ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 473, 2017-03-16 11:30

איתן כבל: גברתי מנהלת הוועדה, יועצים משפטיים, רשמת, דובר, אורחים נכבדים, אנחנו יוצאים לדרך בהצעת חוק העיצובים, התשע"ה-2015.

איתן כבל: בואו נמשיך במקום שעצרנו.

<איתי עצמון: הסעיף האחרון שנדון אך לא אושר בדיון הקודם שהתקיים ב-31 בינואר, היה סעיף 12 להצעת החוק, שעניינו הבעלים הראשון של עיצוב שירות.

<איתי עצמון: הסעיף הזה קובע שהבעלים הראשון של עיצוב אשר עוצב בידי עובד לצורך עבודתו, הוא המעסיק, אלא אם כן הוסכם אחרת בין העובד והמעסיק.

<תמיר אפורי: נושא שהעלינו בדיונים קודמים היה היחס בין העיצוב לזכות יוצרים.

<תמיר אפורי: היו לנו פגישות ושיחות עם משרד המשפטים.

<תמיר אפורי: הנושא המרכזי שמטריד את הלקוחות שלי הוא אי הבהירות בקשר למימוש התעשייתי של דמויות מתוך סרטים.

<תמיר אפורי: זה יכול להיות בדרך של הדפסה דו-ממדית על מוצרים, זה יכול להיות בדרך של ייצור מוצרים תלת-ממדיים כמו צעצועים.

<תמיר אפורי: הגענו לאיזו שהיא הבנה עם משרד המשפטים.

<תמיר אפורי: ביקשתי ממשרד המשפטים לומר את העמדה הרשמית לפרוטוקול, משום שיש לזה השלכה על תיקים תלויים ועומדים.

<תמיר אפורי: עיקר העניין הוא להבהיר את העמדה העקרונית.

<תמיר אפורי: על הנוסח נצטרך לעבוד בינינו.

איתן כבל: אני תמיד מברך על עמדות עקרוניות, על הסכמה בין המדינה לגורמים.

איתן כבל: זה שהגעתם ביניכם להבנה מקדם אותנו מאוד, אבל אין זה אומר שלוועדה לא יהיה מה לומר.

<איתי עצמון: גם אין כרגע הצעת נוסח.

איתן כבל: התפקיד שלנו הוא לא רק לראות את הנקודה החשובה, גם לראות איך זה משתלב בתוך המארג הכולל.

<נעמה דניאל: כמו שעו"ד אפורי אמר, נפגשנו ודיברנו בעניין.

<נעמה דניאל: יש כרגע תיק תלוי ועומד בפני בית המשפט העליון בסוגיה הזאת.

<נעמה דניאל: יש עמדת יועץ שהוגשה בשאלת סעיף 7.

<נעמה דניאל: אנחנו לא נוגעים בעניין הזה.

<נעמה דניאל: כן הסכמנו לשקול את התיקון של סעיף 7 במסגרת הצעת החוק בעתיד.

<איתי עצמון: סעיף 7 לחוק זכות יוצרים.

<נעמה דניאל: נכון.

<נעמה דניאל: כרגע מה שהסכמנו זה שנגבש נוסח שיוצע לוועדה בנושא דמויות בדיונות, אירועים בדיוניים, מקומות בדיוניים.

<נעמה דניאל: הם יוחרגו מתחולת סעיף 7.

איתן כבל: אני תמיד מתפעל מהעמדה של האמריקנים, מבלי לקבוע עמדה אם אני תומך בה או לא תומך בה.

<תמיר אפורי: מדברים פה על תעשיות של מיליונים.

איתן כבל: ברור לי, רק שבסוף מדפיסים את זה בסין.

איתן כבל: אני בא ממקום אחר לגמרי.

איתן כבל: הלוואי והממשל הישראלי היה יודע להילחם עבור התעשייה הישראלית על כל גווניה וסוגיה.

<איתי עצמון: אדוני היושב-ראש, התעוררו שאלות לגבי סעיף 12.

<איתי עצמון: ביקשת ממשרדי הממשלה להיוועץ עם הגורמים המוסמכים במשרד העבודה והרווחה בעניין הגנה על זכויות עובדים.

<נעמה דניאל: היינו בקשר עם משרד הכלכלה.

<נעמה דניאל: הנוסח הזה הוא נוסח מספק מבחינתם.

<נעמה דניאל: אנחנו לא רואים לנכון להציע נוסח אחר.

<ורד וייץ: מקריאת הנוסח אני למדה שלקחו אותו מחוק זכות יוצרים.

<ורד וייץ: בחוק הפטנטים יש נוסח שמדבר על האופן שבו נקבעת הבעלות הראשונית על פטנט שעשה עובד במהלך עבודתו.

<ורד וייץ: שם נקבע שהעובד צריך למסור הודעה על כך.

<ורד וייץ: הייתי מבקשת להחיל את זה על סעיף 12(א) ועל סעיף 14.

<ורד וייץ: עוד נושא שנדמה לי שחסר פה זו סוגיית התמורה, מה שנקרא תמלוגים לעובד שאין הסכם בינו לבין מעסיקו, כשהבעלות היא של המעסיק.

איתן כבל: אלו נקודות שהעליתי בדיון הקודם.

איתן כבל: התשובה שניתנה על ידי משרד המשפטים מתחברת.

איתן כבל: אני לא מסכים איתם.

<שמעון בראל: משך הזמן שצריך לקחת מרגע שעובד מודיע למעביד שלו, במיוחד בגופים הממשלתיים, יכול להיות בעייתי, כי לוקח זמן עד שמקבלים תגובה, אם בכלל.

<שמעון בראל: צריך שיהיה פג תוקף להודעה של עובד על המצאה, על פיתוח או על עיצוב.

<שמעון בראל: אם הוא לא נענה, הזכויות צריכות לעבור אליו בצורה אוטומטית.

<שמעון בראל: הדבר הנוסף זה הנושא של התמורה.

<שמעון בראל: הנושא של התמורה הוא נושא בעיתי בחוק הפטנטים, בתקשי"ר ופה.

<שמעון בראל: בעבר הייתה ועדת פרס, היום יש ועדה של תמלוגים.

<שמעון בראל: על שתי הוועדות האלו אפשר לוותר, כי יש היום הסכמים ברורים שנמשכים לאורך שנים בין גופים גדולים מאוד.

איתן כבל: אין פה התייחסות למה שאתה אומר.

<אייל פרובלר: אנחנו מצטרפים לחשש שעלה בדיון הקודם לגבי הנוסח שהוקרא פה.

<אייל פרובלר: יש הבדל בין הנוסח של חוק זכות יוצרים לנוסח של חוק הפטנטים.

<אייל פרובלר: אנחנו מבינים שבטיוטה הראשונה של תזכיר החוק הזה הנוסח היה שונה.

<אייל פרובלר: הבקשה שלנו היא להיצמד לנוסח שהיה בטיוטה הראשונה, של עקב עבודתו ותקופת שירותו.

<אייל פרובלר: אנחנו סבורים שהנוסח כפי שנמצא עכשיו יכול להעלות מספר קשיים.

<אייל פרובלר: בדיון הקודם ניתנה דוגמה לצורך ולעקב.

<אייל פרובלר: בוא נאמר שהנוסח היום הוא לצורך עבודתו, לצורך זה שאותו עובד ייצר את המדגם לצורך העבודה, לא במהלכה.

איתן כבל: זה אחד מנושאי הליבה.

איתן כבל: אני רוצה הצעה אחרי שיתקיים שיח.

איתן כבל: אני מבין את הזכויות של בעל הבית.

איתן כבל: אינני מבקש למשוך לאף אחד מהפה את מטה לחמו, אבל אם מישהו מבין שהוא מתעשר בלי העובדים שלו, יש פה בעיה.

איתן כבל: אנחנו כבר לא במאה ה-19 או במאה ה-18.

איתן כבל: אני חושב שצריך ניסוח שיודע לדבר על מקומו של העובד.

איתן כבל: אני חושב שמבחינת

איתן כבל: כם זה יעודד יצירה בקרב העובדים.

איתן כבל: זה גם מייצר סולידריות.

איתן כבל: אינני מתכוון גם שנמצא את עצמנו בחזירות הפוכה מצד העובד.

איתן כבל: אני לא אצביע על הסעיף הזה.

איתן כבל: אני רוצה הצעה אחרת.

איתן כבל: שבו עם ההסתדרות, שבו עם כל מי שצריך.

איתן כבל: איפה שאני אצטרך להכריע אני אכריע.

<נעמה דניאל: אני זוכרת שכבוד היושב-ראש אמר בישיבה שעברה שהוא לטובת העובדים.

<נעמה דניאל: הנוסח שהוצע הוא הנוסח שמבחינתנו מטיב עם העובד.

איתן כבל: כל מה שאנחנו מבקשים זה למצוא את נקודת האיזון.

איתן כבל: יש כאן שאלה ערכית.

איתן כבל: יש לה השלכות כלכליות.

איתן כבל: הנוסח, כפי שמונח בפנינו, איננו על דעתי.

<אסא קלינג: אני לא מביע עמדה אם המנגנון הזה טוב או לא טוב, אני רק יכול להגיד שכעת עומדים בפני הוועדה 12 תיקים של בקשות של עובדים לממש את זכויותיהם.

<אסא קלינג: מעטים התיקים שמסתיימים בפסיקת פיצויים.

<אסא קלינג: אני בתפקיד 6 שנים.

<אסא קלינג: לא פסקנו פיצויים אפילו פעם אחת.

<אסא קלינג: אני לא בטוח שאותו מנגנון ישיג את נקודת האיזון אליה אדוני מכוון.

<אסא קלינג: צריך להבחין בין המישור הקנייני למישור הכספי.

איתן כבל: לא השתכנעתי לא לקיים את הסעיף הזה.

איתן כבל: אני מבקש להביא את הנוסח הזה לפני הדיון שנערוך בוועדה, זאת כדי שאוכל לכוון, כדי שאוכל לחדד ולומר את הדברים שלי.

<יונתן דרורי: ההסדר הזה משנה את ההסדר שקיים בחוק.

<יונתן דרורי: ההסדר שהיה קיים אומר שיצירה מוזמנת היא של המזמין, אלא אם נקבע אחרת.

<יונתן דרורי: זה ההסכם שהיה קיים בסעיף 2 לפקודה.

<יונתן דרורי: זה גם ההסדר שקיים ברוב מדינות העולם.

<יונתן דרורי: ברירת המחדל צריכה להיות המזמין.

<יונתן דרורי: למה?

<יונתן דרורי: כי ככה זה נהוג בעולם.

<יותם וירז'נסקי: בחוק זכות יוצרים נקבע שהיצירה המוזמנת תהיה שייכת ליוצר, אלא אם כן הוסכם אחרת, במפורש או במשתמע.

<יותם וירז'נסקי: המילים "או במשתמע" טרפו את כל הקלפים.

<יותם וירז'נסקי: אני ממליץ להכניס פה את המילה "במפורש", או את המילה "בכתב".

<יותם וירז'נסקי: כמו שיונתן אמר, ברירת המחדל צריכה להיות המזמין, ואם העברת הבעלות עוברת, זה צריך להיות בכתב.

<לאה ורון: מה המשמעות של זה?

<לאה ורון: איזו משמעות אופרטיבית יש לכך שהמזמין הוא הבעלים?

<לאה ורון: הוא יכול להעתיק את זה, הוא יכול למסור את זה?

<יותם וירז'נסקי: הוא הופך להיות בעלים של קניין.

<יותם וירז'נסקי: אמנם מדובר בקניין רוחני ולא מוחשי, אבל הוא יכול לנהוג מנהג בעלים בעיצוב שהוא הזמין מהמעצב.

<לאה ורון: לרבות לשנות אותו?

איתן כבל: בוודאי.

<יותם וירז'נסקי: לעשות וריאציות כאלו ואחרות.

איתן כבל: יש לזה משמעויות כלכליות אדירות.

איתן כבל: קשה לפעמים לראות לאן יצירה יכולה להגיע ולהתפתח.

<נעמה דניאל: כשהתזכיר פורסם, ברירת המחדל הייתה הפוכה.

<נעמה דניאל: קבענו כברירת מחדל שהבעלות תהיה למזמין.

<נעמה דניאל: עקב הערות שהתקבלו לתזכיר, הפכנו את ברירת המחדל.

<נעמה דניאל: אחרי שפרסמנו את הצעת החוק, הובאו בפנינו עוד הערות למה צריך להפוך אותה בחזרה.

<נעמה דניאל: אנחנו רואים טעמים טובים לכאן ולכאן.

<נעמה דניאל: זה תחום שונה מתחום היצירות.

<נעמה דניאל: הרבה פעמים חברות רוצות לעשות לעצמן מיתוג, הן מזמינות ליין של מוצרים.

<נעמה דניאל: אנחנו רואים טעמים טובים במה שהועלה פה.

איתן כבל: אני חושב שיש משמעות לכך שאני אומר שאני רוכש את היצירה לא רק כיצירה מוחשית, גם כיצירה שהיא קניין רוחני.

איתן כבל: לכך אני רוצה לכוון.

איתן כבל: אני לא אוהב את המילה "במשתמע".

איתן כבל: זאת מילה שמעסיקה בתי משפט.

