גודל של עשרות מיליוני שקלים בודדים שיכולים לתת מענה באופן מיידי, עד שנעשה מעשה וניתן פתרונות הוליסטיים לדבר הזה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: לפני שאני נותן למשרדי הממשלה, נציגת "כוח לעובדים" נועה נוצני, בבקשה.

<נעה נוצני: אני רכזת ענף הגיל הרך ב"כוח לעובדים" ואני מייצגת את מטפלות המשפחתונים המפוקחים בארץ.

<נעה נוצני: אני מסכימה כאן עם כל הדברים שנאמרו.

<נעה נוצני: באנו להגיד שאנחנו מאוד בעד הרחבת השירות.

<נעה נוצני: אנחנו חושבים שזה שירות מצוין שפועל לצד מעונות היום.

<נעה נוצני: זה שירות קצת שונה ממעונות היום.

<נעה נוצני: יש הורים שמתאים להם מעונות יום, יש שמעדיפים משפחתונים, ויש גם מקומות שאי אפשר לפתוח בהם מעונות יום בגלל גודל האוכלוסייה וצפיפות וכל כך הרבה בירוקרטיה מעבר לזה.

<נעה נוצני: אז אנחנו מאוד בעד, אבל אנחנו חושבות שלא ייתכן להרחיב את השירות בלי להתייחס למצב של המטפלות היום.

<נעה נוצני: זה בעצם להרחיב שירות שהאנשים שיעבדו בזה – זה פשוט להכניס עוד אנשים לעבודה בעוני, כי זה מה שקורה היום.

<נעה נוצני: באנו לבקש שני דברים ואחר-כך אפרט קצת.

<נעה נוצני: אחד, כפי שנאמר כאן קודם ואני חוזרת, שהמטפלות יוכר המעמד האמיתי שלהן ולא הפיקציה, כפי שקראתם לזה, ושתהיה העסקה תקנית כשכירוֹת של המפעילים, עם תנאים סוציאליים מלאים.

<נעה נוצני: זו בקשה ראשונה שהיא קצת יותר לטווח ארוך.

<נעה נוצני: בקשה לטווח יותר קצר, כצעד מיידי להעלות את התגמול שהן מקבלות היום, כאשר במינימום של המינימום של המינימום יוכלו לפחות להפקיד לחיסכון פנסיוני סכום ממשי ולא 200 שקלים שלא יתנו להם כלום בפנסיה.

<נעה נוצני: אלה שתי הבקשות שלנו.

<נעה נוצני: כפי שאתם יודעים, המשפחתונים באים לענות על שתי מטרות חברתיות כלכליות.

<נעה נוצני: האחת היא קיומן של מסגרות חינוכיות מפוקחות, בטוחות וטובות לילדים, דבר שהוא קריטי.

<נעה נוצני: מדובר בילדים שלנו, בחסרי ישע, אין דבר חשוב מזה.

<נעה נוצני: השנייה היא עידוד יציאה של נשים מהפריפריה החברתית כלכלית בישראל לתעסוקה.

<נעה נוצני: מדובר על כ-42% מהחברה הערבית, 30% מהחברה החרדית והן נותנות מענה מדהים למדינה.

<נעה נוצני: למרות שהן ממלאות תפקיד כל-כך חשוב המדינה לא מסתכלת עליהן בצורה כזאת ותנאי השכר שלהן נמוכים.

<נעה נוצני: לאחרונה, בינואר האחרון עלה השכר של המטפלות במעונות היום באופן מוצדק ביותר.

<נעה נוצני: ככל שמטפלות מעונות היום הן במצב נמוך, מטפלות המשפחתונים הן במצב נמוך בהרבה.

<נעה נוצני: מטפלת גם אם מצליחה לגבות מההורים את כל הכסף שמגיע לה, אם מחשבים את מספר שעות העבודה שלה לשכר שלה בניכוי הוצאות היא מקבלת מתחת לשכר מינימום.

אורי מקלב: קוראים לה "מנהלת משפחתון".

אורי מקלב: מה ההגדרה?

אורי מקלב: הן מנהלות משפחתונים.

<נעה נוצני: גם וגם.

<נעה נוצני: זה נורא מבלבל.

<נעה נוצני: "מנהלת" – לפעמים חושבים שאז יש עוד כמה מטפלות.

יעקב אשר: זה יותר אחריות אבל פחות כסף.

<נעה נוצני: התנאים שלהן גרועים, אבל באמת הן לא עצמאיות, יש עליהן פיקוח צמוד של המפעילים שמגדיר להן כמה שעות עבודה, מינימום 10.5 שעות, כי זה כולל, כפי שאמר חבר הכנסת מקלב, שהן צריכות להכין את המשפחתון.

