הוועדה המיוחדת לצדק חלוקתי ולשוויון חברתי, כנסת 20, פרוטוקול מספר 33, 2017-02-08 10:40

מכלוף מיקי זוהר: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את הוועדה לצדק חלוקתי ושוויון חברתי.

מכלוף מיקי זוהר: הנושא שלפנינו היום: תמריצים "שוברי-שוויון" לתעסוקת רופאים, מומחים ומתמחים בפריפריה.

מכלוף מיקי זוהר: לאורך הפעילות של הוועדה, בחנתי לעומק את הסוגיות של מצב הבריאות בפריפריה.

מכלוף מיקי זוהר: מצב העסקת הרופאים בפריפריה, וכיצד הדברים קורים.

מכלוף מיקי זוהר: לדאבון ליבי גיליתי שאין מה לעשות.

יהודה גליק: יש מה לעשות.

יהודה גליק: ..

מכלוף מיקי זוהר: יש מה לעשות זה בהחלט, אבל הנתונים כואבים, והנתונים קובעים שבפריפריה, מה לעשות, מצב הרפואה פחות טוב מאזור המרכז, ומעבר לכך יש לזה סיבות מאוד אובייקטיביות שגם בולטות אל העין.

מכלוף מיקי זוהר: אחת מהסיבות – מצב הרופאים, בעצם ממאנים לבוא לפריפריה, ומעדיפים לבוא דווקא לעבוד באזור המרכז.

מכלוף מיקי זוהר: ברור לכולנו שבאזור המרכז יש איזשהו יתרון מבחינת רמת החיים, באזור המרכז רמת החיים שם טובה יותר, ורופאים בסופו של דבר, אחרי שהם רופאים, הם גם צריכים לנהל משפחה וילדים, וזוגיות והם רוצים לחיות במקום טוב ואיכותי.

מכלוף מיקי זוהר: לכן, בסופו של דבר, אם לא יהיה תמריץ ממש משמעותי, ממש כמו שאנחנו מגדירים אותו – שובר שוויון, לעניות דעתי, הרופאים ימשיכו לכוון עצמם לעבוד באזור המרכז בשביל לשמור על איכות חייהם.

מכלוף מיקי זוהר: בדרום ובצפון יש הרבה איכות חיים ברמה מאוד גבוהה, לא כל אחד מתחבר לאופן הזה, יש כאלה שמעדיפים קצת יותר את אזור המרכז, אבל עדיין יש שם איכות חיים טובה.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו חשבנו לקדם היום באמצעות הדיון הזה מהלך שיכול להיות שבסופו תהיה הצעת חוק שאני אגיש יחד עם חבריי לוועדה, שיביא לכך שכל רופא שהולך לעבוד באזורי הפריפריה יקבל תמרוץ משמעותי, שאנחנו קוראים לו תמרוץ שובר שוויון, הווי אומר, שזה השתלם לו הרבה יותר להיות רופא בפריפריה מאשר להיות רופא באזור המרכז.

מכלוף מיקי זוהר: אני חושב שאם אנחנו נוביל את המהלך הזה ונצליח להשלים אותו, אין לי ספק שזה ישפר באופן משמעותי את מצב הרפואה בפריפריה – על כך אנחנו רוצים לערוך את הדיון.

מכלוף מיקי זוהר: אני מקווה שבסופו של דיון גם באמת נגיע להבנה שזה הדבר הנכון - ננסה לקדם, כפי שאמרתי, להצעת חוק.

מכלוף מיקי זוהר: נמצאים כאן היום לא מעט אנשים שרצו להביע את עמדתם, אנשי מקצוע ברובם.

יהודה גליק: הערה קטנה אחת – הבעיה זה לא רק תמרוץ, יש גם בעיה של תקנים, מספר התקנים.

יהודה גליק: אם תיקח כמה מספר תקנים שחסרים היום בבית-חולים בנהריה, בבית-חולים ביוספטל, וכמובן סורוקה ברזילי, יש מחסור עצום במספר תקנים לרופאים, הדבר הזה גם צריך להתווסף, אם אני מבין נכון.

מכלוף מיקי זוהר: אני באמת חושב שצריך גם לבחון את הסוגיה של התקנים.

מכלוף מיקי זוהר: אני אשמח לשמוע למי שיודע על בעיית תקנים מסוימת בבית-חולים ספציפי כזה או אחר, נעלה את זה אחר-כך לידיעת השר, ואנחנו גם נדרוש פתרון בנושא הזה.

מכלוף מיקי זוהר: נמצא אתנו ד"ר רן כץ.

מכלוף מיקי זוהר: בבקשה, אדוני.

<רן כץ: בוקר טוב לכולם, אני ד"ר רן כץ, אני מנהל את המחלקה האורולוגית בבית-החולים זיו בצפת מזה שנתיים.

<רן כץ: אני ירושלמי במקור.

<רן כץ: למדתי והתמחיתי ב"הדסה" עין-כרם.

<רן כץ: הייתי רופא בכיר בהדסה עין-כרם, במחלקה לאורולוגיה.

<רן כץ: בין 2007 ל-2017 ניהלתי את השלוחה האורולוגית שלנו ב"הדסה" הר-הצופים.

<רן כץ: ב-2014 קיבלתי הצעה לעבור לצפון.

<רן כץ: פשוט צלצלו אליי מהנהלת בית-החולים זיו, כמה עמיתים שלי שעשו את המעבר הזה בשנים קודמות המליצו עליי, והציעו לי להתמודד על הנהלת המחלקה.

<רן כץ: מבחינתי, זה היה אתגר, זה היה כיף, זה היה חלום, גם להתקדם, גם לנהל, וגם לעבור לצפון.

<רן כץ: אני ירושלמי, כל החיים שלי חייתי באזור ירושלים וסביבתה, ואני אוהב את הצפון, ועברתי לשם בשמחה, גם אשתי הסכימה לזה למרות שהיא בכלל מאשדוד, אין לנו שם שום משפחה ואף אחד.

<רן כץ: אני חושב שהצפון מציע איכות חיים יוצאת מן הכלל, אנחנו אוהבים את המקום הזה, ואני חושב שיש לו מה להציע לאנשים, אבל המעבר מאוד לא פשוט.

<רן כץ: אני לא קיבלתי שום תוספת, שום מענק, שום תמרוץ, או תגמול – פשוט באתי.

<רן כץ: עזבתי מאחוריי את עבודתי ב"הדסה", את הניתוחים שלי, עזבתי את קופות-החולים שעבדתי בהם.

<רן כץ: קודם כל, כאשר אתה עובר דבר כזה, לא מובטח לך שום דבר בצד השני, אם ואתה יכול לפנות, ולבקש ולחפש, יכול להיות שיימצא, אבל צפיפות האפשרויות הרבה יותר נמוכה.

<רן כץ: כאשר עבדתי בקופות-החולים של "מכבי" ו"כללית" באזור ירושלים ומודיעין היו הרבה יותר אפשרויות, והרבה יותר הזדמנויות.

<רן כץ: בצפון, תקנים מאוישים, חלק גדול מהם באזור שקרוב לבית-החולים שלי מאויש על-ידי הרופאים שלי, ואני בוודאי שלא אבוא להתחרות איתם.

<רן כץ: הנושא הכאוב באמת, הוא שהייתה בי תקווה, כי כמה מהעמיתים שלי שעברו בשנים קודמות, בכל זאת, קיבלו איזשהו מענק, שלפחות את זה אני אקבל.

<רן כץ: מהמענק הזה אתה לא נהיה מיליונר, זו גם לא הכוונה.

<רן כץ: אבל אני יכול להגיד לך שמעבר כזה משמעותי, הוא תהליך מתיש, הוא תהליך מרתק, הוא תהליך ששכרו בצדו, אבל הוא גם עולה המון כסף.

<רן כץ: לוקח בערך בממוצע להעביר משפחה בצורה מסודרת צפונה שנה עד שנה וחצי.

<רן כץ: בתקופה הזאת, אני, כפי שעשו עמיתיי קודם, אתה גר בשכירות, המשפחה נשארת מאחורה, הילדים עוד לא סיימו את בתי-הספר, יש לי ארבעה ילדים.

<רן כץ: כשעברנו זה היה גנים, חטיבת ביניים ותיכון – זה לא פשוט.

<רן כץ: נושא נוסף, אם יש את העניין של פרנסה של בן או בת הזוג שהוא לא בהכרח מובן מאליו, גם אם אתה עובר, זה לא בדיוק מתחיל באותו זמן, תקופת המעבר הזאת קריטית.

<רן כץ: אשתי אחות, באמת התמזל מזלנו ש"מכבי" שרותי בריאות שהעסיקו אותה באזור צור הדסה וגוש עציון חיפשו מישהי מתאימה לרמה שלה באזור נהריה, מה שיצא לנו פחות או יותר טוב, זה הקל על המעבר שלנו.

<רן כץ: ועדיין, גם אחרי שאני עברתי ואחרי שהעברתי את המשפחה, היא הייתה צריכה עוד לנסוע חזרה לעבוד.

<רן כץ: אם אני מסכם את הניסיון שלי ושל עמיתיי, כמו שאמרתי, לפחות בשנה במקרה הטוב.

<רן כץ: שנה של כפילויות בבתים, שנה של מעברים, שנה של נסיעות מטורפות מצד לצד, וכל זה תוך כדי שאתה צריך לבנות את עצמך, לבסס את השירות שאותו אותו מקים ומרים, היה לי הרבה עבודה בתחום הזה.

<רן כץ: וזה איך שלא תסתכלו על זה עולה הון.

<רן כץ: זה מעבר לתקציב, זה מעבר למשכורת הרגילה.

