הוועדה לענייני ביקורת המדינה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 222, 2017-03-08 09:00

מירב בן ארי: בוקר טוב, אני מתכבדת לפתוח את הישיבה.

מירב בן ארי: אני כאן כדי להחליף את חברת הכנסת קארין אלהרר, שאין לה קול.

מירב בן ארי: ננהל את זה ביחד, בניהול משותף.

מירב בן ארי: זה דיון רביעי כבר בנושא טיפול המדינה בטרנסג'נדרים.

מירב בן ארי: היום יום רביעי, 8.3.17, י' אדר התשע"ז, 09:00, ישיבת הוועדה לענייני ביקורת המדינה – בקשה לחוות דעת מבקר המדינה בנושא התנהלות רשויות המדינה בטיפול בקהילה הטרנסג'נדרית בישראל - ישיבת מעקב שלישית, דיון רביעי.

מירב בן ארי: חשוב גם ליושבת-הראש לציין שלא קיימנו את הדיון ביום זכויות הקהילה הגאה שהיה כאן לפני שבועיים, כי ידענו שנקבע כבר דיון.

מירב בן ארי: היה דיון אחד כאן בחודש פברואר, בחודש מאי - דיון שני, ומאז יש קשר רציף של הוועדה עם המשרדים הרלוונטיים.

מירב בן ארי: גם אני הייתי פה ברוב הדיונים – ראינו שיש אי-אחידות בטיפול הרשויות, וראינו כומבן גם שיפור מסוים, אך עדיין יש עוד כמה חסמים.

מירב בן ארי: הוועדה מבקשת גם לציין, שיש משרדים וגופים שמצליחים ונותנים מענה יפה לנושא הזה.

מירב בן ארי: אפשר לציין את צה"ל, שמנהל את זה תחת היוהל"ן, יועצת הרמטכ"ל לענייני מגדר, והבנו שהם ממש יושבים באופן אישי עם כל חייל או חיילת טרנסים.

מירב בן ארי: צה"ל שוחרר מהישיבה בזכות הצטיינותו, אבל חשוב לומר שיש תפירה של המערכת בהתאמה לחיילים וחיילות טרנסג'נדרים.

מירב בן ארי: גם קיבלנו במאי נוהל מסודר, שמעגן באופן סופי את הנכונות גם במשטרה – אני רואה שיש כאן נציגת משטרה - שהחליטו על נוהל – בטח תדברי על זה – שהפנייה לאדם תהיה לפי המגדר המועדף עליו.

מירב בן ארי: במשרד הרווחה שמענו על הכשרות שנעשות באופן מיוחד בנושא.

מירב בן ארי: גם אני יודעת באופן אישי שיש סניפים של ביטוח לאומי שעושים הכשרות בנושא הקהילה הטרנסג'נדרית, וכמובן משרד הבריאות, שנפגש בנושא של בריאות הנפש עם נציגי הקהילה – נשמע גם על זה.

מירב בן ארי: ביטוח לאומי – ציינתי, גם בטפסים שלו, הבנו שלא צריך לסמן את המין, כלומר יש דברים טובים.

מירב בן ארי: אנחנו שמחים לפרגן מהוועדה, אבל גם נתמקד בדברים שיש לשפר.

מירב בן ארי: יש עוד דברים שלא קורים ורשויות שלא נותנות מענה, לכן יושבת-הראש, כפי שהבטיחה לכם, ממשיכה לפעול בנושא ולקיים דיונים.

מירב בן ארי: מי הנציג של משרד הפנים?

מירב בן ארי: נציגות.

מירב בן ארי: היום נדבר עם משרד הפנים.

מירב בן ארי: הבנו שאין לכם רפרנט בנושא של טרנסג'נדרים.

קריאה: יש.

מירב בן ארי: את היית פה גם בפעם שעברה, נכון?

מירב בן ארי: בהמשך תגיבי לעניין הרפרנט.

מירב בן ארי: משרד הבריאות השיב תשובות חלקיות.

מירב בן ארי: מי פה ממשרד הבריאות?

מירב בן ארי: גם אתם תייחסו.

מירב בן ארי: האם חזרתם מההחלטה שלכם לאסוף נתונים על – גם לזה תתייחסי, וכמובן יתר המשרדים – ראיתי את החינוך, רווחה, וגם הנושא של תעודת זהות של משרד הפנים.

מירב בן ארי: אין ספק שלא קל להיות טרנסג'נדר במדינת ישראל, למרות שיש שינוי ונכונות של המשרדים, אבל עדיין לצערי זה גם בתפישה שלנו כחברה הרבה פעמים.

מירב בן ארי: בישראל יש בין 8,000 ל-24,000 טרנסג'נדרים.

מירב בן ארי: 68% מהם חוו אפליה בתעסוקה, 45% מהנשים הטרנסיות התחילו טיפול הורמונלי ללא מרשם, 82% מהתלמידים השונים מגדרית בבתי הספר, אינם חשים בטוחים בבתי הספר, 41% מהאוכלוסייה הטרנסג'נדרית ניסתה להתאבד, ולצערנו שמענו גם על ההתאבדות של מאי פלג וברק קשת.

מירב בן ארי: מהסיבות האלה אנחנו מוצאים שנערים ונערות טרנסג'נדרים חיים בשולי החברה ולא מצליחים להתגבר על הקשיים.

מירב בן ארי: חלק מהם – אני חייבת לומר גם מהיכרות אישית שלי עם הקהילה – זה הרבה פעמים החברה שלנו ואי-היכולת שלה לקבל את השונה ממנה.

מירב בן ארי: כמובן, הנושא של מודעות היא חלק בלתי-נפרד מהעזרה לקהילה, אבל זה לא רק זה.

מירב בן ארי: בדיון נשמע על המשך הטיפול של משרדי הממשלה.

מירב בן ארי: אבקש התייחסות, כפי שהיושבת-ראש ציינה, משני המשרדים, אבל כמובן גם משאר המשרדים, ונראה מה ניתן לעשות טוב יותר למען הקהילה הטרנסית.

מירב בן ארי: לפני שנתחיל את הדיון לעומק ונצלול לפרטים, אנחנו רוצות להקדיש דקה לזכרה של גילה גולדשטיין, מוותיקות הקהילה, שנפטרה לפני חודש.

מירב בן ארי: אפרת טילמה חברתה תאמר מספר מילים.

מירב בן ארי: בבקשה, גברתי.

<אפרת טילמה: בוקר טוב.

<אפרת טילמה: אני התחלתי עם גילה גודלשטיין בשנות ה-60' המוקדמות, ואני רוצה לקרוא את האפילוג לגילה גולדשטיין.

<אפרת טילמה: המסך ירד על חיי ההצגה של השחקנית הטרנסג'נדרית גילה גולדשטיין, שקיבלה את שכרה במחיאות כפיים סוערות, ונעלמה אל מאחורי הקלעים.

<אפרת טילמה: בשבילי גילה היתה מרלן דיטריש וגרטה גארבו, ג'יג'י ז'אמר ולייזה מינלי, ואפילו קצת חנה רובינא וכמובן קוקסינל האגדית.

<אפרת טילמה: גילה היתה שחקנית שיכלה לעשות כמעט הכל, אבל התפקיד הכי טוב שידעה לעשות הוא את תפקיד עצמה.

<אפרת טילמה: את הנתינה ואהבה שהרעיפה לאנשים מסביבה רק היא ידעה איך לתת.

<אפרת טילמה: אהבה את חתולות הרחוב, ובייחוד את כוכבה, שהיתה דומה לה באופייה.

<אפרת טילמה: כשנאמר לי שאוכל להספיד אותה, שאלתי את עצמי, מה להגיד ומה לספר.

<אפרת טילמה: הרי היכרנו מעל ל-60 שנה.

<אפרת טילמה: התחלנו את דרכנו כנשים טרנסיות ביחד, ועדיין הסיפור שלנו לא נגמר, גם אחרי מותה.

<אפרת טילמה: היא היתה חברתי, אחותי וחיילת בצבא החופש המגדרי.

<אפרת טילמה: היא ואני צעדנו יד ביד בזמנים השחורים, ולאחרונה בימי האור החדשים שמאירים את חיינו בחברה הישראלית, היותר מתוקנת ומכילה שמשתדלת לקבל ולהבין את מורכבות חיינו בעולם הזה.

<אפרת טילמה: גילה גולדשטיין, היי שלום, אחותי, אישה מיוחדת ואהובה.

מירב בן ארי: תודה רבה, אפרת, על הדברים המרגשים האלה.

מירב בן ארי: בבקשה.

<אלה אמיר: אני רוצה בהזדמנות הזו, גם כבר התייחסנו לגילה – שמי אלה, ואני רכזת תחום הבריאות של עמותת מעברים לשינוי בר-קיימא לקהילה הטרנסית.

<אלה אמיר: אם אנחנו עוצרות רגע בהכרה למי מאתנו שלא נמצאות אתנו יותר, אני רוצה להזכיר גם את דן מקסיגווי, אקטיביסטית טרנסית קווירית ביסקסואלית, ששמה קץ לחייה בשבועות האחרונים.

<אלה אמיר: אני רוצה שכשאנחנו חושבות על גילה, נחשוב גם עליה ועל מה שהיא נתנה ועשתה בשביל הקהילה שלנו.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: נתחיל במשרד הפנים.

מירב בן ארי: היתה הגדרה בדיון הקודם, שיהיה רפרנט לנושא של טרנסג'נדרים.

מירב בן ארי: נשמח לקבל התייחסות – שאליו הם יוכלו.

מירב בן ארי: הוגדר מייל.

מירב בן ארי: כששלחנו מייל בתור מישהי ששוקלת שינוי מין, קיבלנו נוהל יבש של שבעה עמודים שלא מסבירים.

מירב בן ארי: ביקשנו הסבר, ורק לאחר שבועיים נשלחה תזכורת.

מירב בן ארי: בואי תסבירי איך זה עובד.

מירב בן ארי: כן נציין שקשר טלפוני יהיה קל יותר מאשר המייל, ואם יש רפרנט, האם יש מספר טלפון שאפשר לדבר אתו, ומבחינת ההתייחסות של המייל, הבנתי שההתייחסות הגיעה שבועיים אחרי.

מירב בן ארי: אמרתם אז בדיון שאתם לא יודעים כמה פניות היו, כי הן לא נספרות באופן ספציפי, אז נרצה לדעת, אם יש – כמה פניות היו, אם את יודעת, והאם סופרים את הפניות בנפרד.