<נעה נוצני: נקבעו נהלים מתי הן פותחות וסוגרות את המשפחתון.

<נעה נוצני: אין להן שום עצמאות והסיבה היחידה שהמדינה לא קוראת לילד בשמו, שהן שכירות, היא כדי לחסוך כסף על גבן, וזה בחסות משרד שקוראים לו משרד העבודה והרווחה.

<נעה נוצני: אני שוב חוזרת לזה שהן צריכות להיות שכירות של המפעילים ולא רק שיפקחו עליהן אלא גם יתנו להן תנאי העסקה, והמדינה צריכה לשלם עבור זה ולא לחסוך על הגב של נשים מהפריפריה החברתית כלכלית בישראל.

<נעה נוצני: וכבר בטווח הקצר צריך להעלות לפחות את התעריף.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: נציגי משרד העבודה והרווחה, בבקשה.

<חגי פורגס: במשרד העבודה והרווחה יש שירות לילד ונוער ויש אגף מעונות יום.

<חגי פורגס: אני מאגף מעונות יום.

<חגי פורגס: אתייחס לכל הדברים שעלו פה.

<חגי פורגס: עלו הרבה דברים.

אורי מקלב: עד עכשיו הייתם משרד הכלכלה?

<חגי פורגס: היינו במשרד הכלכלה ולפני זה במשרד התמ"ת.

משה גפני: עכשיו אתם אצל חיים כץ.

<חגי פורגס: נכון.

<חגי פורגס: אתייחס לכמה דברים שעלו פה.

<חגי פורגס: ראשית, בנושא היצע המסגרות המפוקחות.

<חגי פורגס: בעקבות הדוח של ועדת טרכטנברג והחלטת הממשלה בעקבותיו, הייתה פעילות אינטנסיבית מאוד להרחבת היצע המסגרות.

<חגי פורגס: מעונות היום תוקצבו ביותר ממיליארד שקל.

יעקב אשר: תחסוך לנו את הנאום הזה.

דב חנין: מה ניתן לעשות עכשיו כדי לפתור את הבעיה?

<חגי פורגס: אני מגיע לעניין.

<חגי פורגס: עוד לא התחלתי לדבר.

דב חנין: אנחנו פשוט מכירים את זה.

דב חנין: היינו פה בדיונים קודמים.

יעקב אשר: לא הוזמנו, אגב, לחנוך שום מקום חדש.

<חגי פורגס: בשמחה אנחנו נזמין.

<חגי פורגס: בכל שבוע נחנכים מעונות יום חדשים.

<חגי פורגס: עם קבלת תחום התעסוקה לידיו השר כץ פעל באופן אינטנסיבי מאוד להרחבת היצע המסגרות, גם מעונות וגם משפחתונים.

<חגי פורגס: לשנים 2017-2018 יש לנו סכום של 700 מיליון שקל להרחבת מעונות יום.

משה גפני: מה זה "להרחבת מעונות יום"?

<חגי פורגס: 700 מיליון שקל לבניית מעונות יום חדשים בשנתיים הקרובות.

אורי מקלב: כמה החזרתם למשרד האוצר בתקציבים שהיו מאושרים לכם ולא מימשתם אותם במשך השנים בהרחבת המעונות?

אורי מקלב: אתם החזרתם מאות מיליוני שקלים.

אורי מקלב: היו שנים בהן לא מימשתם אפילו שקל אחד מתוך התקציב הגדול הזה.

אורי מקלב: נורא יפה להציג כאן בוועדה שיש תקציב של 700 מיליון שקל, אבל אם לא מממשים ממנו אפילו שקל אז מה עשינו?

משה גפני: אורי מקלב, מה היה אנחנו יודעים.

משה גפני: עכשיו אנחנו רוצים למצוא פתרון.

<חגי פורגס: היו שנים שבהן הביצוע היה נמוך, אנחנו יודעים, ומאז עשו שינויים משמעותיים מאוד ואנחנו בביצוע טוב מאוד לדעתי.

יעקב אשר: יכול להיות שעשו שינוי ונכנסו לזה "באטרף".

יעקב אשר: מה זה קשור למשפחתונים עכשיו?

<חגי פורגס: מדברים על הרחבת ההיצע.

<חגי פורגס: הפעילות אינטנסיבית מאוד.

<חגי פורגס: מעונות יום נפתחים וייפתחו, המון מעונות.

<חגי פורגס: התקציבים נשמרים.

<חגי פורגס: אני חייב להגיד בשורה התחתונה, לא המשרד הוא שבונה את המעון אלא הרשות המקומית.

דב חנין: מה קורה עם המשפחתונים?