<רן כץ: ואני אומר מראש, אין לי תלונות על השכר שלי בצפון, הוא ירד לעומת מה שהייתי מרוויח באזור ירושלים והמרכז.

<רן כץ: ידעתי שהוא יירד, אני מוכן לקבל את זה.

<רן כץ: לטעמי, הדבר העיקרי היה באמת להעדר תמריץ המעבר, איזשהו סל קליטה לרופא שעובר.

<רן כץ: שוב, התקופה הזאת, אם אני מסכם בשלוף את ההוצאות למשפחה ממוצעת שצריכה לחיות בכפילות עד שהיא תעבור, עד שהיא תסתדר, ברמת חיים סבירה, ולא בשמיים, אתה מדבר על הוצאות נלוות שהן בסדר גודל של 200 עד 300 אלף שקלים.

<רן כץ: תעשו את כל החשבונות – מעברים, שכירויות, נסיעות רבות, אלף ואחד סידורים עד שאתה מחליף, קונה, מוכר, סוחר, כל האירועים שכרוכים בלעבור ממקום למקום.

<רן כץ: בזמנו דובר על מענקים בסדר הגודל הזה, ואם אני הייתי מקבל מענק כזה, זה היה מאוד מקל עליי, למרות שלא קיבלתי, הסתדרנו, ברוך השם, הכול בסדר גמור, אנחנו שמחים בחלקנו.

<רן כץ: עכשיו אני נמצא בפני בעיה דומה - מאז שאני עברתי, אני כבר שנתיים בתפקידי בצפון, אני מאוד אוהב את מה שאני עושה שם, אני מקבל הרבה פניות מעמיתים שלי.

<רן כץ: חבר'ה מ"הדסה" רואים אחד עבר לצפון ומרוצה ולא חזר, כנראה שיש פה משהו, אתה מתחיל לקבל טלפונים מחברים.

<רן כץ: אין שבוע שאני לא מדבר עם חבר לעבודה, עם אשתו שזה הרבה יותר חשוב, או להיפך, עם האשה ועם בן הזוג, על השלכות המעבר, ולא פעם גם עשינו את השיחה הזאת ברביעייה, כלומר, אני ואשתי מול הצד שכנגד, ונכנסים לפרטי פרטים - איך אתה מרים את זה?

<רן כץ: כאן אנשים מתחילים להסס.

<רן כץ: אני יכול להגיד לכם שאנחנו כרגע התברכנו, סוף סוף יש לנו מנהלת לרדיו-תרפיה שעברה אלינו מסורוקה, אבל לפני זה היו כמה מועמדים שהתראיינו מאזור המרכז, כולל מ"הדסה", ואנשים לא רואים איך הם עושים את המעבר הזה.

<רן כץ: מדובר בחברים שלי, הם קיבלו את דעתי, וכשאתה פורט את זה לפרוטות, הם אומרים שמע, העלויות הן אדירות רק בשביל לעבור, אנחנו לא מדברים על להמשיך להתפרנס, אלה אנשים שעובדים.

מכלוף מיקי זוהר: זו בעצם מהות הדיון היום.

<רן כץ: זה לטעמי.

<רן כץ: אם אתם שואלים אותי מה יכול להיות באמת שובר השוויון הבסיסי?

<רן כץ: מענק, או סל קליטה.

מכלוף מיקי זוהר: קודם כל תמריץ, מענק חד-פעמי.

מכלוף מיקי זוהר: רוצה לציין שבאזורי הצפון, יש הרבה מקומות שיש בהם הטבות מס.

מכלוף מיקי זוהר: אגב, אני הבאתי את החקיקה בוועדת כספים, יחד עם יושב ראש הוועדה משה גפני, קידמנו אותה כדי לעודד הגירה לפריפריה.

מכלוף מיקי זוהר: יש שם הטבות מס במקומות מסוימים אפילו מרחיקי לכת, באמת מייצרים כמה אלפי שקלים לחודש, אנחנו פעלנו בנושא הזה.

מכלוף מיקי זוהר: זה יתרון שהוא אובייקטיבי וטוב שהוא קיים.

<רן כץ: נכון.

<רן כץ: יש לי רופא שגר בקריית שמונה ונהנה מאוד מההטבות האלה.

מכלוף מיקי זוהר: בהתאם למה שאתה אומר, שהתמריץ בעיניך, ולעניות דעתך, הוא לא בהכרח צריך להיות בשכר החודשי, אלא בעיקר במענק ראשוני כדמי מעבר בגין המעבר מאזור המרכז לאזור הפריפריה.

מכלוף מיקי זוהר: כל רופא שעוקר את משפחתו ואת מרכז חייו מאזור המרכז והולך לעבוד בפריפריה, יקבל ויזכה לאיזשהו מענק גם לדירה, גם להסתגלות וכדומה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: ד"ר ארז און, מבית החולים "פורייה".

<ארז און: בוקר טוב, אני רוצה להתחיל אולי בפרסום שבמקרה התפרסם אתמול, וזו הייתה תוצאות ההגרלה של הסטז'רים במדינת ישראל.

<ארז און: מבחינת הסטאז', להזכיר, אחרי שגומרים שש שנים לימוד, בשנה האחרונה של הלימוד, לפני שמקבלים את תואר הרופא.

<ארז און: היום המקום שבו עושים את הסטאז' הוא נעשה בהגרלה.

<ארז און: מבקשים מקום ראשון, מקום שני, בהתאם לזה גם מוגרלים.

<ארז און: 90% מהבקשות הן בבתי-חולים – איכילוב, שיבא, בילינסון.

<ארז און: במקום האחרון - ברזילי, צפת, פורייה, נהריה.

<ארז און: זה אומר, זה כבר מתחיל בשלב המאוד ראשוני של איפה אני רוצה לבנות את חיי, ואת חיי המקצועיים – זה מתחיל עוד ברמת הסטודנט, ואנשים לא רוצים להגיע לפריפריה כבר בשלב של השנה עוד לפני שהוא רופא.

<ארז און: לכן הבעיה הזאת שצוינה כאן היא בעיה בסיסית.

<ארז און: ולכן מאוד חשוב נושא המענקים לטובת הפריפריה.

<ארז און: סיפור אחר - השבוע נפגשתי עם רופא, עובד במרכז, באמת, מתעניין לבוא.

<ארז און: הבעיה שלו הוא כבר החליט, הוא רוצה לבוא.

<ארז און: אשתו עובדת במרכז, היא לא אחות, והוא אומר, אין לי מושג מה היא תעשה.

<ארז און: ברור שאין לה במקצוע שלה מה לעשות אתו בצפון - זו בעיה מאוד קשה.

<ארז און: וכמו שנאמר פה, אני חושב שב-2016, המענקים במתכונת שהוחלט עליהם ב-2016, היא המתכונת הנכונה.

<ארז און: זה אומר שני דברים – מענקים לרופאים מומחים, לא רק למתמחים, הדגש הוא על רופאים מומחים.

<ארז און: רופאים מומחים גמרו את ההתמחות, ושוקלים את האפשרות לעבור לצפון - חשוב מאוד לתת.

מכלוף מיקי זוהר: מה סדר גודל של מענק שנראה לך סביר?

<ארז און: אני אומר מה היה ב-2016.

<ארז און: 2016, חצי מיליון שקל ניתן לרופא מומחה.

<ארז און: אני אומר, שהחצי מיליון שקל האלה הם לא מענק, הם לא צ'ופר, זה אולי יממן את הוצאות המעבר שלו ומשפחתו.

מכלוף מיקי זוהר: 50% מהחצי מיליון שקל הולך למס הכנסה.

<קריאה: לא, 27%.

מכלוף מיקי זוהר: כרגע המצב היום הוא שיש את החצי מיליון שקל, הם קיימים כרגע?

<ארז און: לא.

<ארז און: היה ב-2016, נגמר התקציב.

<ארז און: 2017, אין כרגע כלום, זה מאוד חשוב.

<אילן יהושוע: חצי מיליון זה מוגבל למספר מועט מאוד.

<אילן יהושוע: אני חושב שבבית החולים שלו זה חמישה רופאים.

<אילן יהושוע: בית חולים "סורוקה", בית חולים גדול תשעה.

מכלוף מיקי זוהר: גייסתם אותם?

<ארז און: עוד הפעם.

<ארז און: הנושא לא עובד זה עניין של זמן.

<ארז און: לכן חשוב – מענקים למומחים.

<ארז און: שנית, היכולת להחליט לתת מרחב של החלטה למנהל בית-החולים למי לתת את המענקים.

<ארז און: זאת אומרת, גם למומחים, גם למתמחים.

<ארז און: הדגש הוא לתת מענק למישהו מהמרכז שאתה משכנע אותו לבוא לצפון.

<ארז און: המענקים צריכים להיות בחכמה – לתת למישהו שאתה למעשה, כמו שאמרתי, זו לא מתנה, זה באמת לממן במינימום את עלות המעבר שלו.

<ארז און: פה מדובר רק על סכום שהוא כסף.

<ארז און: אני חושב שצריך להסתכל על זה כמו שאתה אמרת, וכמו שנאמר פה.

<ארז און: זה צריך חבילה, זו חבילת קליטה – לרופא שמגיע לצפון, זה גם כסף, אבל זה הרבה מעבר לכך.

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: אני רוצה לשמוע ממשרד הבריאות מדוע ב-2017 זה הופסק?

מכלוף מיקי זוהר: ב-2016 היה חצי מיליון שקל – 75 מיליון שקל סך הכול.

מכלוף מיקי זוהר: 2017 – אין.

<ליאור קוטלר: אני ממשרד האוצר.

<ליאור קוטלר: שרי בריאות ואוצר הנחו את גורמי המקצוע במשרדי הבריאות והשר לבחון ולגבש מתווה לגבי שנת 2017.