מירב בן ארי: בבקשה, משרד הפנים.

<תמי אזרזר: שמי תמי אזרזר, ממונה מרשם ודרכונים.

<תמי אזרזר: בשנת 2016 היו 24 שינויי מין שבוצעו בפועל – 24 שינויי מין – 12 מנקבה לזכר, ו-12 מזכר לנקבה.

קריאה: העברתם נתון אחר במכתב - שלחתם נתונים של 9 ו-3.

מירב בן ארי: היועצות של קארין.

<תמי אזרזר: 2016- 24 שינויים שבוצעו בתעודת זהות.

<תמי אזרזר: יש ארבעה מקרים כרגע שלא טופלו – שניים לא עומדים בקריטריונים, ושניים נדרשו להשלים מסמכים בהתאם לנוהל.

מירב בן ארי: מסמכים - כי אין, אבל מה זאת אומרת, לא עומדים בקריטריונים?

מירב בן ארי: תני דוגמה אחת רק.

<תמי אזרזר: יש שני מסלולים – או מי שבוחר לגשת לוועדה, או מי שבוחר לעשות ניתוח לשינוי מין, אבל אי-אפשר לקחת מישהו שבוחר לעבור ניתוח לשינוי מין, ולהמציא אישור – זה גם לא אישור הוועדה; הוא פנה לוועדה לביצוע ניתוח לשינוי מין, ויושב-ראש הוועדה שהוא מתאים לניתוח, לכן יש לשנות את מגדרו לפי תחושה, אז יש או ועדה או ניתוח לשינויי מין, ואם הוא בחר במסלול הניתוח, יש הקריטריונים של הניתוח, ואם הוא בחר את הוועדה, יש אישור הוועדה הציבורית, אז לא הומצא אישור הוועדה הציבורית למי שלא בחר לעבור לניתוח – הוא בעצם פנה לעשות ניתוח, אבל עוד לא עבר את הניתוח.

<תמי אזרזר: אז יש שניים שלא עומדים, ויש עוד שניים שנדרשו להשלים מסמכים.

מירב בן ארי: אוקיי.

<תמי אזרזר: לעניין הרפרט, הוקמה כתובת מייל ספציפית, שמזכירת המחלקה שלנו פותחת אותה מדי יום מספר פעמים ביום.

מירב בן ארי: ממתי היא שם בתפקיד?

<תמי אזרזר: מאז הדיון.

<תמי אזרזר: מוזר שלקח שבועיים, כי ידוע לי, שבממוצע המענה הוא כשבוע, אחרי שזה נבדק מול הלשכות המתאימות.

<תמי אזרזר: אם יש פנייה ספציפית, היא נבדקת, ואז ניתן מענה מתאים.

<תמי אזרזר: הממוצע הוא שבוע.

<תמי אזרזר: הפקידה פותחת את המייל הזה מספר פעמים ביום.

<תמי אזרזר: נכון להיום אין פניות למייל הזה.

<אלישע אלכסנדר: שינוי שם – פנינו דווקא, וקיבלנו תשובה, תודה.

מירב בן ארי: אז היום יש מזכירה שפותחת את המיילים, והיא שנותנת את המענה.

מירב בן ארי: יפה – זו כבר התקדמות.

מירב בן ארי: והנה, יש פה הוכחה שזה עובד מצוין, וקיבלתם תשובה.

<אלישע אלכסנדר: בנושא של שינוי שם.

<אלישע אלכסנדר: אנחנו פנינו על שינוי שם.

<מיכל סטולר: אם אפשר שאלה לגבי שינוי המין – שמי מיכל סטולר, ואני עובדת סוציאלית באיגי ומתנדבת בפרויקט להעצמה הטרנסית.

<מיכל סטולר: אמרת שארבעה ממתינים – מה עם מי שמחכה לניתוח?

<מיכל סטולר: אי-אפשר לפנות לוועדה ללא ניתוחים.

<תמי אזרזר: את צריכה לפנות למשרד הבריאות.

<תמי אזרזר: אני לא יכולה לתת לך תשובה על זה.

<מיכל סטולר: אני מדברת על הנוהל של משרד הפנים, שדורש ניתוח, כאשר בפועל- - -

<תמי אזרזר: אנחנו לא דורשים ניתוח.

<תמי אזרזר: מי שבוחר לעבור ניתוח, צריך להביא את האישורים המתאימים.

<תמי אזרזר: יש נוהל, שמי שבוחר לעבור ניתוח לשינוי מין, ימציא את האישורים המתאימים למי שעבר ניתוח לשינוי מין.

<תמי אזרזר: מי שבחר ללכת לוועדה ללא ניתוח לשינוי מין, צריך להמציא את אישור הוועדה.

<תמי אזרזר: מומצא בפני פקיד המרשם המסמכים המתאימים - מבוצע שינוי מין.

מירב בן ארי: אוקיי.

מירב בן ארי: אומר לכם איך זה יעבוד: הארגונים, תרשמו לכם את השאלות.

מירב בן ארי: נשמע את שני המשרדים שביקשנו התייחסות ספציפית לוועדה, לאחר מכן הארגונים ישאלו, והמשרדים ישיבו בסוף על כל השאלות ביחד.

מירב בן ארי: תרשמו לכם את השאלות.

מירב בן ארי: אני רוצה לשמוע גם את משרד הבריאות.

מירב בן ארי: ביקשנו שיפורסמו לציבור בשקיפות החלטות הוועדה.

מירב בן ארי: לא קיבלנו התייחסות.

מירב בן ארי: האם יש כוונה לפרסם לגבי הוועדה לשינוי מין ללא ניתוחים, כל כמה זמן הוועדה מתכנסת, מה התור אליה.

מירב בן ארי: אנחנו רוצים התייחסות של משרד הבריאות גם לוועדה לניתוחים לשינוי מין, גם לבריאות הנפש ליחידה למניעת אובדנות.

מירב בן ארי: תתחילי עם זה ואז – אני רוצה גם את נתוני ההדבקה באיידס.

מירב בן ארי: בבקשה, גברתי.

יעל גרמן: והוספת יום ניתוחים.

<שושי הרץ: אתחיל ביחידה למניעת אובדנות.

<שושי הרץ: שמי עו"ד שושי אייזנברג הרץ, מנהלת היחידה למניעת אובדנות במשרד הבריאות.

<שושי הרץ: נתחיל בעבודה המשותפת של היחידה למניעת אובדנות עם הקהילה הטרנסית וקהילת הלהט"בים בכלל.

<שושי הרץ: אנחנו בקשר די הדוק עם הקהילה גם בנושא של פיתוח הכשרות ויישומן למניעת אובדנות – אני עדיין לא מדברת על הוועדה וכו'.

<שושי הרץ: בשבוע שעבר כיסנו גורם מחקרי, כי אנו חושבים שככל שנמסד יותר נתונים בתוך הקהילה, ונבסס אותם במחקרים, יהיה לנו קל יותר לפעול ולהשיג בהתאם את מה שצריך גם בתוך המשרד וגם מחוצה לו.

<שושי הרץ: היתה אצלנו ישיבה עם הקהילה, עם כלל הקהילה הלהט"בית וקהילת הטרנסים, ונלך גם לכיוון המחקרי.

מירב בן ארי: מה זאת אומרת?

מירב בן ארי: לפני הוועדה.

מירב בן ארי: מה התוכנית שלכם למניעת אובדנות בקרב הקהילה?

מירב בן ארי: לא הבנתי.

<שושי הרץ: אנחנו פתחנו הכשרות מיוחדות לקהילה הטרנסית, הכשרות למניעת אובדנות בתוך הקהילה.

<שושי הרץ: אנחנו בשלבי יישום עם הקהילה.

<שושי הרץ: אלישע, למשל, ויש פה אחרים- - -

מירב בן ארי: כשאתם נותנים להם את ההכשרה המקצועית, איך לטפל באותם צעירים או צעירות שניגשים אליהם בגלל חשש או חשש לאובדנות.

<שושי הרץ: אנחנו מלמדים אותם, לאתר ולעסוק יותר בנושא המניעה.

<שושי הרץ: שוב אני אומרת – אנחנו עדיין בשלבי פיתוח.

<שושי הרץ: המטרה היא גם לפתוח דרכים לתוך בריאות הנפש במשרד, ולתת את המענים הנדרשים – לקדם תורים, להפנות לטיפולים וכו'.

<שושי הרץ: זה בנושא של מניעת אובדנות.

מירב בן ארי: נחזור למניעת אובדנות אצלך, ציפי.

יעל גרמן: בוא נשמע כמה הכשרות היו, כמה השתתפו בהן.

מירב בן ארי: הבנתי.

מירב בן ארי: היא נותנת הכשרה למנהלי היחידות.

יעל גרמן: אנחנו יודעים, אבל כמה קורסים להכשרת טרנסג'נדרים לאיתור אותות מצוקה נערכו, וכמה טרנסג'נדרים השתתפו בקורסים כאלה?

<שושי הרץ: אלישע יוכל לדבר על ההכשרות שניתנו.

<אלישע אלכסנדר: היו כארבעים איש.

<אלישע אלכסנדר: היה מאוד יפה, אבל האמת שאנחנו פה כדי למנוע את האובדנות לפני כן.

<אלישע אלכסנדר: הם עובדים ממש טוב וכל הכבוד, אבל זו לא תשובה של משרד הבריאות.

<שושי הרץ: אני מבינה ויודעת שצריכות להינתן תשובות נוספות גם של הוועדה בתוך המשרד.

<שושי הרץ: יש פה הייעוץ המשפטי.

מירב בן ארי: את עוברת לוועדה לניתוחים לשינוי מין?

<שושי הרץ: יש פה נציגת הייעוץ המשפטי.

קארין אלהרר: למה לא באה?

<אביטל וינר אומן: אני אביטל וינר אומן מהלשכה המשפטית.

<אביטל וינר אומן: רצינו להתנצל שנציג הוועדה לא הגיע היום, כי מתכנסת היום ועדה.

<אביטל וינר אומן: ביקשנו להעביר את מועד הדיון, ואני מבינה שלרוב הנוכחים ולכם זה לא היה נוח.

<אביטל וינר אומן: לכן נציג מקצועי של המשרד לא היה יכול להיות פה היום למסור את התשובות.

<אביטל וינר אומן: אני ממש מתנצלת, וכל תשובה שלא אדע למסור - ואני אומרת מראש שאני לא יודעת למסור את כל התשובות – כמובן נשלים לכם ונמסור מה שיהיה חסר.