איתן כבל: צריך להיות "אלא אם הוסכם במפורש אחרת".

<תמיר אפורי: אני חושב שברירת המחדל של המזמין היא נכונה.

<תמיר אפורי: אני לא חושב שנכון לדרוש את העניין של במפורש.

<תמיר אפורי: בדיני החוזים הכלל מאפשר הסכמות במשתמע.

<תמיר אפורי: אני לא חושב שיש סיבה שבתחום הזה ישללו תוקף של הסכמות שבכל תחום אחר כן יכולים להסכים להן.

<תמיר אפורי: מערכת היחסים מורכבת, כי באים שני אנשים שאין להם מושג ירוק בדיני מדגמים.

<תמיר אפורי: אחד מזמין מהשני שיעצב לו משהו.

<תמיר אפורי: צריך לתת לצדדים לקיים את מה שהובן ביניהם במשתמע.

איתן כבל: אני מודה שיש לי בעיה כשמדובר ב"עמך ישראל".

<תמיר אפורי: ההנחה היא שלצדדים אין מושג.

איתן כבל: לא כולם טייקוני כלכלה.

איתן כבל: אני חושב שזה מסוג הדברים שראוי שיהיו חלוטים וברורים.

איתן כבל: לא כל דבר אנחנו רוצים שיהיה חלוט, לפעמים לעמימות יש כוח הרבה יותר גדול.

<תמיר אפורי: זה איזון בין צדק לוודאות.

<תמיר אפורי: יותר מידי ודאות באה על חשבון צדק.

<דוד גילת: לפני כמה זמן ייצגתי עמותה של ותיקי גדוד מוריה.

<דוד גילת: הם הקימו פסל לזכר הלוחמים בירושלים.

<דוד גילת: הם היו המזמינים.

<דוד גילת: לא תמיד המזמין הוא הצד החזק.

<דוד גילת: במקרה הספציפי הזה, הפסל היה יכול לעשות עותקים בגדלים קטנים.

<דוד גילת: למזמין יש משמעות כשהוא מזמין פורטרט, כשהוא מזמין פסל.

איתן כבל: אני סבור שצריך לשנות את הסעיף כך שהמזמין הוא בעל זכויות היצירה.

איתן כבל: את השאר נשאיר כמו שזה.

איתן כבל: מי בעד סעיף 13 עם התיקון?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: נמנעים – אין

איתן כבל: גם כאן נדרשת התאמה הדומה להתאמה שבסעיף 12.

איתן כבל: נעבור לסעיף 15.

איתן כבל: מי בעד סעיף 15?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: נמנעים – אין

סימן ב': זה סעיף שמדבר על העברת הזכות בעיצוב.

סימן ב': מבקשים כאן מסמך בכתב לגבי עסקאות מאוד משמעותיות.

סימן ב': הדבר הראשון, העברת הבעלות בעיצוב, והדבר השני, רישיון ייחודי, מה שאומר שאפילו בעל העיצוב הרשום לא יכול לעשות בו פעולות, הוא נותן את הרישיון הזה למישהו אחר.

<איתי עצמון: בסעיף קטן (א) מדובר על רישיון ייחודי או רישיון שאינו רישיון ייחודי.

<איתי עצמון: בסעיף קטן (ב) מוזכר רק רישיון ייחודי.

<איתי עצמון: זה מכוון?

<נעמה דניאל: הרישיון הייחודי מונע מבעל העיצוב הרשום מלהשתמש בעיצוב.

<נעמה דניאל: הוא גם מונע ממנו לתת רישיונות לכל אחד אחר.

<נעמה דניאל: זה מאוד דומה להעברת בעלות, לכן אנחנו דורשים מסמך בכתב.

<נעמה דניאל: כשמדובר ברישיון שהוא לא ייחודי, בעל העיצוב יכול להמשיך לעשות פעולות וגם לתת לכמה אנשים לעשות את הפעולות.

<איתי עצמון: כשקוראים את שני הסעיפים הקטנים יכול להשתמע שרישיון שאינו ייחודי הוא רק חלק מהזכויות בעיצוב.

<אסא קלינג: הוא לא מעביר את כל הסיכות בכרית הזכויות, רק חלק מהן.

<נעמה דניאל: מדובר בשני דברים שונים.

<נעמה דניאל: אחד, העברת הבעלות בזכויות, והשני, מתן רישיון בזכויות, שזה מתן רשות לעשות פעולות שנגזרות מהזכויות.

<איתי עצמון: איך אתם מפרשים את דרישת הכתב?

<איתי עצמון: האם זאת דרישה דקלרטיבית, האם זאת דרישה קונסטרוקטיבית?

<נעמה דניאל: זה פורש כדרישה ראיתית.

<נעמה דניאל: אנחנו לא ראינו סיבה לקבוע משהו אחר.

<איתי עצמון: איך הדרישה הזאת פורשה בסעיף המקביל בחוק זכות יוצרים?

<נעמה דניאל: זה עניין ראיתי.

<אביגל כספי: הסעיף המקביל עדיין לא פורש.

<יונתן דרורי: זה בדרך כלל ראיתי.

<יונתן דרורי: זה לא כמו דרישת כתב במקרקעין, שאז זאת דרישה מהותית.

<תמיר אפורי: סעיף 16 הוא כמעט מילה במילה העתקה של סעיף 37 לחוק זכות יוצרים.

<תמיר אפורי: יש הבדל מסוים, וזה העברה או מתן רישיון חלקי.

<תמיר אפורי: האם הכוונה היא שאפשר להעביר את כל הזכות רק בשלמותה, לא באופן חלקי?

<תמיר אפורי: איך יפרשו את זה בתי משפט?

<נעמה דניאל: הכוונה שאפשר להעביר או לתת רישיון בחלק מהזכויות בעיצוב.

<תמיר אפורי: צריך לכתוב את זה, כי בחוק זכות יוצרים זה כתוב במפורש.

<נעמה דניאל: זה היה כתוב בתזכיר.

<נעמה דניאל: שם קיבלנו הערות על כך שאפשר להעביר את הזכות למקום מסוים.

<נעמה דניאל: הכוונה פה היא שאפשר להעביר גם חלק מהזכויות.

<איתי עצמון: אם זו הכוונה, צריך לכתוב את זה.

<יונתן דרורי: צריך לרשום זכויות בעיצוב, כולן או חלקן.

<נעמה דניאל: אפשר להוסיף את המילים "כולן או חלקן".

<תמיר אפורי: בשים לב לזה שבחוק המקביל יש סעיף זהה.

<תמיר אפורי: אני לא מביע דעה אם זה טוב או לא טוב לתת חלקי, אבל אם אתם חושבים שכן, צריך לכתוב את זה.

<איתי עצמון: אתה צודק שיכולות להתעורר שאלות פרשניות כשמעמידים את שני הסעיפים אחד מול השני.

איתן כבל: מי בעד סעיף 16 עם התיקון?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: נמנעים – אין

<נעמה דניאל: ביקשנו כאן לקבוע שבפנקס יהיה צורך לרשום עיצובים רשומים או בקשות לרישום, זאת כדי להכריז על זה כלפי כל העולם, כדי שמי שבודק את הפנקס יראה מי הבעלים ויוכל להסתמך על זה.

<נעמה דניאל: אם הדבר הזה לא נרשם בפנקס, אין לאנשים מהציבור יכולת לדעת על העברת הזכויות או מתן הרישיון.

<תמיר אפורי: הרציונל של רישום העברות הוא רציונל שקשור למושג "פומביות הקניין".

<תמיר אפורי: יש סוגים של קניין שיש לגביהם רישום.

<תמיר אפורי: ברוב הנכסים אין רישום, אבל אתה מניח שהנכס הוא של מי שמחזיק בו.

<תמיר אפורי: אלה המאפיינים של קניין פיזי.

<תמיר אפורי: משום שאין את יסוד ההחזקה בקניין רוחני, פומביות הקניין קצת רופפת.

<תמיר אפורי: מהסיבה הזו מקובל בחוקים של קניין רוחני לדרוש כתב.

<תמיר אפורי: הרעיון של לתת זכות תביעה למי שלא רשם, למי שאין לו מסמך בכתב, נראה לי קצת משונה.

<תמיר אפורי: זה הופך את כל הרעיון על פניו.

<תמיר אפורי: הרעיון היה כלפי הגשת תביעות.

<תמיר אפורי: כדי להגיש תביעה אתה צריך להראות משהו כתוב שמראה שיש לך את הזכויות.

<תמיר אפורי: אם אין לך הסכם כתוב שמראה שיש לך את הזכויות, מה מאפשר לנתבע לדעת שזה שלך ולא של מישהו אחר?

<תמיר אפורי: מחר יבוא תובע אחר שיתבע אותו.

איתן כבל: אני מחזיר אותך לסעיף שדיברת על העמימות שנדרשת.

<תמיר אפורי: יש כמעט סתירה ביחסים בין עובד ומעביד לקבלן ומזמין.

<תמיר אפורי: הרעיון הבסיסי אומר שביחסים בין חברה שקנתה עיצובים מחברה אחרת צריך להיות הסכם.

<תמיר אפורי: אם אין הסכם, כל אחד יתחיל להסתובב בשוק ולהגיש תביעות על סמך משהו בעל-פה.

<תמיר אפורי: זה מרוקן מתוכן את דרישת הכתב.

<תמיר אפורי: אני לא מבין מה הרציונל של זה.

<איתי עצמון: אתה מבקש למנוע הגשת תביעות בעניין הזה?

<תמיר אפורי: לפי מה שאני מבין מאיך שזה כתוב, הדרישה לרשום את העברה בפנקס לא חלה לעניין הגשת תביעה נגד מפר.

<תמיר אפורי: אני חושב שהסיפא הזאת שגויה.

<תמיר אפורי: אני חושב שהליבה של הצורך בדרישות האלו היא הגשת תביעות נגד אחר.

<תמיר אפורי: אני לא מבין מה הייתה הכוונה.

<תמיר אפורי: אם אתה רוצה להגיש תביעה, אתה צריך רישום.

<תמיר אפורי: אם זה עיצוב לא רשום, אתה צריך מסמך בכתב שיעיד על זה.

<יותם וירז'נסקי: מה מהות הרישום?

<יותם וירז'נסקי: מהות הרישום היא לבסס את הזכות הקניינית שבעטיה נוכל לפעול.

<יותם וירז'נסקי: אותו הדבר קורה עם בעלי רישיון.

<יותם וירז'נסקי: אם דיסני ישראל לא תרשום את זכותה בעיצוב ספציפי, היא לא תוכל לאכוף את ההפרה שנגרמת בתחומי טריטוריית מדינת ישראל.

<יותם וירז'נסקי: לא יכולה להיות זכות תביעה למי שטוען שיש לו רישיון אבל לא נרשם כדין ברשות הפטנטים.

<יותם וירז'נסקי: צריכה להיות הערה לעניין חזקת הידיעה בדבר רישום של זכות של רישיון אצל המפר הפוטנציאלי.

<יותם וירז'נסקי: אם נרשם רישיון במרשם, חייבת להיות חזקת ידיעה בציבור לגבי הרישום.

<יותם וירז'נסקי: אם יש רישום של זכות, יש חזקה ידועה לציבור.

<יותם וירז'נסקי: זה בפן של ההפרה.

<יותם וירז'נסקי: אני לא יודע אם יש לזה התייחסות.

<יותם וירז'נסקי: אני חושב שכדאי להכניס את זה.

<נעמה דניאל: זכות רשומה היא זכות מונופולית.

<נעמה דניאל: העניין של הידיעה לא רלוונטי.

<נעמה דניאל: אני לא בטוחה שהבנתי את ההערה האחרונה שהושמעה כאן.

<נעמה דניאל: לעיצוב רשום יש חזקת ידיעה כללית.

<נעמה דניאל: גם אם נגיד שלא, הזכות היא זכות שמונעת ממי שלא ידע שיש זכויות בעיצוב הרשום מלעשות פעולות.

<נעמה דניאל: עיצוב רשום לא מחייב ידיעה, בניגוד לעיצוב לא רשום.

<נעמה דניאל: אני לא בטוחה שההערה האחרונה מובנת לי.

<נעמה דניאל: אין כאן התייחסות לעניין של המסמכים בכתב.

<נעמה דניאל: בשביל העברת זכויות צריך מסמך בכתב.

<נעמה דניאל: אנחנו מדברים רק על העדכון של הפנקס.

<נעמה דניאל: אני תוהה מה קורה במצב שבו מגישים בקשה לרשום את העברת הזכויות, היא נרשמת, ובינתיים מתרחשת הפרה.

<נעמה דניאל: מי שהועברו אליו הזכויות אבל לא נרשם בפנקס לא יוכל לתבוע.

<נעמה דניאל: למי שהעביר את הזכויות לא משנה אם נעשתה הפרה או לא.

איתן כבל: אני נוטה להשתכנע.

<דוד גילת: מישהו שהוא בעלים בארצות הברית, רק הוא לא רשום ככזה, יכול להגיש תביעה על הפרת פטנט.

<דוד גילת: ברור שמישהו לא רשום שרוצה לתבוע צריך להוכיח את זה.

<דוד גילת: אלה יהיו חלק מהדברים שמוטלים עליו לעשות.

איתן כבל: אתה תומך בעמדה כפי שהוצגה על ידי משרד המשפטים?