<חגי פורגס: גם בהקשר הזה השר הביא תקציבים משמעותיים לפתיחה של משפחתונים, שמספרם כבר שנים רבות לא גדל.

<חגי פורגס: התקציב הזה יחולק בהתאם לקריטריונים שנפרסם ממש בקרוב.

יעקב אשר: מה הסכום?

<חגי פורגס: הסכום הוא 8 מיליון שקל.

<חגי פורגס: הוא יספיק למספר משמעותי מאוד של משפחתונים.

יעקב אשר: כשהשר הביא את ה-8 מיליון שקל הוא אמר לי: זה מה שיש, זה לא מספיק.

יעקב אשר: הוא אמר לי בעצמו, הוא ביקש שנעזור לו.

יעקב אשר: זה טיפה בים.

<חגי פורגס: הלוואי והיה תקציב בלתי מוגבל, אבל אנחנו במסגרת לא בלתי מוגבלת.

משה גפני: 700 מיליון שקל יש לבניית מעונות ב-2017?

<חגי פורגס: בשנים 2017-2018 ביחד, 350 מיליון שקל לשנה.

דב חנין: אדוני ער לכך שהמסגרת הזאת של משפחתון היא המנגנון הכי זול בעולם שהמדינה יכולה לחלום עליו.

דב חנין: אבל גם מזול אתה לא יכול לחסוך עד כדי כך שאנשים לא יכולים לחיות מן העבודה שלהם.

דב חנין: זה הכי זול, זה בבית הפרטי של אנשים, אתם לא צריכים לבנות להם את הבית.

דב חנין: ה-8 מיליון שקל נראה לי סכום מגוחך לגמרי שבכלל לא רלוונטי לכלום.

אורי מקלב: על זה נאמר: לעג לרש.

משה גפני: כמה כסף צריך בשביל משפחתונים ולהעלות את השכר של המנהלות, של המטפלות?

<חגי פורגס: נאמר פה ששיעור הכיסוי, כך אנחנו קוראים לזה, שיעור הילדים בשנתונים הרלוונטיים שנמצאים במסגרות מפוקחות, מעונות ומשפחתונים, הוא כ-25%.

<חגי פורגס: חלק מן הילדים, לפי מחקרים שנעשו בעבר, נמצאים בפתרונות שהם לאו דווקא מסגרות: אצל הסבתא וכן הלאה.

משה גפני: אתה אחראי על המעונות במשרד הרווחה?

<חגי פורגס: יש מנהל אגף, שנבצר ממנו להגיע לכאן כעת.

<חגי פורגס: הוא מנהל חדש, אמיר מדינה.

<חגי פורגס: הוא מנהל אגף מעונות יום.

<חגי פורגס: אני מנהל המטה.

<חגי פורגס: יש מנהל חדש שלומד את הנושא.

משה גפני: נציגי משרד הכלכלה כאן?

<חגי פורגס: מה שהיה במשרד הכלכלה נמצא היום במשרד העבודה והרווחה.

משה גפני: ממשרד הכלכלה נרשמו לדיון עו"ד דליה שילי-יריחובר ועו"ד רועי הראל.

<חגי פורגס: היא מהלשכה המשפטית של משרד הכלכלה, העבודה והרווחה.

אורי מקלב: היא עברה למשרד העבודה והרווחה.

אורי מקלב: צריך לתקן את התואר שלה.

משה גפני: נציגי משרד האוצר כאן?

משה גפני: בבקשה.

דב חנין: כסף קטן ותוצאות גדולות.

דב חנין: פעם הסבירו לי במשרד האוצר שזה מה שאתם אוהבים.

דב חנין: הנה כסף קטן שבו תשיגו תוצאות גדולות.

<יעל לינדנברג: אני רפרנטית תעסוקה באגף התקציבים במשרד האוצר.

<יעל לינדנברג: כפי שחברי הכנסת אמרו, כל הנושא של מסגרות לילדים להורים עובדים זה דבר שאתם רואים כחשוב ואנחנו רואים כלא פחות חשוב מהאופן שאתם רואים את זה.

<יעל לינדנברג: ולכן, כפי שחגי פורגס אמר, הושקעו 700 מיליון שקלים, וזה רק לבינוי מעונות יום.

דב חנין: בדיון הזה אנחנו מדברים על משפחתונים.

משה גפני: ביקש ממני השר שיקדימו לו את התשלום לבניית מעונות של שנת 2018 כדי שיוכל להתחיל עכשיו עם 700 מיליון שקל.

משה גפני: נעתרתם לבקשתו?

<יעל לינדנברג: כרגע הסיכום היה על 350 מיליון שקלים ב-2017 ועוד 350 מיליון שקלים ב-2018.

משה גפני: זה לא סיכום.