מירב בן ארי: זה לא רציני.

מירב בן ארי: את שמה אותנו במקום לא נוח.

<אביטל וינר אומן: אני מבינה.

<אביטל וינר אומן: פשוט לא רצו לוותר על מועד הדיון היום, על הוועדה שמתכנסת היום, לכן לא רצו לדחות את הדיון.

יעל גרמן: אפשר היה להעביר בכתב - האם נוסף עוד יום ניתוחים בחודש לטרנסג'נדרים בשיבא?

קארין אלהרר: אמרנו מראש להכין תשובה.

קארין אלהרר: מה, לא ידעת על מה יהיה הדיון?

<אביטל וינר אומן: אני מי ששלחו, ואני מבינה, ואעביר את המסר הלאה.

מירב בן ארי: לא את.

מירב בן ארי: הייתם לפחות מביאים תשובה בכתב.

מירב בן ארי: מה הבעיה?

מירב בן ארי: בואו נראה מה היא כן יודעת.

מירב בן ארי: רגע, את תעני על מה שאת יודעת, ומה שאת לא יודעת, תרשמי, כמה דקות תתקשרי, תשאלי אותם ותחזרי.

<אביטל וינר אומן: בסדר.

מירב בן ארי: קודם כל, רצינו לדעת מה התאריכים למרץ, האם הוועדה תתכנס שוב בחודשים מרס-מאי, ואם כן – מתי?

מירב בן ארי: תרשמי, כמו שיעורי בית.

מירב בן ארי: כמה פניות היו ב-2016 לוועדה, את יודעת?

מירב בן ארי: מה את יודעת?

מירב בן ארי: באמת.

<אביטל וינר אומן: אני מאוד מתנצלת – אני לא גורם מקצוע אלא אני גורם משפטי.

<אביטל וינר אומן: באתי לענות על שאלות משפטיות.

מירב בן ארי: לא קיבלתם את השאלות האלה?

<אביטל וינר אומן: אני לא קיבלתי.

<אביטל וינר אומן: אני יכולה לומר מה קרה בתקופה האחרונה.

מירב בן ארי: תאמרי לנו מה את יודעת.

<אביטל וינר אומן: מאז הדיון האחרון, הוועדה לשינוי מין ללא ניתוח החלה לפעול.

<אביטל וינר אומן: פרסמנו נוהל מסודר שמסביר את פעילות הוועדה.

<אביטל וינר אומן: אנחנו גם, בשיתוף עם משרד הפנים, פרסמנו נוסח לאישור רופא, כשהיה על זה הרבה תלונת ומחלוקת, מה האישור הרפואי שצריך להציג.

<אביטל וינר אומן: אנשים שעברו לא צריכים להגיע לוועדה ללא ניתוח, אבל עברו ניתוח – נאמר, רק ניתוח עליון, ורוצים להביא אישור רפואי כדי לשנות את השם – פרסמנו בהסכמה עם משרד הפנים נוסח לאישור רפואי, כך שאנשים לא יצטרכו כל פעם לבוא מול משרד הפנים.

<אלישע אלכסנדר: אבל למה רלוונטי ניתוח עליון, כשזאת ועדה ללא ניתוח?

<אביטל וינר אומן: זה מה שאני אומרת – יש כאלה שלא צריכים להגיע לוועדה ללא ניתוח, וגם לא רוצים להעביר את הניתוח התחתון.

<אלישע אלכסנדר: לנו אמרו במשרד הפנים שחייבים להחליט: או שעוברים את הניתוח- - -

<אביטל וינר אומן: לא.

<אביטל וינר אומן: יש אופציה נוספת- - -

<אודליה אדרי: עו"ד אודליה אדרי, מהלשכה המשפטית ברשות האוכלוסין.

<אודליה אדרי: לפי חוק מרשם האוכלוסין, לשם שינוי פרט רישום, אני צריכה לתעודה ציבורית.

<אודליה אדרי: פקיד רישום, כפי שאמרתי בדיונים הקודמים, לא מוסמך ולא מומחה לדעת מה נחשב שינוי מין ומה לא.

<אודליה אדרי: אנחנו כל הזמן נדרשנו להתייחס למסמכים שכללו נתונים שאנחנו לא יודעים אם זה כן נחשב או לא נחשב.

<אודליה אדרי: הרופאים היו מבקשים מאתנו, ממליצים בפנינו, וזה גרר אנשים ללכת ולחזור.

<אודליה אדרי: רצינו למנוע את זה.

<אודליה אדרי: לכן הנוסח שסיכמנו עליו עם משרד הבריאות יהיה אחיד.

<אודליה אדרי: הרופא שחושב שחל שינוי במינו של התושב, יצטרך להעיד על כך בלי להיכנס לפרטים שפוגעים בפרטיות של האדם.

<אודליה אדרי: לא מעניין אותו מה עבר ומה לא עבר.

<אודליה אדרי: כל עוד הרופא מעיד בתעודה ציבורית שהאדם עבר שינוי מין, זה מה שפקיד הרישום יראה, ועל סמך זה הוא ירשום.

מירב בן ארי: בבקשה, סיימי לומר את דבריך על הוועדה.

<אביטל וינר אומן: זה גם פורסם.

<אביטל וינר אומן: זה נמצא באתר האינטרנט של משרד הבריאות.

<אביטל וינר אומן: עדכון נוסף לגבי הנתונים של התחלואה- - -

מירב בן ארי: לא, אנחנו עדיין בוועדה לשינוי מין.

<אלישע אלכסנדר: סעיף מין?

יעל גרמן: כן.

<אביטל וינר אומן: לגבי התדירות ולגבי ההקצאה של יום ניתוחים נוסף – אלה נתונים שאצטרך לברר.

מירב בן ארי: חוץ מהתאריכים שאנחנו רוצות, העבודה של הוועדה אל מול משרד הפנים.

קארין אלהרר: בלי הצורך בוועדה.

<אביטל וינר אומן: שאלה עקרונית, האם בכלל יש צורך בוועדה בשביל ניתוחים, כדי לשנות את פרט המין?

<אביטל וינר אומן: מה השאלה?

מירב בן ארי: בשביל לשנות את המין במשרד הפנים.

<אביטל וינר אומן: זה דרישה של משרד הפנים.

<אביטל וינר אומן: אנחנו במשרד הבריאות הקמנו את הוועדה כדי לסייע ולתת פתרון כדי להנפיק את אותה ציבורית שמשרד הפנים דורש, שזה לא קביעה של משרד הבריאות אלא קביעה של משרד הפנים.

מירב בן ארי: משרד הפנים מחייב את אותם טרנסג'נדרים לעבור דרכם, לקבל את האישור, ואז ללכת למשרד הפנים.

מירב בן ארי: זה גם מה שאמרת בדיון הקודם.

מירב בן ארי: היא יכולה לבוא אליך גם בלי לעבור דרכך?

<אודליה אדרי: צריכה תעודה ציבורית.

<גל וגנר קולסקו: כל רופא?

<גל וגנר קולסקו: מהוועדה יחד?

<גל וגנר קולסקו: מי אמור לתת את התעודה הזאת?

<אודליה אדרי: בעקבות ניתוח- - -

<גל וגנר קולסקו: בלי ניתוח.

<גל וגנר קולסקו: אמרת שכל רופא יכול לתת.

מירב בן ארי: הבנתי.

מירב בן ארי: היה לי את זה עם טרנסג'נדרית שאני טיפלתי.

מירב בן ארי: ברגע שהיא עברה ניתוח בחו"ל, היא באה עם התעודה.

מירב בן ארי: רופא המשפחה או בקופת חולים, רופא מטפל – לא היתה צריכה את הוועדה בכלל, אבל אם לא עשתה ניתוח, צריכה לעבור דרכם, ואז אותו פקיד, שגם אז אמרת שהוא לא יודע להבדיל מתעודה ציבורית – אני זוכרת את הדיון הזה – מאשר את השינוי בתעודת הזהות.

מירב בן ארי: כך זה עובד היום.

מירב בן ארי: מה שהם רוצים כאן בעצם, זה להימנע מלעבור, כי הוועדה הזו מתכנסת פעם ב-, ולוקחת הרבה זמן, ועד שהוא מקבל את האישור.

מירב בן ארי: ברגע שאותו טרנסג'נדר עושה בחו"ל את הניתוח, הוא חוסך את הדרך דרכם.

יעל גרמן: יש אנשים שלא מעוניינים בניתוח.

מירב בן ארי: בבקשה.

<עידו קטרי: אני עו"ד עידו קטרי מפרויקט גילה להעצמה טרנסית, גם מאוניברסיטת טורונטו, וטרנס בעצמי.

<עידו קטרי: יש לי שאלת הבהרה לגבי מה שאמרת: היום, מבחינת הסטנדרטים בעולם, ניתוח לשינוי מין זה הרבה דברים.

<עידו קטרי: אנחנו יודעים שיש ניתוח באברי המין, יש ניתוח שלא באברי המין.

<עידו קטרי: אני מבקש הבהרה לגבי מה שאמרת – במקרה יושב פה לידי רופא המשפחה שלי, ואני גבר טרנס שעבר ניתוח לשינוי מין שלא באברי המין.

<עידו קטרי: האם אני יכול לבקש מד"ר גל, שיכתוב לי מכתב, שעברתי ניתוח לשינוי מין, והאם זה יספיק מבחינת רשות האוכלוסין?

<אודליה אדרי: כפי שאמרתי, רשות האוכלוסין היא לא גורם מומחה לדעת מתי אדם שינה את מינו.

<אודליה אדרי: אין לנו מושג.

<אודליה אדרי: אנחנו לא גורם מטפל ולא גורם שעוסק בתחום.

<אודליה אדרי: אנחנו עוסקים בפרטי הרישום.

<אודליה אדרי: אם רופא המשפחה או רופא שמטפל קובע ששונה המין, אנחנו רושמים.

<עידו קטרי: תודה.

מירב בן ארי: זה בפרוטוקול.

מירב בן ארי: זה כתוב.

מירב בן ארי: בבקשה.

<דפנה גוטליב: אני דפנה גוטליב ממשרד המשפטים.

<דפנה גוטליב: מה שכן חשוב להבהיר בנוגע לשאלתך – הטופס שדיברו עליו קודם, שהיה תיאום בין משרד הפנים למשרד הבריאות, הוא טופס שנוצר בדיוק בגלל המצב שתיארת, שהבנו שטרנסג'נדרים- - - הרבה פעמים – אולי אפילו לרוב – לא עוברים ניתוח תחתון.