<דוד גילת: כן.

<יוסי מרקוביץ: גם אנחנו מצטרפים.

איתן כבל: מי בעד סעיף 17?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: נמנעים – אין

<נעמה דניאל: יש פה כמה גורמים שיכולים לבקש מהגורם המוסמך ברשות הפטנטים לתקן את הרישום בפנקס, שזה מי שהועברו לו הזכויות או ניתן לו הרישיון, או מי שנתן את הרישיון או העביר את הזכויות, הכל כדי לשמור על טוהר הפנקס.

<נעמה דניאל: הנטל על הגורם המוסמך הוא לא נטל גדול.

<נעמה דניאל: הוא מקבל את הבקשה לרשום את זה.

<נעמה דניאל: יכול להיות שבתקנות נקבע מסמכים שצריך לצרף לבקשה הזאת.

<איתי עצמון: מה מקור ההסמכה לתקנות כאלו?

<נעמה דניאל: יש הסמכה כללית.

<נעמה דניאל: היא אומרת שהשר הממונה על ביצוע חוק זה רשאי להתקין תקנות לביצועו.

<איתי עצמון: מחלקת חקיקת משנה במשרד המשפטים מפרשת באופן מאוד מצמצם את התיבה "והוא רשאי להתקין תקנות לביצועו".

<איתי עצמון: אם מבקשים הסמכה מפורשת, עדיף לכתוב אותה.

<אסא קלינג: סעיף 109(4) לא כולל את הדבר?

<איתי עצמון: יכול להיות שכשנגיע לסעיף 109 נצטרך להפריד את שני הנושאים.

<אסא קלינג: הכוונה כאן שיהיו תקנות.

איתן כבל: מי בעד סעיף 18?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: נמנעים – אין

איתן כבל: מי בעד סעיף 19?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: נמנעים – אין

איתן כבל: צריך להיות ברור שאפשר להעביר את זה גם באמצעים דיגיטליים, אלקטרוניים, לא רק מען.

<נעמה דניאל: יש את הסעיף הזה כבר היום.

<נעמה דניאל: כן חשוב המען, כי מדובר בתעודה פיזית שנשלחת לכתובת הפיזית.

<סער אלון: גם היום אפשר להגיש בקשה מרובת עיצובים, רק היא לא תירשם ככזו.

<סער אלון: השאלה אם הבקשה תוכל להירשם כבקשה מרובת עיצובים.

<אסא קלינג: האם אתה מתכוון לכך שהיא תקבל את אותו מספר?

<סער אלון: כן, מה שמקובל באירופה.

<אסא קלינג: הכוונה היא ללכת לפי מה שמקובל באירופה.

<אסא קלינג: במסגרת התקנות נטפל בכל העניין של ההגשה האלקטרונית, לרבות המען היבשתי הנדרש.

איתן כבל: מי בעד סעיף 20?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: נמנעים – אין

<נעמה דניאל: הסעיף הזה הוא סעיף מאוד מהותי.

<נעמה דניאל: אם דיברנו קודם על מען, גם בעולם מקובל שבקשה לא מקבלת תאריך בלי שיודעים מי מגיש את הבקשה, מה מוגש בבקשה.

<נעמה דניאל: בסעיף הזה קבוע שתאריך הגשת הבקשה יהיה המועד שבו הוגשה לראשונה לרשות.

<נעמה דניאל: זה מאוד קריטי, כי ביחס לזה נבחן אחר כך החידוש והאופי הייחודי.

<נעמה דניאל: אם לא מתקיימים התנאים שמנויים בסעיף קטן (ב), אי אפשר לדעת מי הגיש את הבקשה, מה מוגש בה.

<נעמה דניאל: יכול להיות שעל פני הדברים לא מדובר בעיצוב, זה איזה מסמך שמישהו הגיש בטעות.

<נעמה דניאל: כאן אנחנו קובעים הסמכה לשר לקבוע מה זה נושא שאינו מהווה עיצוב.

<סער אלון: מי שלמעשה קובע או נותן את מספר הבקשה זו המזכירות.

<סער אלון: השאלה אם אנחנו נותנים למזכירות את הכוח לקבוע אם נושא הבקשה אינו מהווה עיצוב.

<אסא קלינג: כל סעיף 21(ב) מתייחס לבדיקות פורמאליות.

<אסא קלינג: זה עדיין לא הבחינה המהותית.

<אסא קלינג: אין כאן כוונה להשלים את הבחינה המהותית תוך 21 ימים, אלא התחייבות לתת אישור לעניין תאריך הבכורה בתוך 21 ימים.

<אסא קלינג: כפי שאדוני ציין, זה לא על סמך זה שהוגש איזה שהוא פירוט של פטנט, זה על סמך זה שהוגשו שרטוטים שנראים כעיצוב.

<אסא קלינג: המזכירות אינה נכנסת ובודקת.

איתן כבל: ברור, זה לא תפקידה.

<סער אלון: השאלה אם יש מקום להשאיר את סעיף 21(ב)(1).

<סער אלון: אולי עדיף למחוק אותו.

איתן כבל: אם לא חלוט לנו מה הוא רגע ההפעלה של התהליך, עלול להיווצר מצב שבו מישהו יבוא ויטען שרגע ההפעלה הוא אצל המזכירה.

<אסא קלינג: אני שמח על ההצעה של עורך דין אלון.

<אסא קלינג: אני חושב שיש היגיון למחוק את זה סעיף קטן (1).

<נעמה דניאל: אין התנגדות.

<נעמה דניאל: אנחנו נמחק גם את סעיף 109(א)(6).

איתן כבל: מי בעד סעיף 21 עם התיקון?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: נמנעים – אין

<נעמה דניאל: הסעיף הזה מיישם את הוראות סעיף 4c4 באמנת פריס.

<נעמה דניאל: הוא מטמיע בתוכו הבהרה שנוגעת לסעיף 4a2 לאמנת פריס.

<נעמה דניאל: זה סעיף שעוסק בהגשה בהתאם לדין הלאומי של כל מדינה באיגוד, כשהאיגוד הוא המדינות החברות באמנת פריס.

<נעמה דניאל: ההוראות נובעות מאמנת פריס.

<נעמה דניאל: זה אומר שבהגשת בקשה במדינת האיגוד אפשר לבקש להכיר בתאריך הגשת הבקשה לצורך הבחינה של חידוש, אופי ייחודי, ולעניין תחרות בין שני מבקשים שהגישו בקשה לרישום של אותו עיצוב.

<איתי עצמון: לגבי פסקה (2), איזה תנאים השר יקבע בתקנות?

<איתי עצמון: מדובר בתנאים מהותיים?

<נעמה דניאל: לא, אלה תנאים פרוצדוראליים.

<איתי עצמון: אולי במועד ובדרך שקבע השר, כפי שכתוב בפסקה (3)?

<נעמה דניאל: אני צריכה לבדוק את זה מול האמנה.

<איתי עצמון: אני מציע שהוועדה תסמיך אותנו לבדוק את הנוסח, כדי שיובן שהתנאים האלה הם לא תנאים מהותיים.

איתן כבל: בסדר.

<אסא קלינג: הכוונה היא שיהיה ניתן לדרוש דין קדימה בבקשה שהוגשה על פי הסדר האג הבינלאומי.

איתן כבל: מי בעד סעיף 22 עם ההסמכה לבדיקת הנוסח?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: נמנעים – אין

<נעמה דניאל: זה שינוי מהמצב הקיים היום, לפיו לא רק שבקשות לרישום מדגם לא מתפרסמות, הן גם חסויות במשך שנתיים לאחר רישום המדגם, בחריגים שקבע הרשם בהוראות עבודה או בחוזים.

איתן כבל: מי בעד סעיף 23?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: נמנעים – אין

<נעמה דניאל: שינוי מהותי זו בקשה חדשה, צריך להגיש אותה מחדש.

<סער אלון: רצינו להציע שההסכמה של השותפים האחרים תהיה בכתב.

<אסא קלינג: אם תהיה כאן דרישת כתב, אתה מטיל עלי נטל לבוא ולהשיג את כתב הסכמתך, לבדוק את אותה הסכמה.

<אסא קלינג: הכוונה כאן היא לא לחייב.

<סער אלון: שותפים גם יכולים לא להסכים.

<אסא קלינג: לא להסכים לעצם הגשת הבקשה לרישום?

<סער אלון: לעצם התיקון.

איתן כבל: נדיר שתיקונים באים בהסכמה של מאה אחוז.

איתן כבל: לא נחייב את זה בהגשה הראשונה, אבל אם יש תיקון, ראוי שהתיקון הזה יקבל ביטוי.

<יונתן דרורי: השאלה אם כל השותפים או מרבית השותפים צריכים להסכים לזה.

<נעמה דניאל: הסעיף הזה כפוף לסעיף 95, שבו כל אדם שרואה עצמו נפגע מהליך בפני רשם העיצובים רשאי להצטרף להליך.

<סער אלון: זה יוצר איזה שהוא עומס על המערכת.

איתן כבל: אין בעיה אם כולם מסכימים.

איתן כבל: אם אחד לא הסכים, יש לו אפשרות, כפי שנעמה אמרה, להגיש לפי סעיף 95.

איתן כבל: אני מציע להשאיר את זה כמו שזה.

איתן כבל: מי בעד סעיף 24?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: נמנעים – אין

<נעמה דניאל: גם כאן סעיף 95 חל.

איתן כבל: מי בעד סעיף 25?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: נמנעים – אין

<נעמה דניאל: סעיף 26 נמחק.

<נעמה דניאל: אני חושבת שמחקנו מסעיף 20(ב) את האפשרות של השותפים להצטרף לבקשה, לכן אפשר לוותר על כל התוספת "או שהצטרפו לבקשה כאמור שותפים בעיצוב".

<איתי עצמון: כל התיבה "או שהצטרפו לבקשה כאמור שותפים בעיצוב בבעלות משותפת כאמור בסעיף 20(ב)" -תימחק.

איתן כבל: מי בעד סעיף 27 עם התיקון?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: נמנעים – אין

איתן כבל: אני מחדש את הדיון.

סימן ב': הגורם המוסמך לבחון אם עיצוב הוא כשיר לרישום הוא בוחן עיצובים.

סימן ב': הוא גם האדם בעל המומחיות ברשות הפטנטים לבחון אם התקיימו תנאי החידוש והאופי הייחודי.

סימן ב': אנחנו מוסיפים פה אופציה לגורמים מהציבור להגיש מסמכים לרשות, כדי שאם מישהו חושב שעיצוב אינו כשיר, הוא יוכל להגיש התנגדות.

איתן כבל: מי בעד סעיף 28?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: נמנעים – אין

<נעמה דניאל: כאן אנחנו עוסקים במצב שבו הוגשו שתי בקשות.

<נעמה דניאל: כאשר הגורם המוסמך חושב שאחת מהן יכולה לא להיות כשירה בשל בקשה קודמת שהוגשה, הוא יכול, בשביל להימנע מבזבוז משאבים, לדחות את הבחינה של הבקשה הזאת.

<סער אלון: האם יש למי שמסורב את האפשרות לענות לסירוב הזה?

<נעמה דניאל: זה לא סירוב, זו רק דחייה של הבחינה.

<נעמה דניאל: אין פה החלטה לגופו של עניין, רק החלטה פרוצדוראלית.

<סער אלון: היא עלולה לפגוע במי שנדחה.

<נעמה דניאל: זה רק דוחה את הבחינה.

<נעמה דניאל: זה לא אומר שיסרבו לאישור.

איתן כבל: השאלה אם אין בדחיית בחינה משום פגיעה.

<אסא קלינג: הכוונה כאן היא לשמור על הזכות של המבקש המאוחר יותר.

<אסא קלינג: יש שתי בקשות, האחת מוקדמת מהשנייה.

<אסא קלינג: הן נבחנות לפי התור.

<אסא קלינג: במקום לדחות את השני, משאירים אותו בתור.

איתן כבל: השני לא יכול להיכנס פנימה כל עוד המצריך עיון לא מסתיים.

<אסא קלינג: אנחנו לא רוצים לסרב אותו.

איתן כבל: פה זה בא לקראת.

<דוד גילת: יש חשיבות לכך שהבוחנים יבדקו חצי שנה אחורה לראות אם יש בקשה שיש עליה דין קדימה.

איתן כבל: אני מניח שבעולם של גוגל ושל המחשוב זה מיד צריך לקפוץ.

<דוד גילת: נתקלנו במצב שבו מישהו הגיש בקשה להקדמת בחינה על-אתר, אבל הוא לא היה הראשון לפי תאריכי דין הקדימה.

<דוד גילת: אנחנו הפנינו את תשומת לב משרד הפטנטים לכך שהבוחן היה צריך להסתכל ולראות אולי למישהו יש תאריך קודם מדין הקדימה.

<דוד גילת: ההחלטה הרשמית של משרד הפטנטים הייתה שהבוחנים לא אמורים להסתכל על דיני הקדימה.

איתן כבל: גם אם קיבלת והיה לפניך מישהו, אין ספק שהוא יעשה את הפעולה הנדרשת כדי לערער.

<דוד גילת: לא צריך לערער.

איתן כבל: יכול להיות שזה לא הונח בפניו.

<דוד גילת: אז הוא עשה טעות.