משה גפני: זה הופיע בתקציב.

<יעל לינדנברג: נכון, וזה קיים כיום.

משה גפני: הוא ביקש להקדים את זה בגלל שלא בונים כל-כך מהר, לוקח זמן לבנות.

משה גפני: אז הוא ביקש להקדים את תקציב 2018 לתקציב 2017 בגלל שבלאו הכי, גם אם הוא יתחיל עכשיו, זה יהיה ב-2018.

<יעל לינדנברג: כרגע בתקציב נמצא 350 מיליון שקל.

משה גפני: את זה אני יודע.

משה גפני: אני יודע לקרוא מספרים בלי נקודות.

משה גפני: אני שואל האם יש הקדמה.

<יעל לינדנברג: כרגע לא בוצעה הקדמה.

משה גפני: לא צריך להקדים את התקציב.

משה גפני: צריך לתת לו אישור.

משה גפני: דיברתי על זה גם עם אמיר לוי.

משה גפני: בסדר, הלאה.

<יעל לינדנברג: בנושא משפחתונים, שזה כלי עזר נוסף לצד מעונות יום, בשיתוף עם משרד העבודה והרווחה, לשעבר משרד הכלכלה, הגענו להסכמה על 8 מיליון שקלים.

משה גפני: מה זאת אומרת "הגעתם להסכמה"?

משה גפני: זה מופיע בתקציב?

<יעל לינדנברג: בוודאי.

משה גפני: אז מה זה "הגעתם להסכמה"?

משה גפני: לפני שהכנתם את התקציב.

משה גפני: משרד הרווחה ביקש 16 מיליון שקל ואתם הסכמתם ל-4 מיליון שקל וזה הגיע ל-8 מיליון שקל?

<יעל לינדנברג: לא, בסופו של דבר יש לנו מעונות יום, יש לנו משפחתונים.

משה גפני: למה נקבע 8 מיליון שקלים?

<יעל לינדנברג: דובר על סדר גודל של כ-100 משפחתונים.

יעקב אשר: כמה ביקוש יש לזה עכשיו?

<יעל לינדנברג: הביקוש מושפע גם מהגידול בהיצע מעונות היום.

יעקב אשר: מה הביקוש של מי שפנו למחלקות הרווחה בעירייה?

משה גפני: היא לא יודעת.

<יעל לינדנברג: אני לא יכולה להציג את זה אבל אני אומרת שגם בתקציב לבינוי מעונות יום יש שיעורים ייעודיים לאוכלוסיות שאנחנו יודעים ששם יש קושי.

משה גפני: כאשר הגעתם להסכמה על 8 מיליון שקלים, דיברתם על מצבן של המנהלות, של המטפלות?

<יעל לינדנברג: אנחנו מכירים את המצב של המטפלות במשפחתונים, מנהלות או איך שהן מוגדרות.

<יעל לינדנברג: אכן בשנה וחצי האחרונות התעריף עלה במשפחתונים, שאמור להשפיע על גידול בהכנסה בכ-700 שקלים.

<יעל לינדנברג: היה גידול של כ-8.2%.

משה גפני: אתן מכירות את זה?

<נעה נוצני: זה 50 שקלים לילד, פחות או יותר.

<נעה נוצני: זה 250 שקלים אם הן מקבלות את כל הגבייה מההורים.

<נעה נוצני: קרי, עוד 100 שקלים.

<יעל לינדנברג: סוגיית הגבייה מההורים באמת חשובה וזה דבר שצריך לפתור אותו, כי אם הבעיה נעוצה שם צריך לראות איך פותרים את הסוגיה הזאת, אני מסכימה לחלוטין.

<נעה נוצני: זה אחת הבעיות.

<יעל לינדנברג: בצד של התעריף אכן חל גידול, וגם היו שינויים בהסדרי הפנסיה וכולי.

<יעל לינדנברג: בנושא הגבייה, אם זה הקושי, צריך לראות איך פותרים את זה.

<יעל לינדנברג: אם באמת הסוגיה נעוצה שם- - -

דב חנין: יש לכם עמדה לגבי המעמד שלהם?

דב חנין: את מרגישה בנוח עם המצב המוזר – אני אומר לך כמשפטן, לא כחבר כנסת, המבחן של מי הוא עובד שכיר איננו מבחן פורמלי.

דב חנין: המבחן הוא מבחן ריאלי: מי מפקח, מי נותן את ההוראות.

דב חנין: לפי המבחנים של בית-הדין לעבודה ושל בתי-המשפט בישראל הנשים האלה הן עובדות שכירות.

דב חנין: המצב הזה הוא פיקציה וכולנו מבינים שזה פיקציה.