<ליאור קוטלר: ההצעה הזאת יצאה לעיתונות מחודש נובמבר – "תוך בחינה של התובנות מתוכניות קודמות בשל המקורות התקציביים מתוך מטרה להגיע לייעוץ מרבי, ולחיזוק אפקטיבי של הפריפריה במתן כלים ניהוליים לבית-החולים" - אני מקריאה לכם מתוך ההודעה.

<ליאור קוטלר: בעצם, הסיכום שהיה בין משרד האוצר למשרד הבריאות, שבשנת 2017 ימשיכו הקצאה של מקורות כמו שהיה לפריפריה בשנת 2016.

מכלוף מיקי זוהר: של 75 מיליון שקלים?

<ליאור קוטלר: כמו שהיה לפריפריה.

<סימה רוזנבלום: לגבי 2017, ההחלטה היא שיוקצו מענקים שלא יופחתו מהתקציב שהוקצה בשנת 2016.

<סימה רוזנבלום: אבל כיוון שעוד לא הסתיימה תקופת הגשת המענקים ועדיין אין - - - הוא יהיה משהו כמו עוד חודשיים.

<סימה רוזנבלום: עד סוף אפריל עוד אפשר להגיש בקשות למענקים.

מכלוף מיקי זוהר: מה הסכום שהולך להיות?

<שירה ארנון: בוודאות הוקצה 35 מיליון שקלים בפריפריה.

<שירה ארנון: כל מנהל בית-חולים קיבל הקצבה של מקצועות בחסר שהוא יכול להקצות למקצוע שהוא רואה לנגד עיניו שהוא בחסר השנה, והוא יכול לתת מענקים ספציפיים - זה שדרוג שעשינו ב-2016.

<ישראל אייליג: אבל זה מספר בודד.

<ישראל אייליג: סורוקה קיבל תשעה תקנים, אבל זה למנהלים.

<סימה רוזנבלום: היה למומחים, היה למתמחים.

מכלוף מיקי זוהר: בית חולים סורוקה מטפל רק במיליונים.

<שירה ארנון: נשמח לקבל עוד כסף.

מכלוף מיקי זוהר: הוא קיים, פשוט אתם רוצים לשמור אותו לדברים אחרים.

<שרה נעמן: אני מ"מכבי" שירותי בריאות, אגף הרפואה, מנהלת מחלקת התמחות ברפואת משפחה, אני לא אחזור על מה שנאמר.

<שרה נעמן: בעניין של המענקים, המתמחים שלנו לרפואה היו לנו ב-2015 שלושה שהם בפריפריה והובטח להם מענק, הם עדיין לא קיבלו את המענק.

<שרה נעמן: "מכבי" נתנה להם את המענק, אנחנו לא קיבלנו.

מכלוף מיקי זוהר: מה הסיבה?

<שרה נעמן: הסיבה שלא העבירו את הכסף האוצר.

<שרה נעמן: סליחה רגע, מה שאני רוצה להגיד פה, גם כשיש החלטה לתת מענק, אנחנו צריכים ליצור באז שאותו מתמחה שקיבל את המענק, בסוף אנחנו נתנו לו אחרי שנה כדי שהוא ירגיש שזה בטוח כי ההסכם לא היה בין "מכבי" למתמחה, אלא בין משרד הבריאות למתמחה.

<שרה נעמן: אנחנו נתנו כדי לתת להם להרגיש טוב.

<שרה נעמן: אנחנו לא צריכים לעשות את זה כטובה או הרגשה שרק הבטיחו לנו.

<שרה נעמן: צריך לעשות פה מהלך.

<שרה נעמן: אני אוהבת את השם שנאמר פה שזה שוויון חברתי, כי בסופו של יום אנחנו מדברים על האנשים שגרים בפריפריה ובהם אנחנו רוצים לטפל, ולהם אנחנו רוצים.

<שרה נעמן: כדי למשוך אנשים, אנחנו צריכים ליצור חוויות של הצלחה, שאם אנחנו נותנים, אז הם מקבלים את זה.

<שרה נעמן: אנחנו ב"מכבי" לא יודעים מה יהיה שנה הבאה, ויש לנו עוד חמישה או שישה שהובטח להם 2016, ו"מכבי" לא תעמוד בלתת את הכספים האלה מבלי שנקבל.

מכלוף מיקי זוהר: המסר ברור.

מכלוף מיקי זוהר: הבנתי.

מכלוף מיקי זוהר: אני לא מבין למה הסכומים הם כל כך זעומים?

מכלוף מיקי זוהר: שנית, למה בכלל זה לא היה בבסיס התקציב, למה אנחנו צריכים לחכות עד אפריל - מה הסיבה?

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו דיברנו על זה בוועדת הכספים.

מכלוף מיקי זוהר: אני זוכר שהעלנו את הנושא.

מכלוף מיקי זוהר: אני זוכר שהובטח לנו שזה יהיה באופן מידי ועדיין זה לא קרה.

מכלוף מיקי זוהר: חוץ מזה, ב-35 מיליון שקלים, עם כל הכבוד, להביא 70 לפריפריה?

מכלוף מיקי זוהר: מה אתם - - - ובטח ש-35 מיליון שקלים זה גם למתמחים וגם לרופאים.

<שירה ארנון: 35 מיליון שקלים זה גם למתמחים ולמומחים, בנוסף, יש עוד כסף למתמחים שיתחילו התמחות בפריפריה במקצועות שבחרנו, זאת אומרת, זה יהיה הרבה יותר מ-35.

מכלוף מיקי זוהר: חבר הכנסת גליק, מעביר לי נתונים מאוד מעניינים.

מכלוף מיקי זוהר: רופאים לאלף נפש.

מכלוף מיקי זוהר: בתל-אביב – 5.5.

מכלוף מיקי זוהר: בצפון – 2.8.

<קריאה: בדרום 2.2.

מכלוף מיקי זוהר: אני מבין שתושבי הפריפריה פחות חשובים, ולא נורא שהם ימותו מוקדם, זה הבנתי.

מכלוף מיקי זוהר: אבל עדיין אנחנו לפחות כמדינה, כממשלה, נראה שאכפת לנו, וכדי להראות שאכפת לנו אנחנו צריכים לעודד כמה שיותר רופאים להגיע לשם, כמה שיותר מומחים ומתמחים להגיע לשם.

מכלוף מיקי זוהר: אי אפשר לעשות את זה בלי כסף, כבר הפנמנו שאנשים מעדיפים לא לגור בפריפריה.

<סימה רוזנבלום: זו לא הפעילות היחידה שנעשתה בתחום הזה, לא רק המענקים זה מה שניתן לפריפריה, נעשו עוד פעולות.

מכלוף מיקי זוהר: מה למשל?

<סימה רוזנבלום: בהסכם הרופאים בשנת 2011, ניתנה תוספת ייעודית לרופאים.

<סימה רוזנבלום: ניתנה העדפה בתקנים, נוספו 1,000 תקנים לטובת הפריפריה.

מכלוף מיקי זוהר: אמרת 1,000 תקנים עם הטיה מכוונת לפריפריה.

מכלוף מיקי זוהר: תגידי לי אם ההטיה הייתה לפחות פי שתיים כמו הנתונים שהוצגו לי כרגע, זה אומר, שתגידי לי עכשיו ש-300 היו במרכז, ו-700 בפריפריה, אני אגיד לך שההטיה הייתה נכונה.

מכלוף מיקי זוהר: מה ההטיה?

מכלוף מיקי זוהר: היה 51% לפריפריה, 49% למרכז?

מכלוף מיקי זוהר: אגף תקציבים, תגידו לי כמה ההטיה הייתה בולטת?

<שירה ארנון: לגבי חלוקת התקנים, יש לי נתון של 600 תקנים, מתוכם, 350 למרכז, 250 לפריפריה.

מכלוף מיקי זוהר: לא רוצה להמשיך לשמוע.

יהודה גליק: זה אומר הכול.

מכלוף מיקי זוהר: הבנתי תודה.

מכלוף מיקי זוהר: אני לא רוצה.

מכלוף מיקי זוהר: אני רוצה להמשיך את הדיון.

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

<שירה ארנון: בתי-החולים בפריפריה הם קטנים יותר מאשר במרכז.

<ישראל אייליג: זה לא נכון.

מכלוף מיקי זוהר: אגיד לך עוד משהו.

מכלוף מיקי זוהר: גודל בית-החולים, עם כל הכבוד, הוא לא כרגע מבחינתי האישו, אלא גודל האוכלוסייה שהוא משרת זה מה שמעניין אותי.

מכלוף מיקי זוהר: ואם על כל 1,000 איש יש לי 2.8 רופאים, ובמרכז 5.5 – זו בושה וחרפה.

<ישראל אייליג: הסיפור של התקנים זה הכי גרוע.

<ישראל אייליג: אני נציג ההסתדרות הרפואית, עד שהגיע פרופ' אידלמן, מרגע זה אני נציג "סורוקה" שהוא כידוע בית-חולים קטן.

מכלוף מיקי זוהר: הייתי בסיור שם.

<ישראל אייליג: אני יודע, היית בשבוע שעבר.

<ישראל אייליג: כמו שנאמר לנו בית-חולים קטן, רק 1,000 מיטות עם תפוסה של 130%, 1,300 מיטות, אבל זה קטן, מקובל.

<ישראל אייליג: התרגיל הוא מאוד פשוט.

<ישראל אייליג: 1.4 מיטות פר כל 1,000 נפש בפריפריות.

<ישראל אייליג: 2.2 על כל 1,000 נפש במרכז.

<ישראל אייליג: המשמעות היא בין 0.6% ל-0.8% ל-1,000.

<ישראל אייליג: זה אומר בין 600 ל-800 מיטות למיליון תושבים.