<דוד גילת: כל אחד יכול לטעות.

איתן כבל: מה זה משנה לעניין?

<דוד גילת: אם אומרים שהבוחן עשה טעות, אז זה מכתב שמנסח עורך דין ועולה 100 שקל.

איתן כבל: הבעיה שלי היא לא הפרוצדורה.

איתן כבל: מה אם הוא חזר לאחור, לא ראה, ומסתבר שיש?

איתן כבל: אם ממילא ניתנת הזכות לכל אדם לבוא ולערער על מה שבוצע, מה זה משנה?

<דוד גילת: לא כך זה אמור לעבוד.

<דוד גילת: אתה יכול להגיד שעל כל דבר אפשר לערער.

איתן כבל: אסא, מה אתה אומר?

<אסא קלינג: זה נובע מסעיף 29.

<אסא קלינג: הכלל הוא שהמוגש ראשון נבחן ראשון.

<אסא קלינג: האנומליה שעלולה להיווצר, כמו שעו"ד גילת תיאר, היא במקרים של הקדמת בחינה.

<אסא קלינג: גם בהקדמת בחינה צריך להתייחס למכלול הידע הקודם.

<אסא קלינג: מכלול הידע הקודם כולל בקשות שהוגשו קודם לכן.

<אסא קלינג: טעות יכולה לקרות בכל בחינה.

<אסא קלינג: קצת לא ברור לי מה מבוקש שיירשם, כי ברור שהבחינה היא על פי הסדר.

<דוד גילת: אני מסכים שכך זה צריך להיות, למרות שאני מחזיק החלטה של משרד הפטנטים שנכתב בה בדיוק ההיפך.

<אסא קלינג: זה בתחום הפטנטים?

<דוד גילת: זה בתחום המדגמים.

<אסא קלינג: תחום המדגמים הוא לפי החוק הנוכחי.

<דוד גילת: גם בתחום המדגמים זה אותו דבר.

<דוד גילת: גם היום אפשר להגיש בקשה לבחינה על-אתר.

<דוד גילת: הבוחן צריך להסתכל אם יש משהו שקודם לאותה בקשה שמישהו הגיש על-אתר.

<דוד גילת: הוא צריך לבדוק את מה שהוגש קודם.

<דוד גילת: לא רק זה, הוא צריך לבדוק אם יש משהו שהוגש אחר כך ומבקש אחורה דין קדימה.

<דוד גילת: זה דבר מאוד טכני, מאוד פשוט, רק הבעיה היא שיש החלטה שהוא לא צריך.

<דוד גילת: זאת הטעות שצריך לתקן.

<דוד גילת: אפשר לשלם המון כסף כדי לתקן את זה, אבל אפשר גם לא.

<אסא קלינג: אני חושב שלשון החוק ברורה.

<אסא קלינג: הכוונה היא שמה שמוקדם נבחן לפני מה שמאוחר.

<דוד גילת: כולל דין קדימה?

<דוד גילת: עובדה שיש לי החלטה שאומרת אחרת.

<אסא קלינג: אני לא יודע לאיזו החלטה אדוני מתייחס.

<אסא קלינג: הכוונה בחקיקה הזאת היא שמה שמוקדם יהיה מוקדם, מה שמאוחר יהיה מאוחר.

איתן כבל: אני מעביר את הסעיף כפי שהוא.

איתן כבל: דוד, תבוא בדברים עם אסא ועם אנשי משרד המשפטים.

איתן כבל: אם תהיה בעיה, אני אחזור ואצביע על התיקון החדש.

<נעמה דניאל: בסעיף 49 אנחנו מציעים הליך שבו כל אדם רשאי לבקש מרשם העיצובים לבטל את רישומו בפנקס.

<נעמה דניאל: מה שעו"ד גילת מדבר עליו זה הליך יקר בבית משפט.

איתן כבל: עו"ד גילת רוצה שיובהר שמוטלת חובה על הרשם לחזור על אשר היה מונח לפניו.

<יונתן דרורי: לא בטוח שמותר לו לעשות את זה.

<יונתן דרורי: לא כל הבקשות שנכנסו אליו הן בקשות פומביות.

איתן כבל: אם מישהו יסבור שיש לו פגיעה, ממילא הוא יעתור על פי הסעיפים היום.

איתן כבל: מי בעד סעיף 29?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: נמנעים – אין

<נעמה דניאל: כאן ניתנת למבקש אפשרות להגיש בקשה לבחינה על-אתר.

<נעמה דניאל: הטעמים הם טעמים די ברורים.

<נעמה דניאל: אחד, הגיל או מצבו הרפואי של המבקש; שניים, הוא רואה שמישהו מתחיל לייצר משהו מאוד דומה לשלו והוא רוצה להפסיק את ההפרה; שלוש, אם חלף זמן באופן לא סביר לבקשות אחרות; ארבע, נסיבות מיוחדות.

<נעמה דניאל: המבקש גם יהיה פטור מאגרה, למעט במקרים שזה מתבקש בשל שימוש מסחרי מקביל לשלו.

איתן כבל: מי בעד סעיף 30?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: נמנעים – אין

<איתי עצמון: בסעיף קטן (א) ביקשנו להבחין בין הליקויים, שזה בסעיף 31, לפגמים בהגשת הבקשה, כפי שנקבע בסעיף 21.

<איתי עצמון: בסעיף קטן (ב) אתם מבקשים להסמיך את השר לקבוע את התקופה.

<איתי עצמון: מדוע לא לקבוע אותה במפורש בחוק?

<אסא קלינג: נראה לי הגיוני לקבוע מועדים בתקנות.

<אסא קלינג: למרות שבסעיף 21 החלנו על עצמנו את 21 הימים, כאן זה משך זמן שחל על הציבור.

<איתי עצמון: בסעיף 32 (ב) כתבתם שהבקשה תוגש בתוך 3 חודשים מהמועד שבו נשלחה למבקש הודעה.

<איתי עצמון: אין אחידות בסעיפי הצעת החוק.

<אסא קלינג: אפשר להוסיף תקופה, אם הייעוץ המשפטי סבור שזה הכרחי.

<איתי עצמון: אני חושב שאם כבר יודעים מה התקופה, אפשר לכתוב אותה, לא לחכות לתקנות.

<אסא קלינג: התקופה בפטנטים היא 4 חודשים.

<אסא קלינג: לטעמי, המועדים כאן צריכים להיות יותר קצרים.

<אסא קלינג: צריך לקצר את זה לחודשיים.

איתן כבל: אם קובעים, בוא נקבע חודשיים.

איתן כבל: אם אדוני יסבור שנדרש שינוי, נשנה את זה.

<אסא קלינג: זה נטל על הציבור.

<איתי עצמון: אנחנו מדברים על תקופה של 60 ימים?

איתן כבל: כן.

<נעמה דניאל: סעיף 21 עוסק בתנאי כשירות מהותיים.

<נעמה דניאל: אם הם לא מתקיימים בבקשה, הבקשה מקבלת תאריך חדש.

<נעמה דניאל: יש סעיף שמדבר על הודעה למבקש.

<יונתן דרורי: יכול להיות שיש בעיה מבחינת הארכת המועד.

<יונתן דרורי: אם נקבע כאן חודשיים, צריכים לעשות סעיף בחוק שמסמיך ליצור הארכות מועד.

<יונתן דרורי: אני לא בטוח שיש.

<איתי עצמון: גם אם כתוב בתוך תקופה שקבע השר, לא בטוח שתהיה סמכות.

<יונתן דרורי: אפשר לקבוע סמכות בתקנות.

<איתי עצמון: ההסמכה היא לקבוע תקופה.

<איתי עצמון: אני לא בטוח שאם כתוב בתוך תקופה שקבע השר, יש סמכות לקבוע תקנות לגבי נסיבות להארכת מועד.

<אסא קלינג: ייתכן ותהיה סיטואציה שהייתה טעות, שסעיף 21 לא עלה במועד, שלא שמו לב שלא שולמה אגרה, או שיש איזה שהוא פגם.

<אסא קלינג: סעיף 31 מוציא מידיו של הגורם המוסמך את האפשרות להגיד שהייתה טעות.

<אסא קלינג: כרגע זה מוציא את כל מה שמפורט בסעיף 21.

<אסא קלינג: כשאני בוחן מהותית, אני יכול להתייחס גם לדברים שהם טכניים.

<אסא קלינג: המילה "למעט" מפקיעה מידי הגורם המוסמך דברים טכניים שאמורים להיבחן קודם לכן.

<איתי עצמון: יכול להיות שצריך לחשוב על נוסח אחר, אבל בכל מקרה צריכה להיות איזו שהיא הבחנה בין הפגמים הטכניים לליקויים יותר מהותיים, שזאת הייתה תכלית ההערה שלנו במקור.

<אסא קלינג: טעויות כאלו גם יכולות להיות מובאות בפני הרשם מעבר לגורם המוסמך.

<אסא קלינג: זה דבר שנוכל לפתור.

<איתי עצמון: אתה רוצה להשאיר את התיבה "למעט הוראות סעיף 21"?

<אסא קלינג: במידה ואתם חושבים שהוא דרוש.

<איתי עצמון: אני חושב שצריך להבחין בין שתי הסיטואציות.

<איתי עצמון: כשאדם מגיש בקשה, בוחנים אם יש בבקשה שלו פגם טכני, פורמאלי.

<איתי עצמון: זה לפי סעיף 21.

<איתי עצמון: יש גם מועד שבסופו הוא אמור לקבל את ההחלטה, שזה לפי סעיף 21(ג) .

<איתי עצמון: אחר כך יש בחינה מהותית.

<איתי עצמון: יש משהו קצת לא סביר באפשרות שלאחר השלב הזה, שזה השלב של הבחינה המהותית, יגידו לאדם:

<איתי עצמון: הבקשה שלך אושרה שלא כדין לפי סעיף 21.

<יונתן דרורי: הבעיה כאן זה שיבטלו לו את דין הקדימה.

<איתי עצמון: עם כל ההשלכות שנובעות מזה.

<איתי עצמון: יש לכך השלכות לגבי המועד.

<איתי עצמון: אני לא משוכנע שזה נכון.

<אסא קלינג: אני מעדיף שנדלג על הסעיף הזה.

<נעמה דניאל: יש חובה לנמק את הסירוב מכוח הדין הפלילי.

איתן כבל: מי בעד סעיף 32?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: נמנעים – אין

סימן ג': אם העיצוב כשיר, הוא יירשם בפנקס, יפורסם באתר האינטרנט, כולל התיאור החזותי שיכול להיות שנערכו בו תיקונים שאינם משנים את הבקשה.

סימן ג': לפי סעיף 109(א)(1), הסוגים ותתי-הסוגים יתאמו ככל הניתן את סיווג לוקרנו.

סימן ג': לוקרנו היא אמנה שישראל אינה חברה בה, מה שמקל על המבקשים הישראלים.

סימן ג': לעניין סעיף קטן (ג), מדובר בתנאי לתוקפה של הגנה כעיצוב רשום.

סימן ג': העיצוב יכול להיות מוגן כעיצוב לא רשום בלי הרישום.

סימן ג': כדי להיות מוגן כעיצוב רשום, הוא צריך להיות רשום.

<איתי עצמון: אני מניח שוויתרתם על הליך של הודעה על כוונת רישום.

<נעמה דניאל: כן.

<איתי עצמון: שאלה נוספת לגבי הסיפא של סעיף קטן (ב), לגבי "תוך התחשבות בסוג ובתת-הסוג המבוקשים".

<נעמה דניאל: בהגשת הבקשה קבענו שהמבקש יכול לצין את הסוג שהוא חושב שהעיצוב שייך לו.

<נעמה דניאל: ממה שאני יודעת שקיים היום, לא כל המבקשים מציינים את הסוג ואת תת-הסוג.

<נעמה דניאל: הבוחן עושה את זה בעצמו.

<נעמה דניאל: לפעמים גם יש סוג שלא מתאים, שאז הבוחן מסווג אותו.

<נעמה דניאל: הייתה לזה משמעות מאוד גדולה בנוסח הקודם, כי בנוסח הקודם היקף המונופול היה קשור לסוג.

<נעמה דניאל: כאן היקף המונופול הוא בכל סוג, החשיבות של הסיווג קצת יורדת.

<איתי עצמון: יהיו תקנות שבהן ייקבעו תתי-הסוגים?

<נעמה דניאל: יש אותן כבר היום.

<איתי עצמון: כתוב כאן שהגורם המוסמך אמור לקבוע את הסוג ואת תת-הסוג.

<איתי עצמון: הוא לא אמור לקבוע את זה לפי התקנות?

<אסא קלינג: הוא קובע את ההתאמה לתקנות.

<אסא קלינג: כשהוא רואה כיסא, הוא אומר שזה מתאים למספר 1,2,3.

<איתי עצמון: למה אתם מתכוונים במילים "ותוך התחשבות"?

<איתי עצמון: יש לו את הפרמטרים שייקבעו בתקנות.

<נעמה דניאל: אם זה עיצוב שנראה כמו כיסא שהמבקש מבקש לרשום כמעמד לטלפון, זה סוג אחר.

<נעמה דניאל: הבוחן יתחשב בתת הסוג המבוקש.

<אסא קלינג: זה לא יהיה מסווג בכיסאות, זה יהיה מסווג באביזרים אחרים.