<דפנה גוטליב: לכן נוצר הטופס הזה, שהוא בדיוק הסיטואציה שלך.

<דפנה גוטליב: אתה יכול עם הטופס הגנרי שהם דיברו עליו, שמופיע באתר משרד הבריאות, לפנות לרופא המשפחה, הוא ימלא אותו, ועל בסיס זה, והעובדה שעברת ניתוח עליון, אתה יכול.

יעל גרמן: זו מהפכה.

יעל גרמן: אני ממש מתרגשת.

<דפנה גוטליב: זה כבר נכנס.

<דפנה גוטליב: זה כבר פורסם עם הסבר באתר משרד הבריאות.

מירב בן ארי: המהפכה בעיצומה, חברים.

מירב בן ארי: איך הרופאים, חוץ מרופא המשפחה שלך, איך שאר הרופאים במדינת ישראל יידעו על זה?

<גל וגנר קולסקו: לצערנו, כמו רוב הדברים שקשורים בבריאות טרנסג'נדרים, המטופלות והמטפלים עצמם מלמדים את הרופאים, אז גם פה הם ילמדו.

מירב בן ארי: שמחנו, התרגשנו.

מירב בן ארי: השאלה, איך רופאים שלא טרנסג'נדר אוריינטד, יודעים שיש להם האפשרות?

קריאה: יש לי שאלה יותר בסיסית - איך משרד הפנים יודע?

מירב בן ארי: דווקא משרד הפנים, ברגע שהוא מגיע עם אותו טופס - אין לי בעיה.

מירב בן ארי: אני רוצה לדעת, שאותו טרנסג'נדר הולך לרופא, ואומר לו: עשיתי ניתוח – לא שינוי מין, אלא ניתוח שקשור לתהליך שלי.

מירב בן ארי: איך הם יידעו, בקיצור?

מירב בן ארי: השאלה שלי ברורה.

<אביטל וינר אומן: יכול להיות שהדרך הכי טובה, ומכיוון שהרבה פעמים נפגשים עם רופא המשפחה, אין לנו שום בעיה להעביר את הבשורה לאיגוד רופאי המשפחה, שיפיצו את זה.

מירב בן ארי: לא: אין שום בעיה.

מירב בן ארי: גברתי, במסגרת שיעורי הבית שגם ככה נתתי לך, אנא ממך, תרשמי לכל מנהלי קופות החולים, רופאים, שהם צריכים לדעת את זה, כי בסוף, כשתגיע אותה בחורה או בחור, ויעמדו מול הרופא, הם צריכים לדעת שלפחות אתם הודעתם לכולם.

מירב בן ארי: נכון, יהיו תמיד רופאים שלא יידעו ויהיו רופאים שיתבלבלו ויהיו רופאים שלא יהיו מספיק בעניינים, אבל אתם חייבים להודיע להם; אחרת כל מה שאנחנו עושים נשאר פה, ויש אלפי טרנסג'נדרים במדינת ישראל.

<שושי הרץ: רק אחדד – מעבר לדרכים הרשמיות, אנחנו עושים הכשרות לרופאי משפחה בכלל על מניעת אובדנות.

<שושי הרץ: שם אנחנו מזכירים את אוכלוסיות הסיכון.

<שושי הרץ: גם נכניס ונדגיש לרופאי המשפחה של כל קופות החולים את העניין הזה.

<שושי הרץ: זו תהיה עוד אפשרות לפרסם את זה.

מירב בן ארי: יפה.

מירב בן ארי: כל פלטפורמה שיווקית היא נהדרת.

<קריאה: הכוונה היא שאדם עבר ניתוח.

מירב בן ארי: כן.

<ציפי נחשון-גליק: איזשהו ניתוח.

<ציפי נחשון-גליק: זה להדגיש - ניתוח כלשהו, לא חייב מין.

מירב בן ארי: סיכום של זה: אנחנו מבקשים שמשרד הבריאות יעביר מכתב לכל מנהלי קופות חולים וארגון רופאי משפחה, וישלחו לנו עותק של המכתב שהוצאתם, עותק לוועדה.

מירב בן ארי: ציפי נחשון-גליק, משרד הרווחה.

<ציפי נחשון-גליק: רציתי להוסיף - אל"ף, לא מספיק לשלוח מכתב.

<ציפי נחשון-גליק: רופאי המשפחה, כמו אחרים, הולכים קבוע להשתלמויות במהלך השנה.

<ציפי נחשון-גליק: אני חושבת שאפשר להיעזר בכל הארגונים, להבנות מודולה מקצועית של X שעות, ואנשי מקצוע, ואנשים בעצמם טרנסים יבואו להכשרות הללו ויכשירו כדי ליידד את התחום הזה עם כל רופאי המשפחה במדינת ישראל; ובי"ת, להדגיש שמדובר על ניתוח - לא חייב להיות ניתוח מין – ניתוח שהוא רלוונטי לשינוי.

מירב בן ארי: כן, אמר גם עורך הדין.

מירב בן ארי: כל הדיון החל מזה שעורך הדין כאן, עידו קטרי, אמר שהוא לא עשה – עשה סוג של ניתוח.

מירב בן ארי: לכן היה כאן שיח.

<אודליה אדרי: חשוב לזכור – מדובר בשינוי פרט שמהווה ראיה לכאורה.

<אודליה אדרי: אני מצפה מהרופאים לא לתת אישור על סמך ניתוח קוסמטי.

מירב בן ארי: בואי נאמר שעד היום הבעיה שלנו לא היתה על אובר אישורים אלא בדיוק הפוך.

מירב בן ארי: כשנהיה בהצפת אישורים, אז נחזור לפה ונמגר את התופעה.

מירב בן ארי: אנחנו לא שם.

מירב בן ארי: אנחנו מנסים להתקדם פה.

מירב בן ארי: חוץ מניתוח, האם ברגע שטרנסג'נדר לוקח הורמונים, זה מהווה אישור להנפיק לו?

<אביטל וינר אומן: לגבי זה יש הוועדה ללא ניתוח.

<אביטל וינר אומן: אם לא נעשה שום ניתוח, ניתן לפנות אליה.

יעל גרמן: האם רק לוועדה או גם לרופא משפחה?

<אביטל וינר אומן: רק לוועדה.

יעל גרמן: כלומר ללא ניתוח רק לוועדה.

יעל גרמן: עם ניתוח – כל רופא משפחה.

<אביטל וינר אומן: ועם ניתוח באברי המין הולכים לוועדה לניתוח.

מירב בן ארי: אנחנו ממשיכים עם משרד הבריאות.

מירב בן ארי: התחייבתם בתחילת 2017 - שני מכתבים שונים לגבי נתוני הדבקה באיידס.

מירב בן ארי: הוועדה שלחה לכם מכתב.

מירב בן ארי: לא קיבלנו תשובה.

מירב בן ארי: מה אתם עושים בעניין הזה?

מירב בן ארי: האם התחלתם לאסוף נתונים?

<אביטל וינר אומן: נמסר לי, שלפי הטופס הקיים, כרגע, אין פילוח לגבי האוכלוסייה הזאת.

<אביטל וינר אומן: תוך מספר מימים יופץ נוסח חדש, שיכלול גם פילוח רלוונטי, ונעביר אותו להערות כל הגורמים הרלוונטיים.

מירב בן ארי: אגיד לך את האמת - עשינו דיון עם חברת הכנסת גרמן, ושם כן קיבלנו נתונים.

יעל גרמן: אמרו לנו שנעשה מחקר ושנאספו נתונים.

מירב בן ארי: אגב, קבענו גם פגישת המשך עם פרופ' אפק על זה, חברת הכנסת גרמן.

יעל גרמן: אני מקווה שיבטלו את כל הוועדה ופשוט יקבלו את ההחלטות שהתקבלו בארצות הברית.

מירב בן ארי: ראיתי את הנתונים.

מירב בן ארי: יש פה מישהו מהוועד למלחמה באיידס?

<גל וגנר קולסקו: אני יכול - אין לנו נתונים- - -

מירב בן ארי: אתה היית בדיון.

יעל גרמן: הוא יזם את הדיון לפני שנה.

<גל וגנר קולסקו: נושא הפרפ אגב, הוגש לסל.

<גל וגנר קולסקו: אנחנו מאוד מקווים – זה לא רלוונטי לדיון כרגע, אבל אני לא מכיר נתונים על שכיחות HIV בקהילת הטרנסג'נדרים.

<גל וגנר קולסקו: אנחנו יודעים נתונים מהעולם.

מירב בן ארי: אתה צודק.

מירב בן ארי: עזוב נתונים מהעולם, אנחנו יודעים נתונים מהארץ שהוצגו בוועדה, אבל לא מיוחס לטרנסג'נדרים.

מירב בן ארי: צודק.

<אלישע אלכסנדר: אבל אני חושב שזה נעשה.

יעל גרמן: זה התבקש להיעשות.

<אביטל וינר אומן: לגבי האוכלוסייה הספציפית, עד עכשיו לא היה פילוח, ותוך מספר ימים יופץ נוסח חדש עם פילוח, להערות.

מירב בן ארי: אתם התחייבתם כאן לוועדה ש-2016 – לא נגעתם ספציפית בקהילה הטרנסג'נדרית, אז אמרתם כאן, לפחות הנציגים שהיו במקומך, שב-2017 כן יתחילו לאסוף, אבל את אומרת שגם לא התחלתם לאסוף.

<אביטל וינר אומן: הם אמרו שכבר יש הנוסח שיופץ תוך מספר ימים להערות.

מירב בן ארי: מה הבעיה לעשות את זה?

קארין אלהרר: זה נשמע כמו עלי באבא וארבעים השודדים.

יעל גרמן: אנחנו כבר במרס.

יעל גרמן: דובר על ינואר.

מירב בן ארי: לאן מפיצים אותו?

<אביטל וינר אומן: לכל הגורמים הרלוונטיים; הנוסח של הטופס החדש, שגם יפלח את הקהילה הספציפית.

<אלישע אלכסנדר: ראינו תוכניות עבור נשים טרנסיות כדי למנוע.

קארין אלהרר: אני יודעת.

קארין אלהרר: אני רק שואלת, מה הם עשו עד עכשיו?

קארין אלהרר: זה שלא היה, אני יודעת.

מירב בן ארי: לא עשו.

מירב בן ארי: אני לא מצליחה להבין, מה הבעיה לאסוף את הנתונים האלה.