<ישראל אייליג: בבית-חולים שלי חסרות 600 מיטות – נורא פשוט.

מכלוף מיקי זוהר: קודם כל, 100 מיטות כבר טיפלנו.

מכלוף מיקי זוהר: הוועדה עשתה דיון - - -

<ישראל אייליג: היינו פה לפני שלושה שבועות, וראינו את הביקור שלך בסורוקה.

<ישראל אייליג: אתה יודע מה, שיתנו עכשיו את ה-200.

<ישראל אייליג: מה שאני רוצה להגיד, למיטות קשורים תקני רופאים.

<ישראל אייליג: 600 מיטות זה למעלה מ-200 תקני רופאים - את זה שיתנו.

<ישראל אייליג: ברגע שיתנו, יש תקנים, יש קליטות, יש הכול, בינתיים אין שום דבר, כי מנהל בית-חולים עומד עם הידיים ככה, ואומר, ישראל, אנחנו מצטערים.

<ישראל אייליג: גם כשיש מועמדים, כל התקנים תפוסים.

<יעקב פרבשטיין: אני גמלאי, וניהלתי את בית-החולים "פורייה" עד לפני שלוש שנים במשך 25 שנים.

<יעקב פרבשטיין: הנושא של המענקים – היה פטנט איזשהו שלמעשה הביא לפיצוי מוגבר במרכז לעומת הפריפריה כאשר הכניסו את הנושא של מקצועות מיוחדים שיש לזה פינה בפני עצמה - בהפרטת מענק הפריפריה מהמענק הכללי, יש לו מקום והוא חשוב מאוד, אחרת לא נגיע לשום דבר, אם זה יהיה חבילה אחת גדולה בגלל הפער בתקנים וכדומה.

<יעקב פרבשטיין: הנושא של חלוקת המענקים והטבה.

<יעקב פרבשטיין: אני חושב שצריך לתת לידי מנהל בית-החולים את הכלי הזה.

<יעקב פרבשטיין: הכלי הזה הוא מאוד חשוב לניהול נכון, כי קרה לי לא פעם, שבא מתמחה ואוטומטית קיבל את המענק, ואחרי שנה וחצי, למרות שהוא קיבל שליש מענק, הוא קם והלך – הוא לא החזיר.

<ישראל אייליג: על פי הסכם של ההסתדרות הרפואית צריך להחזיר.

מכלוף מיקי זוהר: אני מסכים אתך, וגם עם ארז, שהכלי צריך להיות בידיים של מנהל בית-החולים.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו מכירים את התחרות.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו יודעים איך בית-חולים נאבק במתחרים שלו גם בקופות-החולים על רופאים, והכלי הזה בידי מנהל בית-החולים הוא כלי חשוב.

מכלוף מיקי זוהר: אגב, אני הייתי אומר מעבר לזה.

מכלוף מיקי זוהר: הייתי אומר שהייתי רוצה לתת למנהל בית-החולים סל של כסף, כמובן, עם איזושהי מגבלת תקרה כדי שהדברים האלה לא יהפכו להיות משהו אפילו לא פרופורציונלי, או אפילו חלילה מוגזם, אבל עם סל שהוא יכול לחלק את המענק.

מכלוף מיקי זוהר: נניח, הייתי נותן לו, נגיד אם יש לך חמישה תקנים, כמובן שזו בושה, אבל נניח יהיו לך 10 תקנים שהם שווים חמישה מיליון שקל, הייתי אומר לך, תחלק אותם כפי שאתה מבין עם נניח תקרה של 700 אלף שקלים מקסימום, ותקרת מינימום של 300 אלף שקלים.

מכלוף מיקי זוהר: אז בעצם הפעולה הזאת יכולה לעזור לך לתמרן - להביא רופא איכותי מאוד, להגיד לו, הנה, יש לי מענק גדול בשבילך, ועוד כמה רופאים גם ב-300 אלף שקלים, ואז זה היה עוזר לך הרבה יותר.

מכלוף מיקי זוהר: זה לדעתי יכול להיות פתרון סביר כדי באמת להשיג את המטרה - להביא רופאים ברמה גבוהה לאזור הפריפריה וגם עם סל גדול.

<יעקב פרבשטיין: הנקודה היא שאם אתה מביא, הכסף לפעמים – עובדה, בא רופא לצפת בלי שום מענק והוא בא.

מכלוף מיקי זוהר: לא כולם פטריוטים.

<יעקב פרבשטיין: זה פשוט להכיר שהמדינה מכירה במאמץ שהרופא בא לפריפריה במאמץ הרב, ולמעשה, בהפסד הכלכלי שהוא עובר.

<יעקב פרבשטיין: נקודה פשוטה.

<יעקב פרבשטיין: היו לי שתי ילדים קטנים אז כאשר התחלתי לעבוד בפריפריה, וכשרציתי לנסוע לאופרה בתל אביב, במושב אין אופרה, אז אתה לוקח בייבי סיטר משעה שתיים וחצי בצהריים, עד שתיים בלילה, זה דבר קטן, אף אחד לא חושב, אבל זה מבטא את כל הפערים שבין המרכז לפריפריה, צריכים לתת הכול.

<יעקב פרבשטיין: הנקודה הכי חשובה בעיניי, שלא היה לי את הכלי הזה, אבל אני מקווה ובטוח שיהיה לארז, פשוט את היכולת לשלוט במי אתה באמת רוצה ולא רוחבית יש הסכם.

<דוד צייגר: אני מ"סורוקה".

<דוד צייגר: קרה דבר מופלא בעקבות הסכם הרופאים האחרון, למעשה, נעשה ניסוי.

מכלוף מיקי זוהר: בעקבות ההסכם?

<דוד צייגר: הסכם הרופאים האחרון ב-2012.

<דוד צייגר: למעשה, עשינו ניסוי, ניסוי שהרבה אנשים חשבו שהוא לא יצליח.

<דוד צייגר: כאשר הקצו את הכספים האלה לטובת הפריפריה והמקצועות במצוקה בהסכם השכר האחרון, היו לא מעט אנשים שחשבו שהכסף הזה יישאר בקופה, ואם אני לא טועה, אפילו עשו דיונים מה נעשה עם הכסף שיישאר.

<דוד צייגר: הכסף נגמר - - -

מכלוף מיקי זוהר: בגלל זה הפסיקו ב-2017.

<דוד צייגר: הכסף נגמר - - -

<סימה רוזנבלום: ב- - - ניתנה תוספת תקציבית של 75 מיליון ב-2015, ועוד 75 - - -

מכלוף מיקי זוהר: למה הפסקתם ב-2017?

<סימה רוזנבלום: לא - - -

<דוד צייגר: אז באותו הסכם - - -

מכלוף מיקי זוהר: לא ראיתי אותו - - -

<סימה רוזנבלום: לא - - - אבל הוא ממשיך, וזה הוקצה לטובת הפריפריה.

<סימה רוזנבלום: הייתה החלטת ממשלה בעניין.

מכלוף מיקי זוהר: לא ראיתי אותו ממשיך.

מכלוף מיקי זוהר: לא ראיתי את הכסף מיועד לפריפריה.

<ישראל אייליג: מיקי, 75 מיליון שאומרים פה זה לא לטובת הפריפריה.

<סימה רוזנבלום: לא.

<סימה רוזנבלום: אני יכולה לתת נתונים מדויקים - - -

<דוד צייגר: זה גם המצוקה וגם המנהלים שעכשיו הכניסו.

<סימה רוזנבלום: יש מצוקה בפריפריה - - - בלבד, אני יכולה להביא נתונים.

מכלוף מיקי זוהר: הבנתי את העדפה המתקנת.

מכלוף מיקי זוהר: ..

<דוד צייגר: אני נמצא ב"סורוקה" שנים רבות.

<דוד צייגר: למעשה, עד כמה שאני זוכר אחורה, במחלקות הפנימיות תמיד היו חסרים רופאים, אי אפשר היה לאייש, זאת אומרת, תמיד היו תת-תקן, לא מצאו רופאים שיעבדו.

<דוד צייגר: בעקבות ההסכם הזה, לא מוצאים תקנים כדי לאייש את האנשים שרוצים לבוא, זאת אומרת, זה ניסוי שהצליח.

<דוד צייגר: עכשיו צריך להבין דבר אחד.

<דוד צייגר: מתמחה זה מוצר מתכלה, סליחה שאני משתמש בביטוי כלכלי.

<דוד צייגר: מתמחה בא ומסיים את ההתמחות, ולמעשה, נגיד ב"סורוקה" כל תקני המתמחים מלאים, וכולם מרוצים מאוד.

<דוד צייגר: אבל בעוד שנתיים הם יגמרו את ההתמחות והם יעזבו, והם ילכו למקומות אחרים, או שחלקם אולי יישארו.

<דוד צייגר: אם אנחנו לא נדאג לתחזק את המוטיבציה הזאת בפורמט הזה כמו שיש היום, לצערי הרב, תוך שנתיים אנחנו חוזרים אחורה למה שהיה ב-2011.

מכלוף מיקי זוהר: אני חייב לומר לך שאני לא מרוצה מהפורמט הקיים, אני חושב שהוא פורמט בחסר.

מכלוף מיקי זוהר: אני חושב שצריך לשדרג אותו, ואני חושב שצריך להוסיף פה תקציב שכולו מיועד לפריפריה.

מכלוף מיקי זוהר: אני לא רואה שום עניין לתמרץ רופא ללכת לאזור המרכז, ואפילו לא באגורה.

<סימה רוזנבלום: אבל זה מה שיהיה ב-2017.