<אסא קלינג: אני מתחשב במה שאתה מבקש.

<סער אלון: האם אפשר יהיה לרשום מדגם אחד תחת סוגים שונים, למשל עיצוב אחד תחת סוג של כיסא ותחת סוג של מעמד לטלפון?

<אסא קלינג: ציינתי מקודם שהכוונה היא לבחון לעשות את הרב עיצובי.

<אסא קלינג: יכול להיות שנעשה גם רב סוגי.

<אסא קלינג: אני חושב שלשון החוק מאפשרת לנו לעשות רב סוגי, ככל שנידרש לכך.

<אסא קלינג: הכל כפוף לאגרות.

איתן כבל: מי בעד סעיף 33?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: נמנעים – אין

<נעמה דניאל: זה חידוד לחשיבות של התאריך.

<נעמה דניאל: מי שהגיש קודם את הבקשה הוא זה שיזכה.

<נעמה דניאל: כמובן שדין קדימות יילקח בחשבון.

<נעמה דניאל: לפי סעיף 29 שכבר הוצבע, אפשר לדחות את הבחינה של הבקשה המאוחרת עד להכרעה של בחינת הבקשה הראשונה.

<דוד גילת: ההערה הקודמת שלי נכונה גם לסעיף הזה.

איתן כבל: מי בעד סעיף 34?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: נמנעים – אין

ההליך הוא כזה: לגבי הרישום וההודעות, אם מדובר בבקשה לרישום עיצוב, המעצב יירשם בפנקס ובתעודת הרישום.

ההליך הוא כזה: מי שיודיע לו זה מגיש הבקשה לרישום לעיצוב.

ההליך הוא כזה: אחרי שתעודת הרישום יצאה והמעצב נרשם בפנקס, יודיעו לבעל העיצוב הרשום.

ההליך הוא כזה: סעיף 95 חל לגבי סעיף 36(ב).

ההליך הוא כזה: ההליך הזה מתנהל בפני הרשם.

ההליך הוא כזה: מי שרוצה להצטרף יכול להצטרף.

ההליך הוא כזה: דיני ההתיישנות לפי סעיף 52 לא יחולו על בקשות לביטול שם המעצב כל עוד העיצוב בתוקף.

ההליך הוא כזה: זה משהו שהוספנו .

ההליך הוא כזה: לגבי סעיף 37, הזכות של המעצב להירשם כמעצב שונה מאוד מהזכות המוסרית בחוק זכות יוצרים.

ההליך הוא כזה: זה לא אותו דבר בכלל.

ההליך הוא כזה: בחוק זכות יוצרים יש סעדים.

ההליך הוא כזה: כאן אין חובה לציין את שם המעצב על כל מוצר, בשונה מהחובה המקבילה לפי חוק זכות יוצרים.

ההליך הוא כזה: אנחנו מבקשים לקבוע, בשונה מחוק זכות יוצרים, שאין תוקף לתניה שלפיה המעצב מוותר על זכותו לבקש את ציון שמו.

ההליך הוא כזה: בחוק זכות יוצרים ניתן לוותר על הזכות המוסרית, כי יש השלכות כלכליות או השלכות על הניצול הרגיל של היצירה.

<איתי עצמון: יש לי שאלה לגבי סעיף 35(ב)(2).

<איתי עצמון: מדוע לא ניתן לתקן את תעודת הרישום, רק את הפנקס?

<איתי עצמון: זו הוראה מאוד מאוד נוקשה.

<אסא קלינג: פיזית אנחנו מוציאים תעודה אחת.

<איתי עצמון: מה אם אדם קיבל תעודת הרישום והוא מבקש לתקן אותה?

<אסא קלינג: אני לא מכיר סיטואציה כזאת.

<אסא קלינג: התעודה היא ראיה אחת, היא פעם אחת נוצרת.

<אסא קלינג: אני אצור את הראיה מחדש?

איתן כבל: אם יסתבר שהייתה טעות, ממילא ינפיקו לו - -

<אסא קלינג: טעות זה עניין אחר.

<אסא קלינג: פה מדובר על מצב שהתעודה יצאה נכונה ותקינה.

<איתי עצמון: יכול להיות שיורשים של מעצב רוצים שתהיה להם תעודה עם השם של המעצב.

<איתי עצמון: יכולה להיות סיטואציה כזאת?

<אסא קלינג: ההסדר שנראה לנו הגיוני זה שהפנקס יתוקן.

<אסא קלינג: הוא יוכל להוציא נסח המראה את שם המעצב.

<אסא קלינג: את התעודה מוציאים במעמד הרישום.

איתן כבל: למה שזה לא יתאפשר?

איתן כבל: אם זה לא קרה עד היום, הנחת העבודה היא שזה גם לא יקרה, אבל אם יבוא יום אחד מאן דהוא, אני לא רוצה שיגידו לו שישבו גדולי הדור ואמרו שלא יקום ולא יהיה.

<אסא קלינג: השאיפה שלנו היא להוציא כמה שפחות נייר.

<אסא קלינג: המרשם האלקטרוני הוא המעניין והחשוב.

איתן כבל: אני חושב שאם ירצה אדם להוציא, יוכלו לגבות ממנו אגרה.

<נעמה דניאל: העניין הוא שתעודת הרישום נמסרת לבעל העיצוב הרשום.

<נעמה דניאל: כאן מדובר במעצב.

<נעמה דניאל: המעצב לא אמור לקבל תעודת רישום.

<נעמה דניאל: הוא יכול להוציא נסח.

<נעמה דניאל: הוא לא בעל העיצוב הרשום.

<אסא קלינג: התעודה תלך רק אל בעל הרישום.

איתן כבל: אני מקבל את ההערה.

איתן כבל: מה שאמרתי פה נכון באותה מידה גם לגבי המעצב והמזמין.

<אסא קלינג: זאת לא נקודה מהותית.

<אסא קלינג: דבר טכני שכזה אפשר לפתור.

<איתי עצמון: אפשר לקבוע שההוראה הזאת תחול רק אם יש זהות בין מעצב העיצוב לבעל העיצוב.

<אסא קלינג: אפשר שהתעודה תונפק לבעל הרישום שהוא יוכל להעביר למי שהוא רוצה.

<אסא קלינג: הוא יוכל לבקש שתוצא תעודה מתוקנת.

<נעמה דניאל: התעודה הזאת תשלח לבעל העיצוב הרשום.

<איתי עצמון: אפשר לקבוע שההוראה תחול כשיש זהות בין שני האנשים, לא בסיטואציה שמדובר על מזמין ועל מעצב, שאלה שני אנשים נפרדים.

<נעמה דניאל: אני חושבת שבעל העיצוב יגיש בקשה לציון שמו, ואז לא תהיה בעיה.

<איתי עצמון: יכול להיות שלא.

<איתי עצמון: מה שאמרתי מקובל עליכם?

<נעמה דניאל: כן.

<יונתן דרורי: בחוק זכות יוצרים זכותך להגיד שאתה לא רוצה שיזכירו את שמך.

<יונתן דרורי: זכותך להסכים לפני שבכלל מגישים את הבקשה.

<יונתן דרורי: למה לוותר על הזכות הזאת פה?

<נעמה דניאל: לפי חוק זכות יוצרים אפשר לוותר.

<נעמה דניאל: כאן חשבנו שהזכות הזאת לא פוגעת באף אחד אחר.

<נעמה דניאל: בחוק זכות יוצרים יש לזכות השלכות משמעותיות.

<נעמה דניאל: כאן הזכות להירשם לא מקנה זכויות.

<יותם וירז'נסקי: יש רציונל כלכלי לטובת המעצב בסיטואציה כזאת.

<יותם וירז'נסקי: הסיטואציה שמאפשרת לאדם לוותר על אזכור שמו ביחס לעיצוב מסוים, מאפשרת לו גם לקבל תמורה גדולה יותר.

<נעמה דניאל: יש סעיף מקביל בחוק הפטנטים לגבי ממציא.

<נעמה דניאל: חשבנו שנכון לאמץ את זה לטובת המעצבים.

<נעמה דניאל: אין לנו התנגדות - -

איתן כבל: אם אין התנגדות, אנחנו נתקן את זה.

<דוד גילת: בחוק הפטנטים יש סעיף דומה.

<דוד גילת: אין מאחורי הזכות להירשם כממציא זכויות כלכליות.

<דוד גילת: אם קושרים את זה לעובד שרוצה להירשם כממציא ומוכיח שהוא ממציא, כמובן שאחר כך הוא גם יכול לדרוש זכויות כלכליות.

<דוד גילת: לא צריך את המילה "תניה".

<איתי עצמון: המילה קיימת בחקיקה.

<איתי עצמון: אפשר לכתוב את המילה "הסכם".

<דוד גילת: אני הולך עם משרד המשפטים בקטע הזה.

<איתי עצמון: את סעיף 35(ב)(2) נתקן בהתאם להערה שהערתי.

<איתי עצמון: האם סעיף 37 יישאר על כנו?

<יונתן דרורי: אני מציע לבטל את כל סעיף 37.

<יונתן דרורי: צריך לתת למעצב את הזכות לוותר על הזכות שלו.

איתן כבל: הייעוץ המשפטי שכנע אותי שמדובר בסעיף מגן.

<איתי עצמון: אנחנו נחליף את המילה "תניה" במילה "הסכם".

איתן כבל: או המילים "התניה בהסכם".

<איתי עצמון: אנחנו נבדוק את הנוסח.

איתן כבל: מי בעד סעיפים 35,36,37,38 עם כל השינויים?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: נמנעים – אין

סימן ד': הסעיף הזה הוא מהות הזכות של בעל עיצוב רשום.

סימן ד': זו הזכות המונופולית שלו, זה מה שיכול למנוע מכל העולם לעשות משהו ברגע שהוא נרשם.

סימן ד': כמה מילים לגבי ייבוא שלא לשימוש עצמי.

סימן ד': כאן אנחנו מקבלים את הדוקטרינה של ייבוא מקביל.

סימן ד': אנחנו מדברים על מקרה שבו בעל העיצוב במדינה אחרת, למשל באנגליה, נתן אישור לייצר, אבל מישהו בארץ רואה את המוצרים האנגלים ורוצה לייבא ייבוא מקביל.

סימן ד': באנגליה הם יוצרו כדין.

סימן ד': הוא עושה את החישוב כך שאחרי שהוא מייבא לארץ הוא עדיין יכול למכור אותם במחיר תחרותי.

סימן ד': זה מאפשר תחרות בשוק.

סימן ד': זה משהו שהתקבל בפסיקה.

סימן ד': אנחנו רוצים לעגן את זה כאן.

<איתי עצמון: האם העמדה למכירה זה לא החזקת מוצר למטרת מכירה?

<נעמה דניאל: אתה יכול להחזיק מוצר במטרה להעמיד אותו למכירה.

<נעמה דניאל: הוא במחסנים שלך עכשיו.

<נעמה דניאל: במצב הזה אתה לא מעמיד אותו למכירה, אתה רק מחזיק אותו.

<איתי עצמון: אין כפל בין הפעולות האלו?

<נעמה דניאל: לא.

<דוד גילת: הסעיף הוא סעיף שמנוסח באופן ייחודי, הוא לא מנוסח כזכות שלילית.

<דוד גילת: זכות פטנט מוגדרת כזכות למנוע.

<דוד גילת: כאן כתוב זכות לביצוע.

<דוד גילת: יכול להיות שלמישהו יש מדגם רשום שהוא לא יכול לבצע כי הוא נופל בתוך זכויות של מישהו אחר.

<דוד גילת: צריך לחזור ולנסח את זה כזכות שלילית, כזכות למנוע מאחרים לעשות פעולות, לא כזכות בלעדית לבצע פעולות מסוימות.

<דוד גילת: ככה גם מנוסח חוק הפטנטים.

<דוד גילת: זה צריך להישמר.

<דוד גילת: לגבי הנושא של ייבוא מקביל, צריך לדייק את הדבר הזה.

<דוד גילת: אפשר לומר שיש מיצוי זכויות.

<דוד גילת: מיצוי זכויות זה דבר אחד, ייבוא מקביל זה דבר.

<דוד גילת: אם הכוונה למיצוי זכויות, הטרמינולוגיה היא בסדר.

<דוד גילת: האם ייבוא מקביל מותר או אסור זה דבר שתלוי בהרבה מאוד פרמטרים.

<דוד גילת: אם אנחנו מגבילים את זה למיצוי, בסדר, אבל לא להכניס לפרוטוקול את הנושא של ייבוא מקביל.

<נעמה דניאל: צודק עו"ד גילת בנקודה האחרונה.

<נעמה דניאל: אנחנו מדברים כאן רק על הזכויות בעיצוב.

<נעמה דניאל: אם יש דינים אחרים שחלים, מן הסתם הסעיף הזה לא גובר עליהם.

<נעמה דניאל: זה גם לא מה שכתוב פה.

<נעמה דניאל: כתוב פה שמותר לייבא וזו לא תהיה הפרה של הזכות בעיצוב הרשום.

<דוד גילת: מה לגבי הזכות השלילית?

<נעמה דניאל: זה מנוסח כמו סעיף 11 בחוק זכות יוצרים.

<דוד גילת: אפשר להעמיד למכירה או להשכרה שלא באופן מסחרי?