מירב בן ארי: זה משהו שאפשר לדעת אותו כי אלה אנשים שמטופלים.

מירב בן ארי: מה הבעיה?

מירב בן ארי: את בעצמך לא יודעת מה הבעיה.

מירב בן ארי: טוב, אין ברירה – נוציא שוב פנייה.

מירב בן ארי: אין לנו תשובות.

מירב בן ארי: תוספת של יום ניתוחים של הוועדה.

מירב בן ארי: איפה זה עומד?

<אביטל וינר אומן: שוב – כפי שאמרתי בראשית דבריי – אלה נושאים שגורמי המקצוע שנמצאים עכשיו בוועדה, היו צריכים למסור.

מירב בן ארי: גם חברת הכנסת גרמן מבקשת תשובה על זה.

מירב בן ארי: תרשמי לך לשאול.

מירב בן ארי: אגב, גם את התאריכים של מרס ומאי את לא יודעת, נכון?

<אביטל וינר אומן: מרס – היום.

מירב בן ארי: וזהו?

מירב בן ארי: תם חודש מרס?

מירב בן ארי: תבררי לנו מה התאריכים של הוועדה במרס, אפריל, מאי.

יעל גרמן: להוסיף יום ניתוחים בתל השומר לשינויי מין.

יעל גרמן: פעם בחודש להוסיף.

יעל גרמן: כלומר 12 ניתוחים בשנה.

<מאיה ארבל: יש ועדה.

יעל גרמן: זו שאלה אחרת.

מירב בן ארי: בבקשה, חברת הכנסת גרמן.

יעל גרמן: תוספת לשיעורי הבית, אביטל – קיבלתי תלונות רבות על התנהלות הוועדה לשינויי מין, ואני רוצה לדעת כמה פעמים הוועדה התכנסה, כמה אישורי מין אישרה.

יעל גרמן: אני רוצה לדעת, האם ההרכב שלה הוא סופי, האם הוסיפו לה את כל הנציגים הנדרשים?

<אביטל וינר אומן: לגבי ההרכב – הוועדה מונתה בהרכב מלא.

<אביטל וינר אומן: יש נציג ציבור.

<אביטל וינר אומן: היא פועלת, כלומר מבחינת ההרכב, אין בעיה.

<אביטל וינר אומן: מבחינת תלונות ספציפיות של אנשים - זה לא קיבלנו, או אני אישית לא קיבלתי, שאני יכולה לבדוק האם היו מקרים ספציפיים.

<אביטל וינר אומן: אשמח שתעבירי לי אם היו תלונות.

יעל גרמן: שלחתי ליושבת-ראש הוועדה.

<אביטל וינר אומן: אם יש תלונות ספציפיות, כמובן שנברר.

מירב בן ארי: גם מה שחברת הכנסת גרמן אמרה עכשיו, אמרתי בתחילת דבריי על השקיפות של החלטות הוועדה.

<אביטל וינר אומן: לגבי הפרסום, אנחנו לא מפרסמים.

מירב בן ארי: אני יודעת.

מירב בן ארי: אני לא אכנס עכשיו לפרטים האישיים חלילה של אותו מטופל, אבל מה שחברת הכנסת גרמן פה אמרה, וגם הוועדה ביקשה – קודם כל, מה היה בינואר-פברואר מבחינת תאריכים?

מירב בן ארי: וכמה אושרו?

מירב בן ארי: את לא צריכה לומר לי את שם המטופל.

יעל גרמן: ולמה צריך לאשר את שינויי המין האלה, ניתוחים עליונים, שלא קשורים?

<אביטל וינר אומן: היא לא אמורה לדון בזה אלא אם זה חלק מההליך של הניתוח התחתון.

<גל וגנר קולסקו: אולי זה זמן טוב להעלות שינוי שנעשה באחרונה במסגרת הטיפולים של הוועדה, כי זה נוגע בעניין הזה בדיוק.

<גל וגנר קולסקו: בתקופה האחרונה קיבלנו עדויות, שהן לא גובו במסמכים רשמיים, אבל זה תהלך שקורה בוועדה, שהיא הפסיקה באופן גורף להפנות נשים וגברים טרנסג'נדרים לניתוחים נלווים, מה שאנחנו קוראים.

מירב בן ארי: זה הנושא הבא שלי.

<גל וגנר קולסקו: והיא גם לא מאפשרת לאנשים שלא מצהירים מראש שהם רוצים ניתוחי אברי מין להיכנס לוועדה בכלל.

מירב בן ארי: זה הניתוחים הנלווים.

מירב בן ארי: זה הנושא הבא שלי.

מירב בן ארי: בדיון הקודם ביקשנו לקבל עדכון - האם בכוונת המשרד, לערוך חשיבה מחודשת בנושא אישורים לעריכת ניתוחים פלסטיים משלימים לתהליך שינוי מין.

מירב בן ארי: זה בהמשך לדיון הקודם.

מירב בן ארי: קודם כל, האם אתם מתכוונים בכלל לעשות ניתוחים נלווים?

מירב בן ארי: אמרו שהם עושים על זה חשיבה.

מירב בן ארי: הם לא עושים חשיבה, או החלטתם סופית שלא על ניתוחים נלווים?

<אביטל וינר אומן: אני חושבת שהכוונה למימון, כי היום לניתוחים נלווים - לא צריך ועדה; אפשר לעבור אותם בבתי חולים.

<אביטל וינר אומן: לעניין המימון, נעשית חשיבה מחודש.

<אביטל וינר אומן: היתה פגישה אחת לגבי המימון.

<אביטל וינר אומן: עכשיו נעשית החשיבה הזאת.

<אביטל וינר אומן: יש שאלה, עד איפה אפשר לממן את זה, איזה ניתוחים צריך לכלול בזה, כי יש קשת מאוד גדולה של ניתוחים וכל מיני פרוצדורות נלוות לשינוי המין.

<אביטל וינר אומן: לכן כן נעשית כרגע חשיבה.

<אביטל וינר אומן: טרם התקבלה החלטה סופית.

<אלישע אלכסנדר: זה נעשה יחד עם הציבור?

מירב בן ארי: החשיבה הזאת – עד מתי?

<אלישע אלכסנדר: ועם מי?

<אביטל וינר אומן: אין לי תאריך יעד, אבל כבר נערכה פגישה אחת עם חברי הוועדה לשינוי מין.

<אלישע אלכסנדר: כולל נציגת הציבור?

קריאה: לא.

<אלישע אלכסנדר: למה לא משתפים את הציבור?

<אביטל וינר אומן: היתה פגישה אחת, ולא אמרתי שהסתיים ההליך, אבל נעשית החשיבה הזאת כדי להגדיר בעיקר מה קשת הניתוחים שכן ומה לא.

<אלישע אלכסנדר: יחד עם הציבור.

<גל וגנר קולסקו: אילו יש מסקנות, אבל בשטח הוועדה כרגע את הטיפולים האלה, אז אם יש חשיבה, איך התבצע שינוי בשטח?

מירב בן ארי: איזה שינוי?

<עידו קטרי: הניתוחים האלה ניתנו כבר.

<עידו קטרי: לפחות עשר שנים זה חלק מהסל.

<עידו קטרי: פתאום זה נעלם מהסל.

<עידו קטרי: איך זה נעלם מהסל?

<גל וגנר קולסקו: יש לנו עדויות של אנשים שכרגע בוועדה אמרו להם: לא מתבצעים יותר ניתוחים, נקודה – אנחנו לא מפנים אתכם יותר לניתוחים כאלה.

<גל וגנר קולסקו: אנשים נדחו כבר על-ידי הוועדה.

מירב בן ארי: ניתוחים נלווים?

<גל וגנר קולסקו: כן.

מירב בן ארי: אנחנו מנסים להבין.

מירב בן ארי: אני רוצה להבין סופית את העניין של הניתוחים הנלווים.

מירב בן ארי: היתה ישיבה אחת.

מירב בן ארי: דבר ראשון, תכניסו את נציגת הציבור.

מירב בן ארי: היא כבר יושבת בוועדה לשינוי מין – היא לא יכולה לשבת בישיבה המשותפת?

מירב בן ארי: זה דבר ראשון.

מירב בן ארי: דבר שני, אנחנו רוצי לוחות זמנם לוועדה.

מירב בן ארי: אנחנו רוצים לדעת, מתי תתכנס הוועדה שוב?

מירב בן ארי: מה אתם מתכוונים לעשות?

מירב בן ארי: משהו שנוכל להיאחז בו, כי כרגע זה נורא באוויר, ואני לא רוצה לומר שזה למרוח אותנו, אבל אנחנו צריכים תשובות ספציפיות עם לוחות זמנים.

מירב בן ארי: אנחנו רוצים לדעת מבחינת מימון, איפה זה עומד, מבחינת החשיבה יחד עם הציבור מה אתם עושים עם זה.

מירב בן ארי: כמובן – כבר שלחנו על זה כמה מכתבים ולא קיבלנו תשובות.

מירב בן ארי: תכתבי את זה, ותני לנו תשובות לוועדה.

מירב בן ארי: בבקשה, חברת הכנסת גרמן.

יעל גרמן: אני רוצה להוסיף, ואני חושבת שאתם מכירים את זה – כאשר טרנסג'נדר מקבל החלטה לעשות את הניתוח באברי המין, זו החלטה מאוד קשה, עם משמעויות מאוד-מאוד קשות.

יעל גרמן: יש הרבה טרנסג'נדרים – הם מרגישים עצמם - גבר שמרגיש אשה, אשה שמרגישה גבר, והם מסתפקים רק באלמנטים חיצוניים, ואז מאוד חשוב להם לעשות את הניתוחים הנלווים כמו ניתוח חזה- - -

<אלישע אלכסנדר: צריך להפסיק לקרוא לזה ניתוחים נלווים.

<אלישע אלכסנדר: זה מציל חיים.

<אלישע אלכסנדר: זה הרבה יותר משמעותי מהניתוח התחתון.

<אלישע אלכסנדר: זה מה שגורם לנו לעבור בראיונות עבודה ומונע מאתנו אפליה, וחייבים לשתף את הציבור, ואם אתם לא משתפים את- - - תשתפו את הארגונים.

יעל גרמן: אני מסכימה.

יעל גרמן: עם שיתוף ובלי שיתוף – פשוט צריך להכיר בזה – גם בניתוח החזה וגם בשיפוי המצח.