מכלוף מיקי זוהר: אני חושב שכל תמריץ באשר יהיה, יהיה אך ורק לתושבי הפריפריה, וכן, צריך לשדרג את התמריץ הזה עם חופש ואפשרות למנהל לקבל החלטות איך הוא מתקצב את זה עם רף מסוים, עם רף עליון ורף תחתון של מענק, כדי שהרופאים יוכלו גם להשתתף בתחרות.

מכלוף מיקי זוהר: כשאני הייתי ב"סורוקה", בדיוק סיפרו לי, אני לא אנקוב בשמות כדי לא לעשות פה יותר מדיי עניין.

מכלוף מיקי זוהר: יש מאבק על רופא מסוים שהוא רופא מאוד איכותי וזה מציע ככה, וזה מציע ככה.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו צריכים לתת גם את הכלים לתחרות, אין מה לעשות, אנחנו שוק חופשי.

<סימה רוזנבלום: אז רופאים מקבלים תמריצים נוספים שלא קשורים למענקים, דרך זה, מקומות כמו "סורוקה", שלאחרונה התקבל קרדיולוג, אם אני לא טועה, כדי לחזק את כל המערך הזה, ניתן מענק שהוא לא קשור לתקציב המענקים והוא נפרד, והוא בסכומים - - -

<ישראל אייליג: סליחה, אני יושב ראש הועד, אני שומע על זה פעם ראשונה.

<ישראל אייליג: אה ב-2010 גידי סער, זה כבר היסטוריה.

<סימה רוזנבלום: - - - אמר לי לאחרונה.

מכלוף מיקי זוהר: אני מתחיל להרגיש שמה שקרה זה דבר כזה.

מכלוף מיקי זוהר: הייתה מדיניות של ליצמן לפני הרבה שנים.

מכלוף מיקי זוהר: ליצמן הלך, באה גרמן, שינתה את המדיניות, ועכשיו אנחנו עוד לא החזרנו את המדיניות חזרה למדיניות ליצמן - ככה זה לפחות נראה לי.

מכלוף מיקי זוהר: בבקשה, סגן מנהל מרכז הרפואי "ברזילי".

<יניב שרר: כמו שאמר עמיתי מקודם, הבעיה הבסיסית היא בתקנים.

<יניב שרר: כלומר, אנחנו מסתכלים על התמריצים, אנחנו מדברים פה על תמריצים שוברי שוויון, הבעיה הבסיסית היא קודם כל בתקנים.

<יניב שרר: אני חבר בארגון של איכות בינלאומי שמבקר במקומות שונים בעולם.

<יניב שרר: אין בעולם המערבי, ואין, אין בעולם המערבי דוגמה למה שיש בישראל.

יהודה גליק: בפריפריה.

<יניב שרר: גם בפריפריה, גם במרכז.

<יניב שרר: כמובן שבפריפריה הבעיה קשה הרבה יותר.

<יניב שרר: לא תמצא בבית-חולים בעולם המערבי מיטות פרוזדור, כולל בטורקיה.

<יניב שרר: אני ביקרתי בשני בתי-חולים בטורקיה, בשנה וחצי האחרונים, אחד מהם ציבורי, אין מיטות פרוזדור.

<יניב שרר: פה יש לנו מיטות פרוזדור בכל הארץ, מה שאומר, שחסרים לנו תקנים, חסרים לנו מיטות.

<יניב שרר: הבעיה קיימת גם במרכז, אבל היא הרבה יותר קשה בפריפריה, כי בפריפריה, כמו שאמרתם, יחס המיטות הוא כמעט חצי מאשר במרכז.

<יניב שרר: אז הבעיה הבסיסית היא גם מאוד קשה לפתרון, היא ברמה של הקצאה לאומית למערכת הבריאות - היא בעיה של מיטות ותקנים.

<יניב שרר: אם אנחנו מנסים להסתכל רק על נושא של מענקים ותמריצים לפריפריה, המצב הקיים היום – הגם שהוא יותר טוב ממה שהיה לפני מספר שנים, הוא מצב כזה, הוא בלתי יציב.

<יניב שרר: קבעתם למשל מספר מענקים לבית-חולים "סורוקה" או ל"פורייה", אנחנו ל"ברזילי" לא קיבלנו שום הבטחה לשנה הזו.

<יניב שרר: אנחנו לא יודעים כמה יהיה לנו ואם יהיה לנו לשנה זו.

<יניב שרר: כרגע הצלחנו להביא מנהל מחלקה כירורגית לאזור המרכז.

<יניב שרר: אנחנו נשמח לתת לו מענק, אבל אנחנו לא יודעים אם נוכל לתת לו.

<יניב שרר: אנחנו רוצים לבנות את המחלקה.

מכלוף מיקי זוהר: אתם לא יכולים לדעת אם תוכלו לתת לו, ואתם לא יכולים לדעת כמה תוכלו לתת לו.

<יניב שרר: נכון.

<יניב שרר: יתר על כן, אנחנו רוצים לחזק את המחלקה.

<יניב שרר: אנחנו בונים בניין כירורגי חדש.

<יניב שרר: רוצים להביא עוד מומחים טובים מהמרכז.

<יניב שרר: אני לא יכול להגיד לו כמה מענקים יהיו לו.

<סימה רוזנבלום: יצא אישור למנהל המחלקה הכירורגית.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו זוקפים את ההישג לוועדה.

מכלוף מיקי זוהר: ..

<יניב שרר: אני מתחבר לנושא שהעליתם, הנושא של הסל למנהל בית-חולים.

<יניב שרר: החופש היחסי שזה יהיה דבר קבוע, לייצר תקרה.

<סימה רוזנבלום: - - - אין תקרה של גובה מענק.

מכלוף מיקי זוהר: נניח נתת לברזילי 10 מענקים, אז את לא תוכלי להגיד לו 10 מענקים כפול חצי מיליון.

מכלוף מיקי זוהר: את תגידי לו, יש לך חמישה מיליון שקלים, אתה תחלק את המענקים כפי שאתה מבין ואתה מוצא לנכון עם תקרת רף עליון ורף תחתון.

מכלוף מיקי זוהר: הכוונה היא, נגיד 750 אלף שקל זה רף עליון למענק, ו-250 אלף שקל זה רף תחתון למענק.

מכלוף מיקי זוהר: אז המנהל יהיה לו את האפשרות לשחק עם הסכום הזה כדי לייצר איזשהו יכולת שיבוא הרופא ויגיד, תשמע, אני בבית-החולים שלי, כל מה שאני צריך עכשיו זה חמישה או ארבעה רופאים מצוינים כדי להעלות את הרמה של בית-החולים, ויכול להיות בית-חולים אחר שיגיד, לא, אני צריך 20 רופאים בינוניים כדי להגדיל את כמות הרופאים.

מכלוף מיקי זוהר: אז כל מנהל בית-חולים בהתאם לשיקולים שלו יחליט, אז הוא יבוא ויאמר, בחמישה מיליון שקל אני יכול להביא 20 רופאים, או אני יכול להביא רק שישה או שבעה, כי חשוב לי פשוט לשדרג את הרמה.

מכלוף מיקי זוהר: כל מנהל הרי יודע מה הצרכים האמתיים היומיומיים שלו בבית-החולים.

<סימה רוזנבלום: בכמה מקצועות הייתה בחירה - - -

מכלוף מיקי זוהר: זה דבר שאני רוצה להביא במסקנות הוועדה, ואני מקווה שתשקלו את הדבר ברצינות, כי אני חושב שזה ישדרג את היכולת של מנהלי בתי החולים.

מכלוף מיקי זוהר: כמובן, בלי שום קשר למה שאמרתי עכשיו, גם להעלות את הסכום וגם לייעד אותו רק לפריפריה, זה שתי דברים שאנחנו כמובן נעמוד עליהם.

<יניב שרר: אני כן רוצה להוריד מן הפרק את הנושא של השכר השוטף לאותם רופאים שעוברים, הרופאים שעוברים בפריפריה.

<יניב שרר: רופא שמגיע מתייחס גם לעבר שלו, וכמו שאתה ציינת, ההשתכרות לרופאים בפריפריה נמוכות יותר מאשר במרכז.

<יניב שרר: אם אתה מביא רופאים בין אם מנהלים, בין אם מומחים, אפילו מומחים צעירים, הם מוותרים על ההשתכרות שלהם, וצריך לחשוב על מנגנון פיצוי בשכר גבוה יותר מאשר נקבע ב-2011 בהסכם הרופאים, זו הייתה התחלה, ואת ההתחלה הזאת צריך למנף עוד, כי אחרת לא יבואו.

<יניב שרר: יגידו, המענק הזה נחמד, אבל אחר כך יש לי עוד 20 ו-15 שנה ו-30 לפעמים לעבוד, וצריך גם את זה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: חבר הכנסת גליק.

מכלוף מיקי זוהר: אחריו, פרופ' ליאוניד אידלמן, יושב ראש ההסתדרות הרפואית.

מכלוף מיקי זוהר: נשמח לשמוע אותך.

יהודה גליק: אני ממש מתנצל, אני אוהב להיות בדיונים מההתחלה עד הסוף.

יהודה גליק: פשוט כל שנייה קוראים לי לעוד איזה משהו.

יהודה גליק: אני רק רוצה לומר, בוקר טוב לכל המשוגעים כפול.

יהודה גליק: קודם כל משוגע מי שבוחר להיות רופא, שבאמת, קודם כל הוא משקיע את כל חייו, אין דבר כזה שהוא הולך הביתה נגמר העבודה.

יהודה גליק: אני מכיר את זה מקרוב.

מכלוף מיקי זוהר: ואתה כחבר כנסת לא משוגע?

מכלוף מיקי זוהר: כולנו גם הולכים הביתה, והעבודה הולכת אחרינו.

יהודה גליק: ההתמסרות לנושא של הרפואה היא משוגעת.