<איתי עצמון: אפשר לייצר באופן לא מסחרי.

<דוד גילת: זה ניסוח שלא מתאים לחוקים אחרים.

<איתי עצמון: לאיזה חוקים זה לא מתאים?

<דוד גילת: לא תמצא את העניין של לייצר באופן מסחרי.

<איתי עצמון: כל הנוסח יועבד בלשכה המשפטית, ביחידת נוסח החוק.

<נעמה דניאל: המילים "שלא לשימוש עצמי" מתייחסות רק לייבוא.

איתן כבל: מי בעד סעיף 39 עם התיקונים?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: נמנעים – אין

איתן כבל: מי בעד סעיף 40?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: נמנעים – אין

איתן כבל: מי בעד סעיף 41?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: נמנעים – אין

<נעמה דניאל: כל האגרות לפי סימן ה' כפופות לאישור ועדת הכלכלה.

<איתי עצמון: בכל מקום שכתובות המילים "אגרה שקבע השר" זה יהיה באישור ועדת הכלכלה.

<איתי עצמון: מה מטרת אגרת החידוש?

<נעמה דניאל: המטרה היא שמעצבים שהשימוש בעיצוב שלהם לא כלכלי לא יחדשו את הרישום.

<נעמה דניאל: אם למעצב אין אינטרס כלכלי בעיצוב, הציבור יכול לעשות בו שימוש.

<איתי עצמון: מה המצב המשפטי היום?

<נעמה דניאל: אותו דבר.

<נעמה דניאל: יש לחדש את הרישום כל 5 שנים.

<סער אלון: בעולם יש 3 גישות.

<סער אלון: אחת, כל 5 שנים, שזה כמו באיחוד האירופי ובעוד מדינות; השנייה, בארצות הברית, שזה לתקופה אחת של 15 שנים בלי חידושים; השלישית, בסין, שזה כל שנה.

<סער אלון: 5 שנים זה סביר לגמרי.

איתן כבל: אני סבור שצריך שתהיה חובת הודעה, כי אחרת על מה אתה משלם אגרה?

איתן כבל: על הפקיד שישב וכתב כמה מילים?

איתן כבל: אם היינו לפני 10 שנים, ניחא, היית צריך עם הדפים, אבל היום הכל במחשב.

<אסא קלינג: אנחנו עושים את זה היום.

<אסא קלינג: אני לא רואה מניעה שזה יירשם, ובלבד שיירשם שזה יהיה באופן אלקטרוני למען האחרון אותו מסר המבקש, כדי שלא תחול עלי איזו שהיא אחריות.

איתן כבל: אני איתך, מבחינתי זה ראוי.

<אסא קלינג: כל עוד זה יהיה אלקטרוני גם אין עלויות דואר.

איתן כבל: זו הייתה הכוונה.

<אסא קלינג: יש כאלה שמבקשים את הנייר.

איתן כבל: הטכנולוגיה היום היא כל כך מפותחת, בוודאי בנושאים מן הסוג הזה של הודעה.

איתן כבל: נראה לי שהגון לעשות את זה.

<איתי עצמון: את ההוראה הזאת ניתן לשלב בחקיקת משנה.

<איתי עצמון: בתקנות שתביאו לאישור ועדת הכלכלה בעניין האגרות ניתן יהיה לשלב גם את הדרך למסירת הודעות או התראות למי שחייב באגרה, אלא אם כן יש לכם כרגע נוסח שאפשר לשלב בהצעת החוק.

<אסא קלינג: אין לי כרגע נוסח.

<אסא קלינג: צריך לקבוע כמה זמן מראש אנחנו צריכים להודיע.

<אסא קלינג: הערך של הודעה שכזו הוא 30 יום מראש.

<אסא קלינג: הייתי מסייג את זה כך שזה יהיה רק לאחר פקיעת תוקף, שאז זה נכנס למשך החודשים שהוא יכול להחזיר לתוקף.

<אסא קלינג: אם מישהו עוקב ויודע, זה אפילו מטריד אותו לקבל את הדברים.

<יונתן דרורי: אני חושב שצריך לעשות את זה לפני.

<יונתן דרורי: אם יש עכשיו חצי שנה לעשות חידוש, צריך לתת נימוקים, תצהיר.

<יונתן דרורי: זה צריך להגיע לסגן הרשם או הרשם על-מנת שיכריעו אם יש מקום להחזר לתוקף.

<יונתן דרורי: צריכה להיות התראה 30 יום לפני פקיעת תוקף, אחרת זה יוצר עבודה.

<איתי עצמון: הודעה באמצעים אלקטרוניים?

<יונתן דרורי: כן.

<נעמה דניאל: זה לא חל על העניין של החזר לתוקף.

<נעמה דניאל: הרשות לא צריכה למסור לו הודעה על כך שתוך 6 חודשים הוא יכול להחזיר לתוקף.

איתן כבל: צריך להודיע על כל דבר שיש בו פקיעה.

<אסא קלינג: אנחנו מדברים על להוסיף שהרשם יוציא הודעה לדואר האלקטרוני בתוך 30 לפני תום ששת החודשים האמורים.

<איתי עצמון: מה הם אותם אמצעים סבירים שאותם בוחן הרשם שמקבל בקשה להחזר תוקף?

<איתי עצמון: מה שיקול הדעת שלו?

<נעמה דניאל: יש סעיפים מקבילים לפטנטים.

<נעמה דניאל: אפשר לשמוע מה קורה בפועל שם.

<נעמה דניאל: הסימן הזה תואם את הוראות אמנת פריס.

<אסא קלינג: זה רף קצת יותר גבוה מאמנת פריס, ששם אני צריך להגיד שלא התכוונתי.

<אסא קלינג: כאן אנחנו רוצים להשתכנע מדוע לא עשית את הדבר בזמן, למרות שהתכוונת.

<אסא קלינג: יש פסיקה בפטנטים שאני מניח שעם הזמן נשאל את מערכת השיקולים משם.

<איתי עצמון: אני חוזר לשאלה שלי לגבי סעיף 46(ב).

<נעמה דניאל: הכוונה להצמיד את הזכות של ניצול העיצוב לעסק שבו התחילו לנצל אותו.

<נעמה דניאל: מדובר פה במצב קצת חריג.

<נעמה דניאל: יכול להיות שמישהו, למרות שהעיצוב פקע, התחיל לנצל או לעשות הכנות ממשיות.

<נעמה דניאל: אנחנו לא רוצים לפגוע בו כלכלית, הוא עשה את הכל כדין.

<נעמה דניאל: מצד שני, אנחנו גם לא רוצים לפגוע בזכויותיו של בעל העיצוב הראשון על ידי זה שאנחנו אומרים לו שהוא אמנם יכול להחזיר לתוקף את העיצוב אבל אנחנו נותנים לכולם לנצל אותו.

<נעמה דניאל: זה האיזון שמצאנו.

<נעמה דניאל: יכול להיות שהנוסח הוא לא הכי טוב.

<איתי עצמון: אני לא לגמרי מבין אותו.

<נעמה דניאל: העסק יכול לתת רישיון לעשות את המוצר שהוא מייצר, הוא לא יכול להעביר למישהו אחר את הזכות לתת לאחרים רישיונות.

<איתי עצמון: הניצול הוא בידי העסק?

<נעמה דניאל: כן.

איתן כבל: מי בעד סעיפים 42, 43, 44, 45, 46 עם התיקונים והתוספות שהיו?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: נמנעים – אין

סימן ו': הסימן הזה נועד להסדיר מצב משפטי חדש.

סימן ו': ביטול של עיצוב רשום או מדגם רשום לפי הפקודה אפשרי היה רק בעילה שהפרסום התפרסם קודם בישראל, כאשר לבית המשפט הייתה סמכות לבטל את רישומו.

סימן ו': זה למעט סמכותו של הרשם לבטל מדגם כשהוא מתבקש על ידי בעליו בשל טעות סופר.

סימן ו': קבענו פה הליך לביטול רישום של עיצוב בפנקס ביוזמת בעל העיצוב, והסמכת הרשם לבטל רישום בעילה שלפיה היה מוסמך לסרב לרשום את העיצוב גם לפי בקשת מי שאינו בעל העיצוב.

סימן ו': רק נבהיר שבסעיף (א) כתוב שהרשם רשאי לתקן פרט אם נכח שהוא אינו משקף את העובדות.

סימן ו': זה כולל גם בקשה להעברת העיצוב הרשום על שם מישהו אחר שטוען שהוא הבעלים.

סימן ו': לגבי תיקון טעות סופר, מדובר במשהו צר.

סימן ו': תיקון מהותי הוא עיצוב חדש שמצריך בקשה חדשה.

סימן ו': התיק פתוח לעיון הציבור, זה לפי סעיף 101 להצעת החוק.

סימן ו': כל מי שרואה את עצמו נפגע יוכל לטעון את טענותיו בהתאם לסעיף 95.

<איתי עצמון: אני מבקש להעיר לגבי סעיף קטן (א), לגבי מתן זכות הטיעון.

<איתי עצמון: יש לי תיקון קל בעניין הזה.

<איתי עצמון: אם נשאיר את הסעיף כפי שהוא, זכות הטיעון כפופה לסמכות השר לקבוע זאת בתקנות.

<איתי עצמון: אני מציע להוסיף לאחר התיבה "על פי בקשתו של כל אדם או ביוזמתו" את התיבה "לאחר שנתן לבעל העיצוב הרשום זכות טיעון או הזדמנות לטעון את טענותיו לפי סעיף זה", דהיינו לפי התקנות שייקבעו.

איתן כבל: אני חושב שזאת תוספת ראויה.

<נעמה דניאל: אוקי.

<דוד גילת: ואם לא יותקנו תקנות כל כך מהר?

<איתי עצמון: לא ניתן יהיה להפעיל את הסעיף.

<אסא קלינג: אני לא רואה איך נפעיל את החוק ללא תקנות.

<אסא קלינג: אני מקווה שנקבע פרק זמן מינימאלי להתקנת תקנות.

<אסא קלינג: אני רוצה להבהיר לגבי סעיף 47(ב), לגבי העניין של טעות סופר.

<אסא קלינג: הסעיף מנוסח באופן כזה שבמקרה של טעות סופר אין צורך לתת הזדמנות להשמיע טענות של צדדים אחרים.

<איתי עצמון: דיברנו על כך בישיבות ההכנה.

<איתי עצמון: ערכנו את ההבחנה בין תיקונים מהותיים לטעות סופר, שזה מאוד מאוד טכני, ממש ברמה שהשם נכתב באיות לא נכון וכו'.

איתן כבל: מי בעד סעיף 47 עם התיקון?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: נמנעים – אין

<נעמה דניאל: זה קשור לסעיף 50.

<יונתן דרורי: מה ההבדל בין מחיקה לביטול?

<נעמה דניאל: מחיקה זה מעכשיו ואילך, ביטול זה רטרואקטיבי מיום הרישום בפנקס, כאילו העיצוב בכלל לא היה.

<סער אלון: אני חושב שבסעיף 48(א) צריך להכניס את הנושא של הסכמה בכתב, כי מדובר בדבר שהוא בלתי הפיך.

<סער אלון: ברגע שהרשם מבטל או מוחק את המדגם אי אפשר להחזיר אותו לתוקף.

<אסא קלינג: ברור שזה חייב להיות בכתב, מדובר בהליך מול הרשם.

<אסא קלינג: עם הרשם לא מדברים בעל פה, מתכתבים איתו.

<איתי עצמון: אני חושב אפשר להוסיף את המילה "בכתב" בסעיף 48(א).

איתן כבל: מי בעד סעיף 48 עם התוספת?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: נמנעים – אין

<נעמה דניאל: הסעיף הזה מאפשר לכל אדם לבקש ביטול רישום של עיצוב בפנקס בעילות הבאות:

<נעמה דניאל: העיצוב לא עומד בתנאי כשירות, הבקשה לא הוגשה בידי בעל העיצוב הרשום וכו'.

<נעמה דניאל: בנוסף, הסעיף הזה מאפשר לבקש ביטול החזר תוקפו של עיצוב שפקע אם לא מתקיימים התנאים הרלוונטיים, וביטול של פרט רשום.

<נעמה דניאל: הטענות האלו לא כפופות להתיישנות במשך תקופת תוקפו של העיצוב הרשום לפי סעיף 52.

איתן כבל: מי בעד סעיף 49?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: נמנעים – אין

<נעמה דניאל: סעיף 103 אומר תוך כמה זמן ניתן לערער לבית המשפט על החלטה של הרשם.

<נעמה דניאל: אנחנו מעמידים את המועד על 45 ימים.

<נעמה דניאל: יש מגמה של האחדת התקופה שניתן לערער על החלטות רשם.

<נעמה דניאל: יש תיקון מקביל שמונח על שולחן הוועדה, הוא קובע את התקופה ל-45 יום.

<נעמה דניאל: רק אחרי שחלפו 30 ימים מתום המועד הזה, ההחלטה תיכנס לתוקף ותחול לפי המועדים שמנויים בסעיף.

<נעמה דניאל: לפי סעיף 72, אם בית המשפט ראה שעיצוב לא היה כשיר לרישום במהלך הליך משפטי, הוא גם יכול לבטל.