יעל גרמן: זה שאנחנו היינו צריכים להילחם אצלי בלשכה משך שנה וחצי כדי לאפשר למישהי את הניתוח הזה, זה לא מתקבל על הדעת.

יעל גרמן: הרי ברור שלגבר יש מצח ואף שונה מאשר לאשה, וברור שכדי שהוא ירגיש עצמו כפי שהוא מרגיש את עצמו, כאשר, חייבים לשנות – הניתוח הזה חייב להיות מוכר.

יעל גרמן: לא יכול להיות שכל אחד ינהל את המאבק הזה מול קופות החולים.

מירב בן ארי: אז קופות חולים – העלינו בעיה של טרנסג'נדרים שלא מצליחים לקבל שירות מול קופת חולים, מקביעת תור לגניקולוג עד לקבל תרופות שמיועדות לנשים לאחר החלפת המין לגבר.

מירב בן ארי: האם יש הנחיה בנושא הזה?

מירב בן ארי: בבקשה.

<אריה גרובר: ד"ר אריה גרובר, נציג קופת חולים לאומית.

<אריה גרובר: אני נחשפתי לצרכים של האוכלוסייה מכך שטיפלתי בנושא של פניות בוועדות לניתוחי חו"ל של הקופה, ואז הבנתי את הצרכים.

<אריה גרובר: נפגשתי עם חלק מהאנשים, ואני מאוד מודע לכל, כולל חפירה בכל נהלי משרד הבריאות.

מירב בן ארי: כל הכבוד.

<אריה גרובר: כל מה שהיה בנושא הזה משנת 86', כשיצא החוזר הראשון בנושא.

מירב בן ארי: וגם באת בהתראה קצרה.

מירב בן ארי: אנחנו מודות לך.

<אריה גרובר: כי החלטתי לעזור בנושא.

<אריה גרובר: יש בעיה, כולל ניתוחים לא רק לאברי המין אלא כל הניתוחים הנלווים.

<אריה גרובר: הבאתי מספר פעמים למשרד הבריאות את הנושא הזה שכל קידוד הניתוחים הנלווים – הגדרה שלהם, מה זה נישוי פנים, איך מחייבים ומגדירים בקידוד משרד הבריאות, כמה זה עולה – משאירים את זה פתוח, כי פרופ' ארנון אפק טיפל בנושא ב-2014 בעקיפין, ושלח מכתב לקופות החולים ומנהלי הוועדות, שניתוחים לשינוי מין כלולים בסל, אבל אין הגדרה, אילו ניתוחים, ולא רק זה – השאירו את הנושא פתוח בנושא הכספי בהתחייבויות מול בתי החולים.

<אריה גרובר: רק אתן דוגמה – אחת הבקשות שהיתה לי פעם לטיפול בנישוי פנים - שינוי מבנה הפנים וכו'.

<אריה גרובר: היות שאין קוד, אין שירות כזה במחירון משרד הבריאות, אז בית החולים שיבא, המנתח הפלסטי ביקש כמו ניתוח מוח.

<אריה גרובר: מה הקשר בין שני הדברים?

<אריה גרובר: ניתוח מוח עולה כמעט 100,000 שקל, אז כשאין קידוד ותמחור, זה יוצר בעיה.

<אריה גרובר: אז שיעזרו גם לקופות החולים לתת את השירות גם בהחלטות, מה כלול בניתוחים האלה, לקודד את התמחור.

<אריה גרובר: אגב, ניתוח לשינוי אברי המין גם הוא לא מקודד ולא מתומחר.

<אריה גרובר: יצא מכתב בוועדת התמחור של משרדי הבריאות והאוצר ב-2014, העלו בתת-ועדת המחירים את הנושא של תמחור השירות.

<אריה גרובר: הגיעו לסעיף שאומר 35,000 שקל, אבל היות שהיו צריכים להביא רופאים גם מחו"ל, ביקשו מהקופות לממן גם את הרופאים מחו"ל, שיגיעו לעשות את הניתוח בארץ.

<אריה גרובר: אם לא היה אז ד"ר אלוני רן – היום הוא ישנו – לנתח את הניתוחים האלה, וביקשו מאתנו לאשר 60,000 שקל לניתוח, משהו כזה, שגם הוא לא הגיע להסכמה, ואין במחירון משרד הבריאות לא קוד, לא מחיר עד היום.

<אריה גרובר: זה יוצר ויכוחים בלתי-אפשריים על חשבון המטופלים.

<אריה גרובר: אני רוצה לספר, שיזמתי שבוע שעבר והשבוע פנייה למשרד הבריאות בנושא שימור הפוריות אצל מי שעובר ניתוחי שינוי מין – גברים – שימור זרע.

<אריה גרובר: אני בקופה האישית אישרתי את זה.

<אלה אמיר: נשים טרנסיות.

<אריה גרובר: כן.

מירב בן ארי: נתרכז במהות.

<אריה גרובר: ועכשיו, שהטכנולוגיה של שימור ביציות והשגת ביציות ויצירת מחסן ביציות לנשים שרוצות לעבור שינוי מין לגברים, זה קריטי.

<אלה אמיר: גברים טרנסים.

<אלה אמיר: זה חשוב.

<אלישע אלכסנדר: אולי נחליט שנעשה הכשרה לכולם?

<אלישע אלכסנדר: אשמח.

<אריה גרובר: ביקשתי ממשרד הבריאות, וד"ר אתי סממה במשרד הבריאות, באגף הטכנולוגיות - היא תמכה בנושא הזה, להכניס את זה לסל השירותים מתישהו ב-2018, 2019 כזכאות של האוכלוסייה לשימור ביציות.

<אריה גרובר: זה גם יוזמה שלנו כדי לעזור לאוכלוסייה הזו.

<אריה גרובר: אני מקווה שזה יתקבל.

<אריה גרובר: פניתי גם לד"ר אלוני רן השבוע כדי שיגיש בשם המנתחים את הנושא של הטכנולוגיה הזאת שאני מבקש בשביל האוכלוסייה.

<אריה גרובר: הוא שלח את המסמכים למשרד הבריאות – איך למלא, מה למלא.

<אריה גרובר: אני אעזור לו בתמיכה של לפחות קופת חולים לאומית בנושא הזה.

מירב בן ארי: יפה.

מירב בן ארי: את מכירה את ד"ר אריה גרובר?

<אריה גרובר: אין פה אף נציג רפואי של משרד הבריאות, לצערי.

מירב בן ארי: היועצת המשפטית, אביטל, את מכירה?

<אביטל וינר אומן: אני אישית לא קיבלתי את הפנייה הזאת.

<אביטל וינר אומן: כשזה יגיע אליי, כמובן, נתייחס בהתאם.

מירב בן ארי: לפני הפנייה שתגיע אליך במייל, תדברו כמה דקות אחרי הישיבה, ותראו איך אתם יכולים להפיץ את מה שהוא עושה, כי הוא נמצא בקופת חולים לאומית, ד"ר גרובר, הגיע לפה במיוחד.

מירב בן ארי: יש לו באמת אג'נדה רפואית ראויה שאנחנו לא ראינו פה הרבה זמן.

מירב בן ארי: חשוב מאוד שגם שאר קופות החולים יכירו את זה.

מירב בן ארי: כי זה שיש פה יוזמה אישית מצוינת, אבל זה לא קיים- - -

יעל גרמן: זו הערה מאוד חשובה, שמשרד הבריאות בכלל לא תמחר את הניתוחים.

יעל גרמן: זה מה שצריך לעשות.

מירב בן ארי: מה לגבי תמחור של ניתוחים?

מירב בן ארי: לא יודעת.

מירב בן ארי: תרשמי לך.

<אלישע אלכסנדר: זה ממש חשוב.

מירב בן ארי: במקום זה תשבו אתו, שהוא לפחות עשה כאן מחקר מעמיק, ד"ר גרובר, ויוכל לחסוך לכם את העבודה בשביל להפיץ ישר לקופות החולים.

<אריה גרובר: עוד הערה – משרד הבריאות, שיעסקו גם באיסוף הנתונים מכאן ולהבא של תוצאות הניתוחים בשיבא, מעקב אחריהם, סיבוכים וכו', איסוף נתונים מרכזי כדי שאפשר יהיה לעקוב אחר המנתחים שבהם לעזור לאלוני רן בניתוחים.

מירב בן ארי: אני רוצה שבישיבה הבאה תבואו, אחרי שישבתם אתו יחד, ותגידו לי כמה מהדברים של ד"ר גרובר פה באמת נלקח לשאר קופות החולים.

מירב בן ארי: בבקשה.

<עדן מזרחי: שמי עדן, ואני מבקשת לדבר היום על נושא הניתוחים להתאמת הגוף לזהות המגדר, שלי ושל אחרות.

<עדן מזרחי: כיום אני מתגוררת מזה ארבעה חודשים בדירת המעבר לצעירות טרנסג'נדריות.

<עדן מזרחי: לא ארחיב על סיפור חיי מפאת קוצר הזמן, אבל חשוב לי לציין כי המעבר לדירה היה מהלך לא פשוט עבורי, המכיל בתוכו תקווה לעתיד טוב יותר, אך גם חששות משינוי.

<עדן מזרחי: כיום אני עושה מאמצים למצוא עבודה חלקית על- מנת להשלים הכנסה ולקיים את עצמי, ואף שואפת לחסוך כסף לתקופה שלאחר שהותי בדירה.

<עדן מזרחי: לפני כניסתי לדירה שמעתי קולות שונים מהקהילה לגבי מה ניתן לעבור דרך הוועדה בתל השומר ובמימון קופות החולים כחלק מהתהליך.

<עדן מזרחי: שמחתי לשמוע ממנהל הדירה כי הוועדה עושה מהלכים להתייעלות ולקידום ניתוחי השמה מגדרית, ובסיוע של מנהל הדירה פניתי לוועדה בתל השומר להתחלת התהליך.

<עדן מזרחי: חשוב לי לציין, כי אני עדיין מתלבטת לגבי אחלו ניתוחים אני מעוניינת לעבור, אך ברור לי כי הניתוח שהכי חשוב והכי דחוף לי הוא פרוצדורת נישוי הפנים.

<עדן מזרחי: כשמדברים על התהליך, אני מרגישה שהמערכות השונות מתמקדות בניתוח התחתון, ושאר הניתוחים נתפשים כניתוחים נלווים.