דב חנין: האם משרד האוצר לא מבין שכדאי לסיים עם הפיקציה הזאת ולתת להם מעמד מסודר ומוכר ומוגן של עובדות שיש להן תנאים ויש להן שכר?

<יעל לינדנברג: אני לא מגיעה ממקום משפטי אבל בכל זאת אשיב לשאלה שלך.

<יעל לינדנברג: אחזור למשהו שהוא בבסיס.

<יעל לינדנברג: בעצם עולם המשפחתונים וגם עולם מעונות היום הוא עולם פתוח.

<יעל לינדנברג: כלומר, מישהי יכולה לבחור להקים משפחתון מפוקח.

דב חנין: העולם הפתוח הוא עולם שבו אנשים יכולים לבחור מרצונם לישון תחת הגשר.

דב חנין: אנחנו לא בעולם הפתוח הזה.

דב חנין: אנחנו רוצים עולם שבו לאנשים יש זכויות מינימליות, כמו שכר מינימום.

דב חנין: מה פתוח בעולם הזה?

<יעל לינדנברג: אבהיר את מה שאני אומרת.

<יעל לינדנברג: אני אומרת שאפשר להיות גם במנגנון לא מפוקח, כלומר אפשר להקים גוף פרטי ואז לקבוע את התעריף שהמטפלת חושבת לקבוע בהתאם לכוחות השוק.

<יעל לינדנברג: מה שמפריע לי במה שאתה אומר ובמצב הקיים, שאם באמת אנחנו יודעים שהמחיר המפוקח אמור לגלם שכר מסוים והשכר הזה לא מגיע בשל כל מיני חסמים שקורים בדרך, זו אכן בעיה.

<יעל לינדנברג: כשאנחנו רואים מה התעריף הקיים, שחל בו גידול, שאנחנו יודעים שאמור להתגלגל לכיסה של מי שמנהלת או מטפלת במשפחתון, אני מסכימה אתך שזו יכולה להיות בעיה.

משה גפני: יש עוד מישהו שרוצה להתייחס?

אורי מקלב: אני רוצה להוסיף משהו אחר ולרענן את הזיכרון על הדיון שהיה כאן

אורי מקלב: ב-28 ביוני בוועדת הכספים.

אורי מקלב: כנראה משרד האוצר מחליף כל פעם את הפקידים שמגיעים לפה.

אורי מקלב: אז דובר כאן על 30 מיליון שקל.

אורי מקלב: האוצר התחייב לתת 30 מיליון שקל, זה היה הסיכום.

אורי מקלב: אנשי משרד האוצר אמרו: אנחנו מודעים לצרכים ונחזיר את 30 מיליון השקלים.

אורי מקלב: והיום מדברים אחרי מאמצים על 8 מיליון שקלים, בגלל שהם רגילים שהכסף הזה בסופו של דבר לא מוציאים אותו בפועל.

משה גפני: את בטח תגידי שה-30 מיליון שקל שעליהם מדבר אורי מקלב נמצאים בתוך התקציב שנתתם למשרד העבודה והרווחה?

<יעל לינדנברג: השיח על 30 מיליון שקל – זה לא תקציב שהיה קיים באמת במסגרות האלו והועבר.

יעקב אשר: הוא היה מתוכנן בתקציב הקודם.

יעקב אשר: אנחנו יודעים שזה עבר לסעיף תקציבי אחר לגמרי שלא קשור לזה.

משה גפני: איפה ה-30 מיליון שקל?

<יעל לינדנברג: היה איזה שיח על התקציב הזה.

<יעל לינדנברג: בסופו של דבר- - -

יעקב אשר: זה לא היה "איזה שיח".

יעקב אשר: זה היה דרישה על פי כמות המבקשים שהייתה אז.

<יעל לינדנברג: מדובר בתקציב שלא יצא מתקציב מעונות היום או המשפחתונים.

משה גפני: בסדר, הכול ברור.

אורי מקלב: ההודעה יצאה מהם, ההודעה יצאה ממשרד האוצר.

משה גפני: נציגת מרכז השלטון המקומי, בבקשה.

<רות דיין מדר: אני רפרנטית לתחום הגיל הרך במרכז השלטון המקומי.

<רות דיין מדר: אנחנו ביקשנו מספר פעמים בגלגול הקודם ממשרד הכלכלה לתת תעריף זהה לילד, לא משנה אם הוא נמצא במעון או במשפחתון.

<רות דיין מדר: לדוגמה, פעוט שנמצא במעון מקבלים עליו כ-2,500 שקלים ואילו במשפחתון לעומת זאת 1,900 שקלים.

<רות דיין מדר: זה לא נכון.

<רות דיין מדר: צריך לעשות השוואה בתנאים.