<דוד גילת: עצם הגשת הערעור לא מעכב את הרישום, נכון?

<יונתן דרורי: כל עוד לא הוגש עיכוב ביצוע - -

<דוד גילת: בפטנטים יש הוראה אחרת.

<אסא קלינג: אם הייתה דחייה של בקשת הביטול או המחיקה, הרישום נשאר.

<אסא קלינג: במידה והוא נמחק, הוא נמחק רק לאחר חלוף מועד הערעור.

<נעמה דניאל: אתה צודק, צריך לכתוב שאם הוגש ערעור ביטול המחיקה לא יתבצע.

<נעמה דניאל: זאת ההערה?

<דוד גילת: ביטול המחיקה אסור שיתבצע.

<נעמה דניאל: זה משהו שצריך להוסיף.

<יונתן דרורי: זה אומר שהגשת ערעור יוצרת עיכוב ביצוע.

<יונתן דרורי: זה משהו שלא קיים בכלל המשפטי של המשפט האזרחי.

איתן כבל: אבל אם זה מתקיים בחוק הפטנטים - -

<יונתן דרורי: זה לא מתקיים בחוק הפטנטים.

איתן כבל: נאשר את זה כפי שזה.

איתן כבל: מי בעד סעיפים 50 ו-51?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: נמנעים – אין

<נעמה דניאל: עלתה שאלה אם פטנט הופך להיות חלוט 7 שנים מיום רישומו.

<נעמה דניאל: זה משהו שלא מקובל עלינו, לכן נערך תיקון בחוק הפטנטים כדי להבהיר את זה.

<נעמה דניאל: אנחנו מציעים כאן תיקון מקביל.

<נעמה דניאל: לאחר התייעצות עם רפרנטית התיישנות במשרד, הנוסח טיפה שונה ממה שיש בפטנטים.

<נעמה דניאל: היא גם תצביע על כך שצריך למחוק את התיקון המקביל לגבי טענות הגנה.

<נעמה דניאל: גם בחוק הפטנטים נערוך תיקון מקביל לעניין תקנות ההגנה.

<איתי עצמון: להתאים את הנוסח שאתם מציעים לנוסח שקיים היום בחוק הפטנטים?

<נעמה דניאל: כן.

<איתי עצמון: זה יהיה בתיקון עקיף לחוק הפטנטים.

<נעמה דניאל: כן.

איתן כבל: מי בעד סעיף 52?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: נמנעים – אין

סימן ז': הסימן הזה נועד להוסיף התייחסות סדורה לעניינים של עיצובים מוספים.

סימן ז': לחלקם קוראים היום וריאנטים.

סימן ז': יש כאן שתי אפשרויות.

סימן ז': אחת, אותו מוצר עם עיצוב קצת שונה; שתיים, מוצר שונה עם אותו עיצוב.

איתן כבל: מי בעד סעיף 53?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: נמנעים – אין

<נעמה דניאל: כאן אנחנו אומרים שעצם קיומו של העיצוב העיקרי לא שולל את הכשירות להגנה מהעיצוב המוסף.

<נעמה דניאל: העיצוב המוסף הוא משהו שנוסף לעיצוב הזה.

<סער אלון: אפשר לרשום עיצוב מסוג אחר של עיצוב שנרשם עליו מדגם, מבלי שהפרסום של העיצוב הראשון ייחשב כפרסום קודם.

<אסא קלינג: זו הכוונה.

<סער אלון: אם הרישום הקודם תחת הסוג המקורי קובע דין קדימה מבקשה קודמת שאושרה, האם עדיין אפשר יהיה להגיש בקשה תחת סוג אחר?

<נעמה דניאל: הבקשה של העיצוב המוסף מתבססת על עיצוב רשום, היא לא פוגעת בכשירות של העיצוב המוסף.

<יונתן קו: תאריך ההגשה של הבקשה החדשה הוא אותו תאריך הגשה, אתה רק מקבל את תוקף המדגם ביחס לבקשה.

<סער אלון: השאלה אם הבקשה שתוגש תהנה גם היא מדין קדימה כמו הבקשה המקורית.

<אסא קלינג: זה סעיף 61.

<יונתן קו: דין הקדימה רלוונטי לתאריך הראשון.

<יונתן קו: פה מדובר על תאריך פקיעת התוקף.

<יונתן קו: תאריך דין הקדימה לא רלוונטי כאן.

איתן כבל: מי בעד סעיף 54?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: נמנעים – אין

איתן כבל: מי בעד סעיף 55?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: נמנעים – אין

<נעמה דניאל: העיצוב המוסף תלוי בעיצוב העיקרי, לכן אי אפשר להגיש את הבקשה לרישום.

איתן כבל: אין מוסף אם אין עיקר.

איתן כבל: מי בעד סעיף 56?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: נמנעים – אין

<נעמה דניאל: אם לא מתקיימים התנאים לעצם ההגדרה של עיצוב מוסף, ניתנת האפשרות למבקש לבקש שיבחנו אותו כעיצוב עצמאי.

איתן כבל: מי בעד סעיף 57?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: נמנעים – אין

איתן כבל: מי בעד סעיף 58?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: נמנעים – אין

<יונתן דרורי: הדבר הזה הוא טעות.

<יונתן דרורי: הרציונל הוא שתקופה של עיצוב רשום היא 25 שנה.

<יונתן דרורי: צריך לחדש את זה כל 5 שנים.

<יונתן דרורי: אם אני מגיש עיצוב עיקרי, אחרי 5 שנים פוקע תוקפו.

<נעמה דניאל: פקיעת התוקף יכולה להיות בכמה נסיבות.

<נעמה דניאל: אחת מהן היא שהוחלט שהעיצוב העיקרי לא חדש או לא בעל אופי ייחודי, ואז העיצובים המוספים יפלו יחד איתו.

<יונתן דרורי: המוסף צריך להיות מוגבל לפי תקופת התוקף של העיקרי.

<אסא קלינג: השאלה אם סעיף 61(א) לא עונה לך על הקושי הזה.

<יונתן דרורי: לא בטוח.

<לאה ורון: מה גובה האגרות?

<אסא קלינג: אגרת הגשה היא 500 שקל, אגרת חידושים היא מאות שקלים.

<סער אלון: המצב כיום הוא שברגע שפג התוקף של המדגם המקורי, גם התוקף של המדגם המוסף פג, לא משנה איזה חידוש.

<סער אלון: פה אנחנו אומרים שאפשר שהמדגם המקורי יפוג, המדגם המוסף ימשיך.

<סער אלון: למה צריך לחדש את הווריאנט במועד של המדגם הראשי?

<סער אלון: אם המדגם הוא ל-5 שנים, צריך שהוא יישאר ל-5 שנים, רק אז לחדש אותו.

<אסא קלינג: צריך להיות מועד ברור ונהיר לכולם.

<אסא קלינג: אפשר ללכת לכל מיני כיוונים.

<אסא קלינג: אפשר לספור 5 שנים ממועד הגשת הפטנט המוסף.

<אסא קלינג: כאן זה לעשות ודאות לציבור ולמבקש, על-מנת שידעו שהעיצוב הזה מתחדש בתאריך x על כל נגזרותיו.

איתן כבל: אני איתך.

<אביגל כספי: האגרות ביחס לעיצוב הרגיל ולעיצוב המוסף הן אגרות שונות בגובה שלהן?

<אסא קלינג: כרגע זו אותה אגרה.

איתן כבל: אני חושב שאתם טועים, זה צריך להיות פחות.

<אסא קלינג: ללא ספק.

<אביגל כספי: גם אני חשבתי שהאגרה על העיצוב המוסף נמוכה יותר.

<אביגל כספי: האם הגורם המוסמך יכול לרשום כל אחד מהם כעיצוב עצמאי, או שהוא רשאי לרשום אותם כעיצוב עיקרי ואת השאר כעיצובים מוספים?

<אביגל כספי: האם לא צריך להכניס פה בקשה של אותו מעצב או בעל עיצוב לרשום כמה כעיצוב עצמאי, כמה כעיצובים מוספים, מה שיוזיל לו את האגרות?

איתן כבל: אני חושב שזאת החלטה שלו.

<איתי עצמון: זה לא ברור מהנוסח.

<אביגל כספי: במקום אחר כתבנו שזה יהיה לבקשת.

איתן כבל: זה עניין של ניסוח.

איתן כבל: אני מבקש שהעניין יובהר.

איתן כבל: פסקה (ד) לא נותנת את המענה לשאלה שהעלה יונתן.

איתן כבל: יש עיקרי ומוסף.

איתן כבל: מסיבות כאלו ואחרות בעל העיצוב החליט שהמקור לא מעניין אותו, רק המוסף מעניין אותו.

איתן כבל: האם את אומרת לי שתמיד המוסף הולך עם המקור?

<נעמה דניאל: לא תמיד.

<נעמה דניאל: רק אם לא בוצעו הפעולות לפי סעיף 61.

איתן כבל: אנחנו לא עוסקים בעניינים שיש בהם פגם.

איתן כבל: אם יש פגם, אתה מתייחס לדברים על פי הפגמים המתקיימים.

איתן כבל: הכוונה שהכל בסדר, שכל האגרות שולמו, רק שמסיבות כאלו ואחרות העיקרי לא מעניין אותו.

איתן כבל: את תמיד גוררת את המוסף, או לחלופין, את תובעת ממנו להפוך את המוסף לעיקרי, ואז למוסף אין שום משמעות.

איתן כבל: אני מסכים עם יונתן שצריך שלמוסף יהיו חיים משלו.

<נעמה דניאל: העיצוב המוסף לא היה נרשם אם לא היה את העיקרי.

איתן כבל: זה לא מוגדר כך.

איתן כבל: את אומרת שהמוסף קשור בחבל הטבור לעיקרי.

איתן כבל: אני לא מבין למה.

<נעמה דניאל: בגלל ההגדרה של עיצוב מוסף.

איתן כבל: יונתן, הבנתי את מה שאמרת, אבל תוך כדי שיחה התחברתי לדברים של נעמה ואסא.

איתן כבל: המוסף תמיד ילך עם העיקרי.

איתן כבל: אם אתה רוצה להפוך אותו כך שיהיו לו חיים משל עצמו, אתה צריך לרשום אותו כראשי.

איתן כבל: מי בעד סעיפים 57,58,59,60,61 עם ההערות והתוספות?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: נמנעים – אין

<נעמה דניאל: אנחנו חושבים שסעיף 62 מספק מענה טוב לעיצובים שהם אופנות חולפות, כמו ביגוד.

<נעמה דניאל: הפסיקה קובעת איזו שהיא הגנה על עיצוב לא רשום.

<נעמה דניאל: הגשנו עמדת יועץ בעניין הזה.

איתן כבל: לקחנו את עולם עיצוב הבגדים.

איתן כבל: קיימנו דיון שלם על מה היא אופנה מתחלפת, עד מתי, איך ולמה.

<נעמה דניאל: אנחנו חושבים שזה מאוד יעזור למעצבים קטנים ובינוניים, כי ההגנה תהיה תחומה.

<יותם וירז'נסקי: יש היום את דרך המלך ברישום עיצובים כמדגמים.

<יותם וירז'נסקי: איך הדין הישראלי התמודד עם עיצובים לא רשומים עד היום?

<יותם וירז'נסקי: איך הוא ימשיך להתמודד?

<יותם וירז'נסקי: יש עוולה בחוק עוולות מסחריות, היא נקראת עוולת גניבת העין.

<יותם וירז'נסקי: באמצעותה אדם שטוען שהעתיקו את החוזי, את איך שהמוצר שלו נראה, יכול לפנות לבית המשפט, לקבל פיצוי סטטוטורי על עצם העתקה של המוצר.

<יותם וירז'נסקי: הבעייתיות בגניבת העין לעומת המדגם היא שהטוען בגניבת העין חייב להוכיח מוניטין במוצר.

<יותם וירז'נסקי: זו מלאכה לא פשוטה.

<יותם וירז'נסקי: בוא נזכור שפקודת זכות יוצרים קובעת מתי תהיה זכות יוצרים על עיצוב מסוים, שזו יצירת האמנות, ומתי חוק זכות יוצרים לא יחול על עיצוב מסוים.

<יותם וירז'נסקי: הוא לא יחול כשאותו מוצר מיוצר בתהליך תעשייתי.

<יותם וירז'נסקי: התקנות מגדירות את זה במעל 50 יחידות.

פרק ה': זה המקבילה של סעיף 39 לגבי עיצוב רשום.

פרק ה': הזכויות כאן הן זכויות שונות.

פרק ה': אנחנו מגינים כאן מפני העתקה של העיצוב הלא רשום.

פרק ה': במקרה של עיצוב רשום, ששם שיש לנו מרשם והכל ודאי, בעיצוב לא רשום יותר קשה לדעת, לכן אנחנו דורשים איזה שהוא רף מינימאלי של ידיעה.

פרק ה': חוק זכות יוצרים דורש סף של העתקה.

איתן כבל: אם אני מסתובב בשוק הפשפשים ורואה איזה משהו שנחזה לאדידס או לכל מוצר אחר, אז גם אם הוא לא בול אותו דבר - -

<יותם וירז'נסקי: מה שאדוני אומר זה עוולת גניבת העין.

<דוד גילת: צריך לזכור למה החוק הזה בא.