יהודה גליק: פעם שנייה כשאתה הולך להיות רופא בתחום הפריפריה זו באמת מסירות נפש.

יהודה גליק: תראו, כל מה שדובר פה זה המון פלסטרים.

יהודה גליק: יש צורך בתכנית הרבה יותר משמעותית של שינוי כל הדבר הזה.

יהודה גליק: לא יכול להיות שבדרום ובצפון יש 1.5 או 1.3 מיטות ל-1,000 איש, ובירושלים, בחיפה ובתל-אביב יש 2.5 – לא יכול להיות דבר כזה.

יהודה גליק: האפליה הזאת היא בלתי מתקבלת על הדעת.

יהודה גליק: לא יכול להיות שיש 2.5 רופאים לאלף איש בצפון ובדרום, ובמרכז 5.5 – אי אפשר להמשיך בדבר הזה.

יהודה גליק: המענקים שניתנו בשנת 2016 – 40 מענקים למתמחים חייבים קודם כל מידית לחדש אותם ל-2017, זה אל"ף, בי"ת.

יהודה גליק: אי אפשר שכל שנה נצטרך להתחנן על הדבר הזה, חייבים להכניס את זה בבסיס התקציב.

יהודה גליק: הוועדה הזאת הוקמה לא כדי שכל פעם יעשו טובה כדי שיתנו עוד כמה דברים למנהל בית-החולים.

יהודה גליק: חייבים לעשות פה שינוי שאומר, אנחנו חייבים שוויון מלא בין מה שקורה בירושלים, תל-אביב וחיפה, לבין מה שקורה בבאר-שבע, אילת, אשקלון, צפת ונהריה – גם במספר מיטות, השקעה גדולה.

יהודה גליק: תכינו תכנית חומש לדבר הזה.

יהודה גליק: תכינו תכנית של חמש שנים, עשר שנים, אבל חייבים לקבוע יעד של להביא לשוויון של הדבר הזה.

יהודה גליק: הדבר הזה לא יכול להימשך, אלא אם כן יש לכם דרך להוכיח שמי שגר בצפון הוא באמת יותר בריא כי אין לו את זיהום האוויר של תל-אביב.

יהודה גליק: מסתבר שאנשים לא מגיעים לקבל רפואה.

יהודה גליק: אני מוסיף עוד נקודה.

יהודה גליק: באוכלוסייה הלא יהודית המצב פי כמה יותר קשה, ועל הדבר הזה חייבים לעשות לא כל שנה איזה פלסטר ואקמול, אם אנחנו מדברים בתחום רפואה, אלא חייבים לעשות תכנית חומש ארוכת טווח שהיא קובעת יעד – אנחנו רוצים עוד עשר שנים מהיום שוויון מלא בין פריפריה, ולא כל שנה איזושהי טובה שעושים.

<סימה רוזנבלום: אתה מדבר על מתמחים.

<סימה רוזנבלום: יש מומחים - - -

<שירה ארנון: יש פה אי הבנה.

<שירה ארנון: המענקים חולקו לשלוש קבוצות.

<שירה ארנון: קבוצה ראשונה, זה היה למומחים שזה היה משהו חדש שנתנו לכל מנהל בית-חולים שהוא יבחר איזה מומחה הוא רוצה להביא.

<שירה ארנון: מומחים רק פריפריה.

<שירה ארנון: קבוצה אחת זה מומחים.

<שירה ארנון: ארז און קיבל חמישה מענקים.

<שירה ארנון: צפת גם קיבלו חמישה מענקים למומחים שיביא מהמרכז.

מכלוף מיקי זוהר: מה הסכום.

<שירה ארנון: המומחים זה 42 מענקים למומחים בפריפריה.

מכלוף מיקי זוהר: שזה יוצא 21 מיליון שקל.

מכלוף מיקי זוהר: פריפריה מומחים.

<שירה ארנון: עוד 39 מענקים למתמחים שכל מנהל בית-חולים יכול לבחור למי הוא - - -

מכלוף מיקי זוהר: אז יש 19 מיליון שקלים, או 20 מיליון שקלים.

<שירה ארנון: זה עוד 10 מיליון שקלים זה נמוך יותר.

מכלוף מיקי זוהר: אז 10 מיליון שקלים שזה מתמחים.

מכלוף מיקי זוהר: מיקי, זה נתון לבחירת מנהל בית-חולים למי הוא נותן.

<שירה ארנון: ועוד מקצועות שאנחנו רואים שהם היו במצוקה, מקצועות בחסר.

<שירה ארנון: יש רשימה של 15 מקצועות שקיבלו בפריפריה, חלק גם במרכז, וזה אנחנו עוד לא יודעים מה הסכום.

מכלוף מיקי זוהר: אני אומר לכם שהוועדה היום תקבע ש-34 מיליון שקל למתמחים ולמומחים זה לא מספיק.

<שירה ארנון: יש עוד כסף.

<שירה ארנון: יש עוד מה שנותר - - -

<סימה רוזנבלום: שאנחנו לא יודעים איך הוא מתחלק.

מכלוף מיקי זוהר: בואו נקבע שה-34 מיליון שקלים הנוספים שנשארו שיילכו כולם לפריפריה.

מכלוף מיקי זוהר: במקום 24 נגדיל ל-50, ובמקום 10 נגדיל ל-20 והכול בסדר.

עבדאללה אבו מערוף: אם המיליונים האלה מתבטאים ביעילות של העבודה בבתי-החולים - 34 מיליון, 10 מיליון – יהיו יותר מתמחים, יותר מומחים, יותר עבודה.

עבדאללה אבו מערוף: יש מספרים, ומספרים נשארים מספרים, אבל הם מומשו - - -

מכלוף מיקי זוהר: פרופ' ליאוניד אידלמן, יושב ראש ההסתדרות הרפואית.

מכלוף מיקי זוהר: בבקשה.

<ליאוניד אידלמן: תודה רבה, אדוני היושב ראש, אני חושב שזה דיון הכי רציני והכי נכון שהתקיים אי פעם בכנסת בנושא הזה.

<ליאוניד אידלמן: לפני כ-10 שנים פרופ' אפשטיין הגיע להסתדרות הרפואית ואנחנו הרמנו דגל של אי-שוויון בבריאות, אף אחד לא האמין שיש אי-שוויון בבריאות במדינה.

<ליאוניד אידלמן: כולם חשבו, הרי יש חוק, אבל בפועל יש אי-שוויון בבריאות.

<ליאוניד אידלמן: וכל השנים האלה הצלחנו לשכנע אנשים שיש אי-שוויון בבריאות.

<ליאוניד אידלמן: המצב בפריפריה הוא חד-משמעית מבחינת הבריאות גרוע בהרבה מהמצב במרכז – תוחלת החיים נמוכה יותר.

<ליאוניד אידלמן: יותר מחלות בפריפריה, יש פחות מיטות בפריפריה, חצי למעשה, ויש חצי מהרופאים בפריפריה.

<ליאוניד אידלמן: המצב הזה הוא בלתי נסבל.

<ליאוניד אידלמן: אני הפסקתי שביתת הרעב ב-2011 במאבק שלנו על התקנים ועל המענקים.

<ליאוניד אידלמן: בנוסף, בהסכם יש 20% תוספת שכר שוטף לרופאים שעובדים בפריפריה.

<ליאוניד אידלמן: אמרו לנו, זה לא יעבוד – כמה כסף צריך?

<ליאוניד אידלמן: לא ידענו כמה כסף צריך.

<ליאוניד אידלמן: 75 מיליון בשנה?

<ליאוניד אידלמן: 637.5 מיליון לאורך ההסכם?

<ליאוניד אידלמן: – אמרו זה לא יעבוד.

<ליאוניד אידלמן: ראינו מ-2010 ל-2014, מספר מתמחים שמתחילים בפריפריה ההתמחות שלהם עלתה ב-78% - לא היה מצב כזה בעולם.

<ליאוניד אידלמן: זה עבד.

<ליאוניד אידלמן: עדיין יש מספר רופאים בפריפריה הרבה יותר נמוך ממספר רופאים במרכז הארץ.

<ליאוניד אידלמן: 75 מיליון בשנה, אכלנו מהר מאוד.

<ליאוניד אידלמן: התחילה נהירה של הרופאים.

<ליאוניד אידלמן: פעם אחת אני אומר לאוצר – כל הכבוד, הסכים להקדים את התשלומים.

<ליאוניד אידלמן: אז אכלנו כל הכסף הזה עד 2014.

<ליאוניד אידלמן: המדינה החליטה 75 מיליון לתת גם ב-15', ב-16' – ב-17' אין כסף בכלל.

<ליאוניד אידלמן: בתקציב אין כסף.

<ליאוניד אידלמן: וכמו שכבודו אמר, צריך בבסיס התקציב.

<ליאוניד אידלמן: עבר התקציב, אין שם אזכור על מענקים בכלל.

<ליאוניד אידלמן: אין.

<סימה רוזנבלום: זה לא נכון.

<ליאוניד אידלמן: יש שלושה דברים שחייבים לעשות – גם מענקים, גם תקנים וגם השתכרות שוטפת.

<ליאוניד אידלמן: יש לנו עכשיו בית-הדין, תובעים אותנו על זה שאנחנו אמרנו שלמומחים גם מגיע מענקים, יש בית-הדין.

<ליאוניד אידלמן: האוצר כועס עלינו שאנחנו אומרים שלמומחים גם צריך לתת מענקים.

<ליאוניד אידלמן: הישיבה הזאת היא קריטית.

<ליאוניד אידלמן: ההחלטות של הוועדה הן קריטיות.

<ליאוניד אידלמן: חשוב מאוד לקבוע את הכללים האלה, ולאורך הזמן, אחרת יש אי-ודאות.