משה גפני: למה יש שוני?

משה גפני: אני שואל את משרד האוצר.

<רות דיין מדר: מנכ"ל משרד הכלכלה הסכים לבחון את הנושא.

משה גפני: עד עכשיו זה נמצא בבחינה.

משה גפני: יעל לינדנברג, מה את עונה על עניין התעריפים השונים?

<יעל לינדנברג: יש ועדת מחירים שבוחנת את התעריפים וקובעת אותם.

משה גפני: מתי היא דנה בעניין הזה?

<יעל לינדנברג: לדעתי ב-2012 נקבעו התעריפים.

משה גפני: איפה הוועדה הזאת היום?

משה גפני: הוועדה הזאת קיימת?

משה גפני: מישהו עומד בראשה?

<יעל לינדנברג: קיימת ועדת מחירים.

<יעל לינדנברג: כאמור, בקביעה הראשונית של התעריפים היא התכנסה ב-2012.

<יעל לינדנברג: בוצעה בחינה מעמיקה מאוד על-פי הצרכים, שכוללים עלויות קבועות- - -

משה גפני: זו ועדת המחירים הרגילה או יש ועדת מחירים מיוחדת לעניין הזה?

<יעל לינדנברג: זו ועדת מחירים רגילה.

משה גפני: מי עומד בראשה?

<יעל לינדנברג: בוצע מחקר מאוד-מאוד מעמיק.

משה גפני: את זה הבנתי, אבל מ-2012 זרמו מים בירדן.

משה גפני: שאלתי מי זו הוועדה, אם היא קיימת.

משה גפני: אני רוצה להגיע אליה.

<יעל לינדנברג: זו ועדה קיימת.

<יעל לינדנברג: היא דנה בשינויי תעריפים.

<חגי פורגס: לנושא מעמד המטפלת שהוזכר כאן, היה דיון אצל מנכ"ל משרד העבודה והרווחה אביגדור קפלן עם נציגות "כוח לעובדים" שהציגו את הטענה הזו.

<חגי פורגס: מנכ"ל המשרד אמר את העמדה של המשרד, שהושמעה באופן עקבי גם בדיונים פה בוועדה וגם בוועדות אחרות וגם בדיונים מקצועיים שהתקיימו עם ארגוני העובדים וכולי.

<חגי פורגס: יש לנו זכיינים, יש לנו ספקי שירות שמפעילים את המשפחתונים.

<חגי פורגס: המדינה לא יכולה לחייב ספק שירות במעמד העובדים שנותנים לו שירות.

<חגי פורגס: אם אגיד לספקים שלי שהם חייבים לקלוט את מנהלות המשפחתונים כשכירות אף אחד לא יפעיל את הדבר הזה.

<חגי פורגס: זה אומר שסוגרים את המערך.

<חגי פורגס: יש פה שיקולים כבדים מאוד.

<רות דיין מדר: מה לגבי התעריף?

<רות דיין מדר: לא הייתה התייחסות של חגי פורגס לעניין התעריף והשוני בין התעריפים.

<רות דיין מדר: לא התקיים אצלכם דיון לגבי התעריף?

<חגי פורגס: התקיימו כל הזמן דיונים אבל זה סביב ועדת המחירים באוצר שהיא שקובעת את התעריף.

משה גפני: אעשה סיכום.

משה גפני: הם נתנו תשובה.

משה גפני: כל התשובות ברורות.

<נעה נוצני: אני מבקשת להגיב לגבי האמירה האחרונה של חגי פורגס, שלא יכולים לחייב את הזכיינים.

משה גפני: אין לך מה להגיב על זה.

<נעה נוצני: פשוט זה עניין של מכרזים.

משה גפני: נדון פה הנושא של ועדת ששינסקי ובאו אליי אלה שחופרים וחיפשו את הגז ואמרו: "המדינה לא משקיעה.

משה גפני: אנחנו נצא, לא יהיה מי שימצא גז".

משה גפני: אמרתי להם: "אתם יכולים ללכת, יש מישהו אחר שמחכה בפתח" והעלינו את המס למס גבוה מאוד וכולם נשארו, והם עוד רבים אם מישהו מנסה להיכנס.

משה גפני: זה שלא יהיה לכם את הזכיינים – לא צריך שיהיה את הזכיינים.

משה גפני: אני מבטיח לך להביא זכיינים אחרים.

משה גפני: מה התשובה הזאת?

משה גפני: איזה זכיינים?

יעקב אשר: אם המדינה תשפה אותם.

משה גפני: אין ויכוח בכלל.

משה גפני: זה לא עומד לדיון.

משה גפני: אני מבקש לדעת כמה תשובות.