<עדן מזרחי: קודם כל, יש כאן צמצום של הזהות המגדרית, שלי ושל אחרות, לשאלה מה יש לי בין הרגליים, תפישה שלא מתיישבת עם התפישות העכשוויות לגבי זהות מגדר, ואינה תואמת את הנהלים הבין-לאומיים לטיפול, רפואי ונפשי, באנשים מהקהילה הטרנסית.

<עדן מזרחי: בנוסף, וכאן אני מבקשת להציג את חוויתי האישית, כשאנחנו הולכות ברחוב אף אחד לא יודע, ולא צריך לדעת, אם עברתי ניתוח תחתון או לא.

<עדן מזרחי: תעודת הזהות הראשונה שלי מול החברה היא הפנים שלי.

<עדן מזרחי: גם מחברותיי אני שומעת כי הניתוחים שהכי חשובים להן הם ניתוחי חזה ופנים.

<עדן מזרחי: לאחרונה הוועדה אומרת לנשים טרנסיות שפונות אליה, כי בסל שהוועדה מספקת לא כלולים ניתוחי נישוי פנים.

<עדן מזרחי: חשוב להבין, שבניגוד לגברים טרנסים, שההורמונים שהם לוקחים מצמיחים שיעור פנים שעוזר להם לעבור, ההורמונים לא משנים את מבנה העצמות, ולא משווים לנשים טרנסיות פנים נשיים.

<עדן מזרחי: לאחת מחברותיי לדירה נאמר מפורשות על-ידי נציגת הוועדה, שטוב שהיא עשתה ניתוחי נישוי פנים בתאילנד, כי הוועדה לא מספקת זאת.

<עדן מזרחי: ובואו נעשה סדר, אותה חברה לקחה הלוואה מהבנק ומימנה בעצמה את הניתוחים בעלות של לא פחות מ-80,000, והיא לא עברה את כל הפרוצדורות שהיא צריכה על- מנת להיות שלמה עם פניה.

<עדן מזרחי: 80,000 - סכום שמבחינתי הוא לא מציאותי.

<עדן מזרחי: ועכשיו אנחנו מבינים למה נשים טרנסיות רבות מוצאות עצמן בזנות.

<עדן מזרחי: הוא לא מציאותי, בעיקר מכיוון שאני בקושי מצליחה לצאת מהבית כשאני יודעת שהחברה בחוץ לא מקבלת אותי כאישה, כי הם רואים פנים - במקרה הרע של גבר, ובמקרה הטוב מבלבלות.

<עדן מזרחי: כשאני יורדת מהדירה לקנות דברים בסופר, אני מקבלת הערות ומבטים מאיימים.

<עדן מזרחי: אי מרגישה לכודה בחוץ, לכודה בתוך הגוף שלי.

<עדן מזרחי: אמירה של הממסד שניתוחי נישוי פנים אינם נכללים בתהליך התאמת הגוף לזהות המגדר האותנטית שלי היא אמירה שהבריאות הנפשית שלי והרווחה שלי לא חשובים כמו מה שיש לי בין הרגליים.

<עדן מזרחי: נכנסתי לדירה לתקופה של שנה.

<עדן מזרחי: אולי יאשרו לי הארכה של חצי שנה נוספת, וזאת על-מנת שאוכל לבסס את עצמי הן מבחינת התהליך המגדרי והן מבחינה כלכלית.

<עדן מזרחי: אבל איך אני אמורה לעשות זאת, כשהפתרון לקושי שלי מול החברה אינו נגיש?

<עדן מזרחי: כיום לא ברור לי, ולקהילה בכלל, מה כלול בסל הבריאות וממומן על-ידי קופות החולים ומה לא.

<עדן מזרחי: קופות חולים שונות מאשרות ניתוחים שונים.

<עדן מזרחי: מאבק אל מול קופות החולים לקבל את אשר מגיע לנו דורש משאבים שאין לנו, כמו פניות וכסף, להילחם בבירוקרטיה על-מנת לקבל טופס 17 מקופות החולים, או כל בירוקרטיה שמונעת מאיתנו לקדם את חיינו, זה משהו שאין לרבות מאתנו את הכלים לעשות זאת; בוודאי כשהמערכת שאנו נלחמות בה לא מכירה בזהות שלנו, ופונה אלינו במגדר הלא נכון.

<עדן מזרחי: מניסיוני האישי, אני יכולה לשתף, כי אם לא מנהל ומדריכת הדירה, כבר ממזמן לא הייתי ממשיכה בוועדה.

<עדן מזרחי: אני רוצה שיהיה לי עתיד טוב, בו אוכל להיות שלמה עם עצמי ואוכל לקיים את עצמי בכבוד.

<עדן מזרחי: אני שואלת היום את המשרדים השונים, ובייחוד את נציגי משרד הבריאות, מהם השירותים לציבור?

<עדן מזרחי: האם יש מבנה של חסמים העומדים בפנינו, כמו אלו שציינתי בפניכם היום, חוסמים אותנו ולא רק בפני שינוי פיזי אלא בפני שינוי מהותי של חיינו, ודוחקים אותנו למצבי קיצון.

<עדן מזרחי: אשמח שהקהילה שלי תקבל תשובות ברורות.

<עדן מזרחי: אני מודה לוועדה לביקורת המדינה ולעומדת בראשה, חברת הכנסת קארין אלהרר, שניתנה לי ההזדמנות להגיד את אשר על לבי.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: הניתוח של ש הפנים – משרד הבריאות, זה בקופות חולים, אפשר לקבל את זה.

<עידו קטרי: אמרנו שהדברים בנושא המימון וכן הלאה בבדיקה, אבל כיוון שהניתוח הזה אכן ניתן בשנים האחרונות- - -

מירב בן ארי: הוא ניתן בקופת החולים.

<עידו קטרי: אז האם אנחנו יכולים לפחות לעת הזאת, להוציא הוראה שכל עוד הדברים בבדיקה, הניתוחים ממשיכים?

מירב בן ארי: אין לך מה להוציא הוראה, כי עם כל הכבוד, ניתוח לנישוי פנים מוכר בקופת חולים, ואפשר לקבל.

<גל וגנר קולסקו: כרגע הוועדה די חסמה את זה, והיא לא מפנה אנשים לניתוחי נישוי פנים, גרוגרת וקול, שזה ניתוחים בעלי משמעות רפואית קריטית, כפי שאלישע אמר – הם ניתוחים מצילי חיים.

<גל וגנר קולסקו: מי שניגשת היום לוועדה, הוועדה אומרת לה – לא, יש הוראה של משרד הבריאות לא להכליל את הניתוחים האלה יותר – ואנחנו שומעים ממשרד הבריאות שאין הנחיה כזאת.

<גל וגנר קולסקו: יש לנו מיילים שאנחנו יכולים להעביר לכם של נשים שניגשו לוועדה ואמרו להן: זה כבר לא נכלל.

מירב בן ארי: תסבירי.

<אביטל וינר אומן: לפי מה שאני יודעת- - -

מירב בן ארי: גם לפי מה שאנחנו יודעות.

<אביטל וינר אומן: צריך להפריד בין שני דברים: מי שעובר את ההליך כולו, שבסופו ניתוח תחתון, יכול לגשת לוועדה היום, וזה חלק מההליך השלם.

<אביטל וינר אומן: נכון שהיו כמה מקרים שניגשו גם כאלה שלא עוברים את ההליך כולו, והוועדה לניתוח לא עוסקת בזה.

<אלישע אלכסנדר: אבל הנוהל שונה.

<אלישע אלכסנדר: זה לא נכון.

מירב בן ארי: האם הנוהל שונה?

<אביטל וינר אומן: אתה מדבר על הנוהל לאישור ללא ניתוח בכלל.

<אלישע אלכסנדר: לא, הנוהל של הניתוחים ששונה בתקופת גרמן.

<אלישע אלכסנדר: חלק מהעניין.

<אלישע אלכסנדר: זה לא עסקת חבילה.

<אביטל וינר אומן: זה תמיד היתה ועדה לניתוח לשינוי מין.

<אביטל וינר אומן: לגבי שאר הניתוחים שלא עוברים את כל ההליך כולו, אבל כן רוצים לעבור- - -

<ציפי נחשון-גליק: אני חושבת שצריך לחדד את ההגדרה.

קריאה: לפי הגדרת משרד הבריאות, מי שלא רוצה לעבור ניתוח תחתון, קופות החולים לא מממנות אף ניתוח אחר.

<אביטל וינר אומן: אני לא יודעת מה קופות החולים עושות.

מירב בן ארי: זה מה שאת אומרת?

<אביטל וינר אומן: לא.

<אביטל וינר אומן: עלו פה טענות נגד הוועדה, ואני אמרתי את מי הוועדה מקבלת ובמי היא דנה ובמי היא לא דנה.

<אביטל וינר אומן: יש שתי אופציות – במי היא דנה.

<אביטל וינר אומן: מה קופות החולים והאם הן דורשות אישור ועדה כדי לעשות ניתוחים נלווים – זה קופות חולים.

<עידו קטרי: א

<עידו קטרי: בהיר שוב – מה שמקובל היום, והסטנדרטים הרפואיים בעולם, וגם הוועדה עצמה אמרה את זה לפני מספר שבועות באופן מאוד ברור – הליך לשינוי מין זה לא מתכון אחד.

<עידו קטרי: זה משהו שמתאימים לכל אדם.

<עידו קטרי: זה הכניסו בנוהל ב-2014, כלומר כל אחד זה שאלה מה מתאים לו לפי צרכיו ורצונותיו, ואין לנו מסלול אחד שהוא מתכון מקובל היום בעולם הרפואה.

<עידו קטרי: השאלה שלנו היא לגבי הניתוחים- - - יש להם מימון או אין להם?

מירב בן ארי: זה לא המקום.

מירב בן ארי: אנחנו נפנה לקופות החולים לקבל תשובה – מאוד פשוט.

<גל וגנר קולסקו: אנחנו קיבלנו – יש אנשים שפנו לוועדה, והוועדה אמרה להם: משרד הבריאות הורה לנו לא להפנות יותר- - -

מירב בן ארי: ואנחנו יודעים על מקרים ספציפיים שטיפלנו בהם של טרנסג'נדרים שהלכו לצורך העניין לקופת חולים וביקשו ניתוח, והקופה מימנה באופן מלא.

מירב בן ארי: אנחנו נבדוק אם משהו השתנה.

<גל וגנר קולסקו: מאז הישיבה שדובר עליה הוועדה חיה במחשבה שמשרד הבריאות החליט שלא מפנים יותר לניתוחי נישוי פנים.