<ליאוניד אידלמן: אנשים מתכננים את החיים שלהם לאורך הזמן, ואנשים לא יודעים – ב-17' יהיו, ב-18' יהיו, בגלל חשוב מאוד שזה יהיה בבסיס התקציב.

<ליאוניד אידלמן: כשאנחנו מדברים על תנאים – ב-2011 ניסינו לקדם שיהיה הנחה במס הכנסה לרופאים שעובדים בפריפריה, זה יכול היה מאוד לעזור.

<ליאוניד אידלמן: לצערנו, האוצר לא הסכים אתנו.

מכלוף מיקי זוהר: אבל יש היום הטבות.

<אילן יהושוע: לתת הטבה למקצוע.

מכלוף מיקי זוהר: לא, בעצם המגורים שלך בעיר הזאת.

<אילן יהושוע: לא, אבל זה לא למקצוע.

<אילן יהושוע: אתה רוצה רופאים בפריפריה.

<אילן יהושוע: אין להם הצבת מס - - -

<סימה רוזנבלום: קרן מענקים נתנו איזה - - - מס.

<ליאוניד אידלמן: אנחנו נלחמנו בבית-המשפט, היינו בבית-המשפט.

<ליאוניד אידלמן: בסוף השגנו הטבה במס על המענקים האלה.

<ליאוניד אידלמן: ב-2016, אגב, עבד גם כאשר נתנו מענקים של 240 אלף שקיבלו בפריפריה.

<ליאוניד אידלמן: מבחינה זו יש אפשרות לשנות את זה, וצריכים לשנות את זה.

<ליאוניד אידלמן: חייבים לשנות את זה.

<ליאוניד אידלמן: אני רק רוצה לבקש, שבאמת, להסכים עם מה שנאמר עד עכשיו.

<ליאוניד אידלמן: אני מנסה כל הזמן לשכנע את האוצר ומשרד הבריאות, הם עדיין לא קיבלו את זה, שמי שיודע הכי טוב למי צריך לתת מענקים בבית-חולים שלו זה מנהל בית החולים, כי המצב בבתי-החולים שונה.

<ליאוניד אידלמן: היום למשל יש הרבה קלינאים, אז לא צריך לתת להם.

<ליאוניד אידלמן: אבל אין מספיק כירורגים, אז צריך לתת לכירורגים.

<ליאוניד אידלמן: מנהל בית-החולים הוא זה שיודע.

עבדאללה אבו מערוף: תהיה ועדה שתעקוב אחרי בתי-החולים.

<ליאוניד אידלמן: נכון.

<ליאוניד אידלמן: אחרי שזה נכנס לבסיס התקציב, ויש ודאות, אז מנהל בית-החולים בגבולות שהוא יודע, בתנאים שגם אלה שמתכננים את החיים שלהם לשנתיים-שלוש, חמש שנים קדימה, הם צריכים.

<ליאוניד אידלמן: למשל, לגבי מומחים ב-2016 - חייבו אותם לעבוד 10 שנים – שש שנים הוא מחויב, ולפחות אופק של 10 שנים.

<ליאוניד אידלמן: אנחנו מסכימים גם לזה.

<ליאוניד אידלמן: אנחנו אומרים, תנו כסף, רופאים יגיעו לפריפריה - חייבים לשנות את המצב.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה, אדוני.

מכלוף מיקי זוהר: אני מסכים עם כל מלה.

מכלוף מיקי זוהר: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

מכלוף מיקי זוהר: בבקשה.

עבדאללה אבו מערוף: בוקר טוב לכולם, אני בטוח שכולנו בידיים טובות, ואני מודה לכבוד היושב ראש על הדיון החשוב הזה.

עבדאללה אבו מערוף: לפרופ' אידלמן על נוכחותו המתמידה בדיונים כאלה.

עבדאללה אבו מערוף: דנו על העניין הזה לא רק כאן, וגם בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, ובכלל.

עבדאללה אבו מערוף: לכן, אני לא אוסיף.

עבדאללה אבו מערוף: אני מצטרף לכל מלה שאמר פרופ' אידלמן, ולא רק שאני רופא ומייצג את העמדה שלה, אלא בגלל שזה הדבר הנכון ביותר, וככה צריך.

עבדאללה אבו מערוף: אני גם מצטרף לדבריו של חבר הכנסת יהודה גליק.

עבדאללה אבו מערוף: אכן, אי אפשר שהמצב יימשך כך בפריפריה.

עבדאללה אבו מערוף: לכן אני בטוח שמהוועדה הזאת ייצא בשיתוף פעולה עם ועדות אחרות, אבל הוועדה הזאת תיקח את התפקיד שלה.

עבדאללה אבו מערוף: אני בטוח שאכן היושב ראש, מיקי זוהר, יעשה ויוציא לפועל את ההמלצות.

עבדאללה אבו מערוף: אנחנו נעקוב שהפריפריה תקבל מה שצריך לטובת הרפואה, ולטובת האזרחים.

<אילן יהושוע: אני מבקש להתייחס.

<אילן יהושוע: אני רופא משפחה בקריית-גת מטעם "מכבי", ומנהל המחלקה הדרומית להתמחות ברפואת משפחה.

<אילן יהושוע: זה האספקט שעדיין לא דנו בו, וזה אספקט גדול ואדיר.

<אילן יהושוע: בוא נתחיל מהסוף.

<אילן יהושוע: בוא נניח שאנחנו נותנים לכל החבר'ה מנהלי בתי-החולים פה מאה תקנים לכל אחד, אנחנו לא דנים בעניין רפואת המשפחה ורפואת הקהילה.

<אילן יהושוע: בית-חולים לתפארת יהיה להם, ורפואת המשפחה, כמו שכרגע הולכת וקורה לה, רפואת הקהילה, לא רק משפחה – משפחה וילדים בקהילה, הולכת וקורסת היות והדור של שנת 91' שהגיעה בעלייה הגדולה מברית-המועצות, אחרי גיל פרישה, בסביבות 40% הם אחרי גיל פרישה, ותוך שנתיים הם יהיו בתוך גיל פרישה.

<אילן יהושוע: 40% זה מאות, קרוב ל-1,000 רופאים, רופאי משפחה בקהילה.

<אילן יהושוע: יסכימו אתי כל חבריי כאן, בתי-החולים יקבלו כל מה שהם רוצים, ורפואת הקהילה תקרוס, וזה מה שזה הולך לקרות, אם אנחנו לא נעשה צעדים דחופים וחריפים עכשיו, אתם לא תעמדו בדקה אחת בנהירה שתהיה לבתי-החולים, לא תעמדו דקה אחת, וזה לא משנה כמה מיטות, ותגדילו את בית-החולים פי שש אם אתם רוצים.

<אילן יהושוע: רופאי משפחה ב"מכבי" לדוגמה, רואים 14 מיליון מגעים עם מטופלים במשך שנה, שאר המקצועות ביחד, הרופאים המקצועיים רואים ביחד ארבעה מיליון.

מכלוף מיקי זוהר: שאלת ביניים.

מכלוף מיקי זוהר: בעצם התמריצים הם אך ורק לבתי-החולים ולא לקופות-החולים.

<ליאוניד אידלמן: 2015, ו-2016, השגנו לרופאי משפחה בקהילה, זו פעם ראשונה שהאוצר הסכים לרופא משפחה בקהילה.

<שירה ארנון: בפריפריה בלבד.

מכלוף מיקי זוהר: אז כאשר אנחנו כמובן מדברים פה, אנחנו מדברים פה גם על בתי חולים וגם על רפואת המשפחה.

<אילן יהושוע: לדעתי, זה צריך להיות דגש גדול על רפואת הקהילה.

<אילן יהושוע: כמו שאני אומר, אנחנו השער לבתי-החולים.

<אילן יהושוע: אני יכול לציין שאני בעוד חצי שעה חייב לצאת למרפאה שלי שלא יכולתי לבטל אותה, יכולתי רק לדחות אותה, כי אני הולך לראות שם בקריית גת בשתי מרפאות שונות, היות ואין רופאים, בסביבות 40 חולים ילדים ומבוגרים.

<אילן יהושוע: רפואת ילדים בקהילה בפריפריה זה דבר שדי מתבטל היות ואין רופאי ילדים.

<אילן יהושוע: רופאי ילדים לא רוצים לעבוד בקהילה מהרבה מאוד סיבות.

<אילן יהושוע: אני יכול לתת כאן עוד פרספקטיבה.

<אילן יהושוע: אחד הדברים שעשיתי בימי חלדי, אני חייב לציין שאני בוגר באר-שבע, זאת אומרת, אני יליד ובוגר באר-שבע, אני איש פריפריה בכל רמ"ח אבריי.

<אילן יהושוע: תקופה קצרה עבדתי בנס ציונה היות והארגון ביקש ממני, אבל גם אז ביקשתי לעבוד יותר פריפרית.

<אילן יהושוע: היו לי חמש שנים שבהם עבדתי במדינה קטנה וענייה שקוראים לה אוסטרליה, עבדתי בתור רופא משפחה.

<אילן יהושוע: זו מדינה שמתמודדת עם אתגרים הרבה יותר גדולים מאתנו מאשר במה שקשור לפריפריה.

<אילן יהושוע: היה מרשים לראות איך הם מתמודדים עם זה.

<אילן יהושוע: ההתמודדות שלהם היא לא בלהגדיל את מספר בתי-החולים.

<אילן יהושוע: הם עשו כל דבר שהם יכולים כדי לא להגדיל את מספר בתי-החולים.

<אילן יהושוע: הם הגדילו עוד ועוד את התקציבים לרפואה בקהילה, כאשר הם היו נותנים תמריצים on going, זאת אומרת, בכל רגע נתון שאתה עובד בפריפריה – אני אתן לכם אנקדוטה.