משה גפני: קודם כול לגבי 350 מיליון שקל, האם יש הסכמה שאפשר להתחיל לבנות כבר עכשיו ב-700 מיליון שקל?

משה גפני: אמר לי אמיר לוי שהוא מדבר עם השר חיים כץ והם מגיעים לפתרון.

משה גפני: מאז עבר חודש.

משה גפני: אני מבקש לדעת תשובה לגבי העניין הזה.

משה גפני: אני מבקש לדעת תשובה לגבי הגדלת תקציב המשפחתונים, גם התעריף וגם התקציב.

משה גפני: כפי שנאמר כאן בדיון, המשפחתונים יכולים בתוך זמן קצר לשנות לחלוטין את המפה של אימהות עובדות שרוצות לצאת לעבודה וצריכות מסגרת טיפולית חינוכית לילדים שלהן.

משה גפני: אני רוצה לדעת האם יש אפשרות להגדיל את זה והאם יש אפשרות להגדיל את התעריף.

משה גפני: אלה שאלות שהופנו למשרד האוצר.

משה גפני: אני רוצה לדעת ממשרד העבודה והרווחה האם יש אפשרות לשנות את המעמד שלהן, האם נערך דיון כזה, ולהפוך אותן לשכירות?

משה גפני: הגיע הזמן שנתנהג כמו מדינה נורמלית דמוקרטית שדואגת לעובדים ולא מדינת עולם שלישי שלוקחת את המטפלות ויודעת שאין להן פתרון אחר אז פשוט מעבידה אותן באופן כזה שהוא בושה וחרפה.

משה גפני: זה פחות משכר מינימום, זה בלי מעמד לנשים שעושות עבודה כפי שצריך.

משה גפני: אני רוצה לדעת האם נערך דיון על זה והאם הולכים לפתרון בנושא הזה, גם לגבי המעמד שלהן וגם לגבי הקדמת התקציב מ-2018 ל-2017.

משה גפני: אני מבקש תשובות בתוך שבועיים.

משה גפני: אם בתוך שבועיים לא יהיו תשובות לא אלך יותר כמו בישיבה הקודמת, שיידעו גם במשרד האוצר וגם במשרד הרווחה.

משה גפני: עם כל הכבוד לשרים שם שהם חברים שלי, תתחיל להיות פה בעיה.

משה גפני: אנחנו רואים את זה כאחד הנושאים המרכזיים של עידוד נשים לצאת לעבודה.

משה גפני: אנחנו רואים בזה אחד הנושאים הכבדים של מעמד עובדים.

משה גפני: לא נוכל להסכים לדבר כזה.

משה גפני: יכול להיות שאם יגיע לפה תקציב כזה או אחר פשוט אסיט אותו לנושא הזה.

משה גפני: יכול או לא יכול – אנחנו עוד בדיונים עכשיו עם אגף התקציבים, יש דיונים האם אני יכול להסיט תקציב או לא.

משה גפני: לכן אני צריך תשובה תוך שבועיים.

משה גפני: אנחנו לא נעבור על זה יותר לסדר היום.

משה גפני: בישיבה הקודמת פניתי לראש הממשלה, פניתי לכל העולם.

משה גפני: לא קיבלתי תשובות אמיתיות ורציניות.

משה גפני: עכשיו אם לא יהיו תשובות רציניות אני אטפל בזה.

משה גפני: אני לא מסכים יותר למצב הזה.

משה גפני: תעשו שיעורי בית, תבואו תוך שבועיים עם תשובות, תגידו לי מה הפתרון של כל מה שעלה כאן בדיון בוועדה, מה שהעלו החברים, מה שביקשתי עכשיו, וגם בנושא ועדת המחירים.

משה גפני: אני רוצה דיון מחדש על מה שהעלתה נציגת מרכז השלטון המקומי, על התעריף השונה בין משפחתונים לבין מעונות יום.

משה גפני: מתי אמורה להיות בדיקה נוספת בעניין הזה?

משה גפני: מתי הוועדה אמורה להתכנס?

משה גפני: והכול בתוך שבועיים.

אורי מקלב: כולל תקציב המשפחתונים?

אורי מקלב: אתה מדבר על 700 מיליון שקל אבל תקציב המשפחתונים הוא אולי תקציב נפרד.

אורי מקלב: 700 מיליון שקל מיועדים לבניית מעונות יום, אבל אנחנו מדברים על המשפחתונים, על התקציב הזעיר שמוקדש להם, שהוא כסף קטן.

משה גפני: אמרתי את זה.

משה גפני: לגבי המעונות דיברתי רק על העניין הזה.

משה גפני: דיבר אתי השר חיים כץ ודיברתי עם אמיר לוי.