<דוד גילת: יש אימפריה של עיצובים במדינה הזאת.

<דוד גילת: יש לנו את בתי הספר הכי טובים לעיצוב.

<דוד גילת: מה החוכמה בעיצוב?

<דוד גילת: כשאני עושה משהו שמעתיקים, ברור שאין לי מוניטין.

<דוד גילת: החוכמה היא להגן על העיצוב שלי, לא על המוניטין שלי.

<דוד גילת: אם עשיתי משהו שמעתיקים, מאיפה יש לי מוניטין?

<דוד גילת: אם יש גניבת עין – מצוין.

<דוד גילת: אם זה מטעה את הציבור לגבי המקור כך שאנשים חושבים שזה בא מבית היוצר שלי - מצוין, אבל לא על זה אני מגן, זה לא הנושא פה.

איתן כבל: אני מסכים איתך, דוד.

<נעמה דניאל: אנחנו מדברים על העתקה לצורך שימוש מסחרי של העיצוב עצמו.

<נעמה דניאל: בחוק זכות יוצרים יש את אותו סטנדרט של העתקה.

<נעמה דניאל: שם נפסק שאם יש גישה ודמיון מאוד גבוה בין שתי היצירות, חזקה שהייתה העתקה, ואז המפר צריך להוכיח שהוא לא העתיק.

<נעמה דניאל: אני מניחה שבית המשפט יפרש את זה בצורה דומה גם פה.

<אביגל כספי: יכול להיות שהמבחנים יהיו קצת שונים מזכות יוצרים.

<נעמה דניאל: אני לא מתכוונת שיחילו את מבחני העתקה מחוק זכות יוצרים על החוק הזה as is.

<נעמה דניאל: יש פה גם כללים אחרים.

<נעמה דניאל: אני מדברת על החזקה הראיתית של עצם העתקה.

<נעמה דניאל: גם את זה אני לא בטוחה שבית המשפט יאמץ.

<דוד גילת: יש רלוונטיות למבחנים של חוק זכות יוצרים בדרגות ההפשטה.

<דוד גילת: זאת נקודה שדווקא ההתייחסות לחוק זכות יוצרים עוזרת.

<דוד גילת: זה כדי למנוע מצב שכל פיפס וכל שינוי שמסתכלים עליו בזכוכית מגדלת יצא מתחום המדגם.

<דוד גילת: זה תלוי בתחום, זה תלוי בשיקול הדעת.

<דוד גילת: זה בסדר ככל ששיקול הדעת רחב מספיק.

איתן כבל: מי בעד סעיף 62?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: נמנעים – אין

<נעמה דניאל: הסעיף הזה, למיטב ידיעתי, הוא המצאה שלנו, אני לא מכירה אותו בחקיקה הזרה.

<נעמה דניאל: אנחנו חשבנו שבשביל לשפר את הוודאות נכון לקבוע סעיף שמאפשר או בעצם מציע לבעל העיצוב הרשום לציין על גבי המוצרים שלו שהוא סבור שהעיצוב שלו מוגן, לציין את שמו, לציין את המועד שבו הוא התחיל להפיץ.

<נעמה דניאל: ככה גם לציבור תהיה ודאות לגבי מתי העיצוב הזה פוקע.

<נעמה דניאל: זה מסייע לשוק, למעצב ולוודאות בשוק.

<נעמה דניאל: יכול להיות שלגבי מוצרים שונים אפשר יהיה לסמן את זה על גבי האריזה, לפי העניין.

<דוד גילת: יש מוצרים שלא ניתן לסמן עליהם ועדיין יהיו מוגנים.

<דוד גילת: שלא יתפרש שאם הם לא סימנו, זה מוריד משהו מהערך של ההגנה.

<דוד גילת: צריך לחדד את זה.

<עופר קיבש: הפתרון שהעלית לגבי רישום על האריזה לא תופס, כי יכולים להיות מוצרים שהגיעו בתאריכים שונים והאריזה לגביהם היא אותה אריזה.

<עופר קיבש: תכשיטים מגיעים ללא אריזה.

<עופר קיבש: האריזה נעשית במקום.

<עופר קיבש: לבקש מהמוכר שידע לשייך בין האריזה למתי הגיע המוצר, זו דרישה לא ריאלית.

<נעמה דניאל: השארנו את הגמישות לשר לקבוע את האופן שבו זה יסומן.

<נעמה דניאל: יכול להיות שאפשר לחשוב על פתרון שבאתר האינטרנט שבו מוצגים העיצובים זה יסומן, אולי במקום אחר.

<נעמה דניאל: זה רק חזקה ראיתית.

<נעמה דניאל: בעל העיצוב לא חייב לסמן, או הוא בכלל לא יודע שהוא יכול לסמן.

<נעמה דניאל: זה גם קורה.

<נעמה דניאל: זה לא שולל ממנו את ההגנה.

<נעמה דניאל: הוא יצטרך להוכיח את הדברים באופן מלא.

<אסא קלינג: סעיף 63 לא גורע מהאפשרות של בעל עיצוב רשום לסמן את המוצרים שיש עליהם עיצוב רשום.

<אסא קלינג: זה צריך להיות ברור.

איתן כבל: מי בעד סעיף 63?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: נמנעים – אין

איתן כבל: מי בעד סעיף 64?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: נמנעים – אין

<נעמה דניאל: אנחנו נותנים אפשרות להפוך עיצוב לא רשום, להפיץ אותו בשוק, לבדוק אם משתלם לרשום עיצוב.

איתן כבל: מי בעד סעיף 65?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: נמנעים – אין

<עופר קיבש: אני מבקש להאריך את תקופת ה-3 שנים ל-5 שנים.

<עופר קיבש: תקופה של 3 שנים בענף התכשיטים זו תקופה קצרה מידי.

איתן כבל: אני חושב שהעליתם את הטענה הזאת.

<עופר קיבש: אני זוכר שזה עלה, אני לא זוכר שזה התקבל.

<נעמה דניאל: כשכתבנו את התזכיר ואת הצעת החוק, חשבנו שתקופה של 3 שנים היא תקופה מאוזנת.

<נעמה דניאל: יש את השנה שבה אפשר לבדוק את השוק, שבה אפשר להגיש בקשה לרישום כך שהעיצוב יהיה מוגן למשך 25 שנים.

<נעמה דניאל: אנחנו חושבים שזה מאזן נכון את האינטרסים שיש בשוק.

<נעמה דניאל: זה גם ככה בעולם, לפי מה שאנחנו יודעים.

<עופר קיבש: יש מוצרים שהם מיוחדים, שלא שווה לעבור למסלול של רישום.

<לאה ורון: לא נתת הסבר לוועדה למה לגבי תכשיטים לא ניתן להסתפק ב-3 שנים.

<לאה ורון: מה מייחד אותם?

<עופר קיבש: בדיון הראשון דובר על זה שהמטרה היא להגן על מוצרים אופנתיים שמשתנים.

<עופר קיבש: בתכשיטים זה לא כך.

איתן כבל: כשדיברנו על אופנות חולפות, דיברנו על העובדה שיש ייחודיות לעולם התכשיטים.

איתן כבל: אני אלך איתך על 5 שנים.

איתן כבל: אם תשתכנעו שה-5 שנים זאת טעות, תשובו אלי.

<יונתן דרורי: זה לא מקביל לשום מדינה בעולם.

<איתי עצמון: אני לא בטוח שנכון לכתוב בחקיקה ראשית תקופות מסוימות לגבי סוגי מוצרים.

<איתי עצמון: אפשר להסמיך את השר, באישור הוועדה, לקבוע תקופות שונות בסוגי מוצרים.

איתן כבל: זה נותן לנו את המענה.

<נעמה דניאל: אני חושבת שעשיית דיפרנציאציה בין התקופות תיצור חוסר ודאות.

<נעמה דניאל: אני מאוד חוששת מזה.

<איתי עצמון: לפי ענפים, לפי מוצרים.

<לאה ורון: לא בחקיקה ראשית, בחקיקת משנה, זה מה שמציע עו"ד עצמון.

<נעמה דניאל: השוק לא ידע להתנהל מול זה.

איתן כבל: אני מסכים איתך.

<איתי עצמון: את מבקשת שתהיה אחידות, נכון?

<נעמה דניאל: נכון.

איתן כבל: זה יוצר בלבלת מיותרת ועבודה לעורכי דין.

<דוד גילת: זה יוצר בעיה שסקטורים מסוימים מקבלים כך או אחרת.

<אסא קלינג: העניין הוא מתן ודאות.

<אסא קלינג: יש כאן שתי זכויות.

<אסא קלינג: האחת רשומה, השנייה לא רשומה.

<אסא קלינג: בזכות הלא רשומה יש פחות ודאות לציבור הרחב.

<אסא קלינג: כאשר אדם ייחשב כמפר, הוא יצטרך להידרש לשאלות שעומדות ביסוד יצירת הזכות הלא רשומה.

<אסא קלינג: גם בעל הזכות הלא רשומה יצטרך להוכיח את זכויותיו 5 שנים אחורה במקום 3 שנים.

<אסא קלינג: זה נטל ראיתי שיש סימן שאלה לגביו לעומת הזכות הרשומה.

<אסא קלינג: כאשר קובעים מה היא תקופת הזכות הלא רשומה, צריך להביא בחשבון היכן אנחנו רוצים שהציבור ילך.

<אסא קלינג: אנחנו רוצים שהציבור ילך לכיוון של הזכות הרשומה, שערכה צריך להיות יותר ודאי, יותר ברור.

<דוד גילת: כשהמעצבים הקטנים מתחילים להגיע - לא רק בתכשיטים, גם בעיצוב מוצר אחר - הם רק אחרי 3 שנים מתחילים לפרוץ.

<דוד גילת: אם המוצר שלהם מצליח, הם לא יראו את זה ב-3 השנים הראשונות.

<דוד גילת: לפחות משהו תיתן להם מההצלחה של המוצר שלהם.

איתן כבל: נתנו את הדוגמה של סטודנטים לעיצוב.

איתן כבל: זה היה טיעון יותר חזק מהטיעון שהעלית.

איתן כבל: הסטודנט לא יודע שיש לו משהו שווה ביד.

<יונתן דרורי: המשמעות של להפוך את זה ל-5 שנים זה שמורידים 90% מרישומי הפטנטים המדגמיים בישראל.

<יונתן דרורי: יש לי הרבה מדגמים שאני מנהל.

<יונתן דרורי: רוב המדגמים נרשמים לתקופה של 5 שנים.

<יונתן דרורי: אחרי 5 שנים בעל העיצוב אומר שהוא לא רוצה להמשיך הלאה, הוא אומר שהוא מיצה.

<יונתן דרורי: ההחלטה הזאת גומרת את חוק העיצובים.

<יונתן דרורי: צריך לקצר את התקופה מ-3 שנים לשנה, לא להגדיל אותה.

<יוסי מרקוביץ: אולי להתחיל לספור את ה-3 שנים מתוך שנת ה"גרייס" הזאת, ואז זה יהיה 3 שנים כמו שאר העולם.

<יונתן דרורי: צריך לקצר את התקופה, לא להאריך אותה.

איתן כבל: אני קובע שהסעיף יישאר כפי שהוא.

איתן כבל: אני נותן את האפשרות לבוא בדברים עם משרד המשפטים.

איתן כבל: אם ישתכנע משרד המשפטים, לא תהיה לי בעיה לפתוח את הסעיף הזה.

איתן כבל: מי בעד סעיף 66 כמות שהוא?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: נמנעים – אין

<יותם וירז'נסקי: אין פה התייחסות לעניין הפיצוי, אין התייחסות למשמעות של הפרה.

<יותם וירז'נסקי: על בסיס מה נוכל לפצות אדם שהפרו את המדגם הרשום או הלא רשום?

<יותם וירז'נסקי: זה מאוד חשוב.

<יותם וירז'נסקי: זה חייב להיות.

<יותם וירז'נסקי: חייבים לדבר על זה.

<נעמה דניאל: אפשר לדבר על העניין של הפיצוי.

<נעמה דניאל: אני לא בטוחה שצריך להוסיף, כי יש את הדין הכללי שחל על זה.

<נעמה דניאל: נוכל לדבר על זה.

<נעמה דניאל: פנו אלינו לגבי העניין של עבירות פליליות, לגבי העניין של עיכוב במכס.

<נעמה דניאל: העברנו את זה לגורמים המוסמכים אצלנו.

<נעמה דניאל: לגבי עבירות פליליות, המחלקה הפלילית לא מעוניינת לקבוע עבירות פליליות.

<נעמה דניאל: לגבי עיצובים רשומים, המכס הסכים לקבל עליו את הסמכות רק בפנייה אקטיבית אליו.

איתן כבל: כל אחת מהנקודות שהועלו כאן היא נקודה חשובה.

איתן כבל: אם לא יהיו כאן כל אחד מהסעיפים שהוזכרו כאן, אני לא יודע אם אני ארצה להעביר אותו בקריאה שנייה ושלישית.

<נעמה דניאל: אחד הדברים הנוספים הוא העניין של סעיף 7 לחוק זכות יוצרים.

<נעמה דניאל: שם אמרנו שנציע נוסח לוועדה.

איתן כבל: זה מתואם איתכם, על זה הסכמנו.

איתן כבל: תודה רבה, הישיבה נעולה.