<אילן יהושוע: לפני חודשיים אני מקבל צ'ק, עוד צ'ק מהם על זה שעבדתי בתקופה שהם ביקשו ממני.

<אילן יהושוע: עבדתי בפריפריה, לפני חודשיים, אני מסתכל על זה בתדהמה, כיוון שעבדת כל הזמן, אז אתה מקבל כל הזמן on going תשלום.

עבדאללה אבו מערוף: ככה זה אותו מודל גם בפינלנד.

<אילן יהושוע: אותו מודל בהרבה מדינות שבהן הפריפריה היא רחוקה.

<אילן יהושוע: עשיתי מחקר בשובי לארץ ב-2013, לראות מה יגרום לרופאים לנדוד, הכי חשוב לחקור את זה, ולא לתת מענק.

<אילן יהושוע: מענק בודד זה לא הפתרון, חברים, אני מצטער להגיד.

<אילן יהושוע: אבל מענק בודד ניסיתם.

<אילן יהושוע: שאלתי את חבריי כאן.

<אילן יהושוע: נתתם חצי מיליון ב-2016, הם ענו, נו, באו החבר'ה?

<אילן יהושוע: לא באו המומחים.

<אילן יהושוע: לרפואת משפחה לא בא אפילו אחד – חצי מיליון.

<יעקב פרבשטיין: היום אסור לקבל לא מומחה - - -

<אילן יהושוע: לא.

<אילן יהושוע: לא באו המומחים – לא עשו מעבר.

<אילן יהושוע: אני רגע אדייק – לא עשו מעבר מומחים מהפריפריה.

<אילן יהושוע: ומה אנחנו מדברים על הפריפריה בישראל - של מה?

<אילן יהושוע: של 30 קילומטר, 40 קילומטר?

<אילן יהושוע: גם את המעבר הזה לא עשו.

<אילן יהושוע: הארגון שלי הגדיל ועשה.

<אילן יהושוע: אמר – אני אתן לכם רכב.

<אילן יהושוע: אני אתן לכם זמן נסיעה, מה שאתם רוצים.

<אילן יהושוע: פרסמנו את זה בכל מקום - לא עבר בן אדם אחד אפילו.

<אילן יהושוע: אז פה הבעיה, הבעיה היא שזה צריך להיות תהליך on going.

<אילן יהושוע: אני חושב שהמנגנון יכול להיות משהו כמו הטבות מס, ולא הטבות מס כוללות לאוכלוסייה, אלא הטבות מס לרופאים שכבר עובדים במקומות האלה, כי גם הרופאים שעובדים במקומות האלה, אם לא נתייחס אליהם הם גם עוזבים.

<אילן יהושוע: הם עוזבים בתוך ישראל, והם עוזבים למקומות מחוץ לישראל.

<אילן יהושוע: זו, לדעתי, הצרה הגדולה כרגע, שאם אנחנו לא נתייחס אליה, לא משנה כמה מיטות אנחנו נוסיף לבתי-החולים, אני לא חושב שאנחנו נעזור לאותם בתי חולים, שזו בסופו של דבר מלחמה של כולנו.

<אילן יהושוע: לכן אני חושב שאם אנחנו לא נגדיל תקנים, נעזור לקופות החולים להגדיל תקנים לשנים הקרובות בצורה דרמטית, לצערי, אני חוזה שהעתיד נראה מאוד קודר.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו נתייחס גם במסקנות הוועדה לנושא רפואת המשפחה.

מכלוף מיקי זוהר: חד-משמעית צריך לתת על זה דגש.

מכלוף מיקי זוהר: אני לא חושב שאפילו פחות מבתי-חולים.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב ראש, חשוב לנו להשתתף בדיונים של הוועדה שלך.

מכלוף מיקי זוהר: יש דיון ביום שני, דיון שיזמתי אותו בעצמי, לא לבקשת אף אחד.

מכלוף מיקי זוהר: הנושא הוא: מחסור בשירותים בסיסיים במועצות מקומיות ערביות בדירוג סוציו-אקונומי 1-4.

אוסאמה סעדי: מצוין.

אוסאמה סעדי: יבואו כל ראשי המועצות, פה יהיה פיצוץ.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב ראש, הנושא שהעלית הוא חשוב מאוד.

אוסאמה סעדי: כל השינויים גם שעשו אחרי הלמ"ס – הורידו, העלו, זה עושה בלגאן אחד גדול, אז טוב שאתה יוזם את הדיון הזה.

אוסאמה סעדי: אבל גם הנושא הוא חשוב מאוד.

אוסאמה סעדי: אנחנו גם מדברים בהמון ועדות ובריאות.

אוסאמה סעדי: רפואה שלמה לפרופ' אידלמן.

אוסאמה סעדי: אנחנו מעלים את זה בכל הוועדות כמעט, כל הנושא הזה של בריאות בפריפריה.

אוסאמה סעדי: אנחנו כחלק מהחברה הערבית שגם גרה ברובה בפריפריה, בין אם זה בצפון, ובין אם זה בדרום, ושמענו, וראינו וקראנו את הנתונים ועל המחסור, ואפילו שיעור התמותה בפריפריה הוא גדול פי כמה.

אוסאמה סעדי: כל הזמן מדברים על מחסור גם ברופאים, גם במומחים, גם באחריות, ולכן צריך לתת תמריצים.

אוסאמה סעדי: כבר דיברתי על זה, שאני בא מיישוב שאולי שם אחוז הרופאים הגבוה ביותר, לא רק במדינת ישראל – עראבה, שם באמת יש מעל 200 רופאים, עובדים לא רק באזור, והם כבר מומחים בעלי שם, הולכים ועובדים בדרום, ובצפון ובמרכז, וחלקם אפילו בני משפחה שלי שהלכו לאילת, ועובדים באילת, כי גם משתלם להם מבחינה כלכלית, אבל הם גם משרתים את האוכלוסייה שם.

אוסאמה סעדי: לכן חשוב מאוד שמשרד הבריאות יתגמל ויתמרץ את הרופאים ואת המומחים במיוחד שיילכו לאזורי הפריפריה, ושיקבלו את הגמול המתאים כדי לעודד אותם, ללכת ולשרת את האוכלוסייה.

אוסאמה סעדי: לכן אנחנו מברכים אותך, אדוני היושב ראש, על הדיון החשוב הזה, ולהמשיך ולעקוב אחרי הנושא הזה.

אוסאמה סעדי: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: יש מישהו שרוצה להעיר הערה?

<שירה ארנון: כן, היה חשוב לי להעיר הערה שהובנתי נכון, שכל מתמחה שייפתח פנקס התמחות ב-2016 במקצועות שהוגדרו גם יקבל מענק.

<שירה ארנון: הוגדרו 15 או 12 מקצועות שמתמחים שייפתחו שם את הפנקס בפריפריה יקבלו מענק.

<ליאוניד אידלמן: עד סוף מרץ.

<ליאוניד אידלמן: אלה כללים של 2016, אבל עכשיו צריך לקבוע כללים של 2017.

<ליאוניד אידלמן: חבר הכנסת זוהר, כמו שאמרת - זה הזמן.

מכלוף מיקי זוהר: נוודא את זה.

<ישראל אייליג: הבעיה היא שאנחנו כבר בפברואר ומרץ.

<ישראל אייליג: יש אנשים שכבר התחילו.

<ישראל אייליג: עכשיו, האנשים האלה יודעים – אני אהיה זכאי, אני לא אהיה זכאי?

<ישראל אייליג: איך הוא יתחיל?

<ישראל אייליג: גם הזכאות לא אומרים לך אלה שיתחילו עכשיו יהיו זכאים אולי ביוני 2018, לפחות לפי 2016 זה יהיה אז.

<ישראל אייליג: חלק מהאנשים שהתחילו ב-15' עוד לא קיבלו.

<ישראל אייליג: חלק מהאנשים שהתחילו ב-14' עוד לא קיבלו את החזרי המס.

<ישראל אייליג: אתם מושכים את האנשים כמו מסטיק, זה עובדות.

מכלוף מיקי זוהר: אני מבקש לסכם את הדיון.

מסקנות הוועדה כדלקמן: 2.

מסקנות הוועדה כדלקמן: הוועדה מוחה על אי הכללת התקציב הנדרש בבסיס התקציב להקצאת התקנים הנדרשים לפריפריה, ועל הירידה הדרסטית בסך של כ-35 מיליון שקלים בשנת 2017, ודורשת תקציב מינימלי ודאי לשנים 17'-18', בסך 50 מיליון שקלים לטובת מומחים ו-30 מיליון שקלים לטובת מתמחים בכל שנת תקציב.

מסקנות הוועדה כדלקמן: 3.

מסקנות הוועדה כדלקמן: הוועדה קובעת כי הכלי להחלטה על הענקת התמריצים צריכה להיות בידי מנהלי בתי החולים.

מסקנות הוועדה כדלקמן: הוועדה תפנה לשר הבריאות ולשר האוצר, ותבקש לפעול להגדרת סל של תקציב עם מגבלות תקרה – רף עליון, רף תחתון, ותאפשר הפעלת שיקול דעת רחב יותר ומקצועי יותר של מנהל בית-החולים באופן חלוקת המענק.

מסקנות הוועדה כדלקמן: 4.

מסקנות הוועדה כדלקמן: הוועדה תקיים דיוני מעקב בנושא, ותוודא יישום מסקנותיה למען תושבי הפריפריה.

מסקנות הוועדה כדלקמן: 5.

מסקנות הוועדה כדלקמן: הוועדה מודה לכל המשתתפים שכיבדו את הדיון החשוב הזה.

מסקנות הוועדה כדלקמן: הישיבה נעולה.