משה גפני: דובר על כך שהוא יוכל לבנות עכשיו ב-700 מיליון שקל, אפילו שלא משנים את התקציב אלא נותנים לו הרשאה שהוא יכול לבנות.

משה גפני: זה ישנה משמעותית את המצב.

משה גפני: אני רוצה תשובה על זה בגלל שדיברתי עם כולם.

אורי מקלב: אבל זה לא קשור לתקציב המשפחתונים.

משה גפני: לא קשור לעניין הזה.

משה גפני: יש את הנושא של 8 מיליון שקל, שהוא סכום זעיר, הוא סכום לא מספיק.

משה גפני: אם יביאו עוד סכום שהוא לא מי-יודע-מה זה ישנה מאוד את תמונת המצב, ייפתחו מהר משפחתונים.

משה גפני: דיברתי על הפער בין התעריפים של המשפחתונים לבין המעונות.

משה גפני: דיברתי על נושא מעמד המנהלות, המטפלות, שצריך להפוך אותן לשכירוֹת.

משה גפני: אי אפשר להמשיך בסאגה הזאת, זה דבר שאינו מתקבל על הדעת.

משה גפני: אם הזכיינים ירצו לעזוב את העבודה אני מתחייב כאן בוועדה להביא זכיינים אחרים.

משה גפני: יש לי רשימה שעומדת בתור ורוצה להיכנס לזה.

משה גפני: אתם לא נותנים להם, אתם משרד הרווחה, ואני לא יודע למה אתם לא נותנים להם.

<חגי פורגס: יש מכרז פומבי שניגשו אליו זכיינים.

משה גפני: אף פעם לא היה מכרז של משרד כלשהו שעסק בעניין הזה ולא קיבל זכיינים.

<חגי פורגס: אם אנחנו נחייב להעסיק את המטפלות כשכירות אנחנו חושבים שלא ייגשו למכרז.

משה גפני: אז הם לא יבואו?

משה גפני: אני מציע שלא תחשבו כל-כך הרבה ותעשו את זה.

משה גפני: האמן לי, אני אחראי, לא יקרה שום דבר, יהיו זכיינים.

משה גפני: ואם לא יהיו זכיינים המדינה תוסיף כסף.

משה גפני: מה הדבר הזה?

משה גפני: יהיו זכיינים.

משה גפני: מה זה, מעסיקים פה עבדים?

משה גפני: לא יכול להיות דבר כזה.

<רות דיין מדר: אני רוצה לעדכן אתכם שהרשויות המקומיות מעסיקות גם מנהלות של משפחתונים.

<רות דיין מדר: בערך 50% מכלל מנהלות המשפחתונים מועסקות באמצעות הרשויות המקומיות, לא כשכירות אלא בדרך שבה המשרד מנחה אותנו להעביר את הכספים למנהלות המשפחתונים.

<רות דיין מדר: צריך לקחת את זה בחשבון.

משה גפני: מנהלות המשפחתונים שמועסקות על-ידי הרשויות המקומיות, איך הן מועסקות?

דב חנין: באותה דרך עקומה.

<רות דיין מדר: באותה דרך שהחברות הפרטיות מעסיקות.

משה גפני: מה את רוצה להגיד בזה?

<רות דיין מדר: כאשר רשות מקומית מעסיקה אדם שעובד בתוך ביתו צריך לתת על זה את הדעת, לתת לזה התייחסות.

<רות דיין מדר: לכן בכל שינוי אנחנו מבקשים להיות שותפים.

<רות דיין מדר: אני רוצה לשים את הדברים על השולחן.

משה גפני: בקשתך התקבלה.

יעקב אשר: עכשיו היא באה מהצד האחר, מהצד הלא טוב של השלטון המקומי.

יעקב אשר: הוא טוב, הוא אחראי.

יעקב אשר: אני אומר את זה כמי שהעסיק כמה מאות מנהלות משפחתונים עד לא מזמן.

יעקב אשר: היא אומרת: רגע, רגע, אם אנחנו הולכים להעסיק אותן תדברו אתנו כי הולך ליפול עלינו עול.

משה גפני: אני מודיע לך שזה הולך לקרות.

משה גפני: תחזרי לשלטון המקומי, תדברו שם.

משה גפני: זה הולך לקרות.

משה גפני: אני לא מתכוון להרפות מזה.

<רות דיין מדר: לכן צריך למצוא את הפתרונות הטובים ביותר.

משה גפני: אין בעיה, בשביל זה עשינו את החוק של עיר עולים כדי שלשלטון המקומי יהיה יותר כסף ...

<רות דיין מדר: אנחנו רוצים שלמטפלות יהיה.

משה גפני: גבירותי ורבותי, תודה רבה לכם.

משה גפני: הישיבה נעולה.