<גל וגנר קולסקו: אנחנו מבקשים להבהיר לוועדה להתאמה מגדרית שזה לא המצב.

מירב בן ארי: אנחנו נפנה לקופות החולים לקבל תשובה, אם הניתוחים האלה ממומנים מימון מלא על-ידי הקופה.

מירב בן ארי: נבוא לפה, כמו עכשיו, ונבהיר לכולם איפה זה עומד.

<ירון גל: רק חשוב לי להגיד שהנציגה של משרד הבריאות שהיתה פה בדיון הראשון של הוועדה לביקורת המדינה – לא יודע על סמך מה התבססה – אמרה שניתוחים שהוועדה ממליצה עליהם, קופות החולים צריכות לממן.

<ירון גל: היום קופות החולים אומרות: לא.

מירב בן ארי: הבנתי.

מירב בן ארי: נבדוק את זה.

מירב בן ארי: בואו נתקדם.

מירב בן ארי: יש שאלות למשרד הבריאות?

קריאה: הנוהל הפנימי לא פורסם.

מירב בן ארי: אנחנו ממשיכים למשרד הרווחה.

<מאיר: מה עם השאלות של גברתי לגבי המרשמים והתרופות?

מירב בן ארי: היא צריכה לענות לנו תשובות.

מירב בן ארי: את יכולה לברר לנו את זה עכשיו?

מירב בן ארי: בבקשה.

מירב בן ארי: משרד הרווחה, בבקשה, ציפי נחשון-גליק.

מירב בן ארי: בדיון הקודם ביקשנו לקבל מידע לגבי – אה, זה השלטרים.

מירב בן ארי: אני יכולה לענות.

מירב בן ארי: .. וההוסטל.

מירב בן ארי: האם נעשה?

<ציפי נחשון-גליק: אל"ף, לגבי הלנת חירום וההוסטל השיקומי לצעירים – אני מדברת על מענים חוץ ביתיים לצעירים, 18 פלוס, שההוסטל והלנת חירום הם תוספת לדירת המעבר שהוזכרה פה, לדירת מעבר לצעירים.

<ציפי נחשון-גליק: ההוסטל יהיה בחולון, והלנת החירום תהיה בתל-אביב.

<ציפי נחשון-גליק: אנחנו מתקשים למצוא מבנים מתאימים, אז אם מישהו פה יש לו רעיון ויכול לעזור, נשמח לקבל עזרה בנושא.

<ציפי נחשון-גליק: בנוסף, ספציפית לתחום של אובדנות בקרב אוכלוסיית הטרנסג'נדרים, קיבלנו תוספת תקציב שהעברנו לעיריית תל-אביב, שאושרה, כי שם יש הריכוז הגדול.

<ציפי נחשון-גליק: עיריית תל-אביב עכשיו עושה התקשרות עם האגודה כדי להפעיל את התוכנית שכוללת גם מענה טיפולי וגם הכשרות בנושא.

מירב בן ארי: אלישע, אתה שאלת אותי גם על זה.

מירב בן ארי: כן, זה אמור להיות עם הארגונים הטרנסים.

<אלישע אלכסנדר: עוד לא הגיעו אלינו.

מירב בן ארי: כתבת לי על זה בפייסבוק ועניתי לך.

<אלישע אלכסנדר: האגודה מטפלת בזה, אבל אני לא יודע איפה זה.

<ציפי נחשון-גליק: הם בחתימת הסכם ההתקשרות.

<אלישע אלכסנדר: למה שלא היה מעורבים בו?

מירב בן ארי: אתה צודק במהות.

<ציפי נחשון-גליק: יש ועדה.

<אברהם סופר: זה follow the money.

<אברהם סופר: מי שישים את החתימה על הנייר, שם ילך התקציב.

<ציפי נחשון-גליק: לא, סליחה.

<ציפי נחשון-גליק: קודם כל, יש ועדה שמתכנסת, ואני שמחה שיזמתי אותה לפני שבע שנים, והיא ממשיכה לעבוד, של כל הארגונים של האוכלוסייה, והם מאוד פעילים, ובזכותם אגב, שהם הציפו את הצרכים, ההוסטל והלנת חירום יפעלו, אז אנחנו מקשיבים לצרכים, ואנחנו משתפים את החברים מהאוכלוסייה לאורך כל הדרך.

<ציפי נחשון-גליק: ברגע שייחתם ההסכם להעברת התקציב מהאגודה, יוקם צוות יותר מצומצם לחשוב לאן הכסף הולך – אילו הכשרות ומי יעביר אותן.

<אברהם סופר: אולי בתוך הוועדה המכובדת, הנפלאה הזאת יש נציגים לארגונים הטרנסים?

מירב בן ארי: יש.

<ציפי נחשון-גליק: לנושא הזה, שכולם- - -

<אלישע אלכסנדר: אני לא הזמנתי.

<ציפי נחשון-גליק: הוועדה פועלת שבע שנים.

<ציפי נחשון-גליק: אתה לא חבר?

<אלישע אלכסנדר: לא דיברו אתי על אובדנות.

מירב בן ארי: חבל על הזמן.

מירב בן ארי: אני אעשה סדר.

מירב בן ארי: אדבר עם האגודה היום.

מירב בן ארי: עזוב את זה.

מירב בן ארי: אני רוצה להסביר – בגלל שזה באופן שזה התוכנית של ועדת המשנה של צעירים חסרי בית שאנחנו עושים יחד עם ציפי, ובמקרה ישבתי עם אלון שמפעיל את הדירה בקינג' ג'ורג' – אנחנו עכשיו מחפשים מבנים.

מירב בן ארי: שלטר, דירה נוספת והוסטל בחולון, שגם התהליך של ההוסטל לקח לנו זמן, כי זה התקשרות מול הרשות שלקחה, וגם שם היו התנגדויות.

מירב בן ארי: כל פעם שיש מבנה כזה, יש לנו פה חודשים של טיפול פרוצדורלי.

מירב בן ארי: אבל פגשתי אותו רק השבוע, היינו בסיור יחד בהוסטל אחר, והוא אמר לי במפורש שמחפשים.

מירב בן ארי: בתל-אביב שמנו כסף לפרויקטורית שזה תפקידה – לחפש מקום.

מירב בן ארי: זה מה שהיא עושה.

מירב בן ארי: לכן זה ייקח עוד קצת זמן, אבל על זה אנחנו מטפלים בנושא של צעירים, שוב - 18 פלוס, וזה הנושא של ציפי.

מירב בן ארי: לגבי התוכנית למניעת אובדנות, שגם את זה ליווינו ואישרנו – אני אדבר היום עם חן מהאגודה, שתחבר אתכם, כי זה מיועד לכם.

<אלישע אלכסנדר: אפילו דיברתי עם האגודה.

מירב בן ארי: אז אתן לך גיבוי.

מירב בן ארי: תהיה חלק מזה.

מירב בן ארי: זה לא קשור לכסף.

מירב בן ארי: התוכנית למניעת אובדנות היא היתה לקהילה הטרנסג'נדרית, לפני הכול.

מירב בן ארי: לכן שמנו את הכסף.

מירב בן ארי: נוודא שאתה בסיפור.

<ציפי נחשון-גליק: אני מבקשת לומר עוד שני דברים: לצערנו, גם אנחנו בקרב האוכלוסייה של העובדים הסוציאליים נתקלים בחוסר ידע, בהומופוביה, בטרנס פוביה.

<ציפי נחשון-גליק: אז אנחנו מתחילים עכשיו בהכשרות של צוותים – האמת שהתחלנו באמצעות איגוד העובדים הסוציאליים.

<ציפי נחשון-גליק: ראינו שיש הצפה של הרשמה בהכשרות האלה, לכן אנחנו הולכים להכשיר עובדים סוציאליים ברחבי הארץ בנושא הזה, שיוכלו להבין את המאפיינים ואת הדינמיקה.

<אלישע אלכסנדר: יש חומרים?

<ציפי נחשון-גליק: נשתף אתכם ותבואו להרצות, אלישע.

<ציפי נחשון-גליק: אל תפריע לי.

<אלישע אלכסנדר: בכסף.

<ציפי נחשון-גליק: ודאי שבכסף.

<ציפי נחשון-גליק: אף אחד לא ביקש ממך להתנדב בהרצאות.

<אלה אמיר: אני רוצה להתפרץ בנקודה הזאת ולומר שזה משהו שאנחנו בעמותת מעברים כבר עושות תקופה – מעבירות הכשרות למטפלות, בין אם זה אחת על אחת ובין אם זה בקבוצות רחבות יתר.

<אלה אמיר: זה מערך שאנחנו מפתחות עכשיו.

<אלה אמיר: להביע נכונות מאוד גדולה לקחת חלק בזה, ואם בתשלום – עוד יותר.

<ציפי נחשון-גליק: דבר נוסף- - -

מירב בן ארי: העו"סיות האלה - בכל הארץ?

<ציפי נחשון-גליק: נעשה את ההכשרות בכל הארץ, ודאי, וגם ברמות שונות לעובדות סוציאליות מהרשויות המקומיות, וגם לעובדים סוציאליים שהם בתפקידי פיקוח.

<ציפי נחשון-גליק: דבר נוסף, בנוסף להתקשרויות שיש לשירות שלי כרגע עם ארבע אגודות שונות, אנחנו כן רוצים להרחיב את המענים לאוכלוסיית להט"ב גם דרך הרשויות המקומיות.

<ציפי נחשון-גליק: קיבלנו תוספת תקציב של מיליון וחצי שקלים.

<ציפי נחשון-גליק: נתחיל עם הרשויות שכבר הביעו רצון וצורך לפתח מענה ברמה היישובית, כי אני חושבת שרק כך נצליח לעשות את השינוי הגדול, כי כל הזמן הטענות הן כלפי החברה שלא מבינה ולא מקבלת ולא מכילה, ואני חושבת שבאמצעות כמה שיותר רשויות, שניכנס להתמודד עם הסוגיות הללו, נוכל ליידד את בעלי התפקידים שנותנים שירותים לתחומים האלה גם.

מירב בן ארי: נכון.

מירב בן ארי: אני רוצה לומר שזה לא עניין של כסף כאן אלא עניין של שיתוף פעולה.

<ציפי נחשון-גליק: זה גם עניין של כסף.

<ציפי נחשון-גליק: אני לא בטוחה שמיליון וחצי זה מספיק.

מירב בן ארי: תבזבזי את המיליון וחצי קודם.

<גל וגנר קולסקו: גם החברה שלנו בהסתדרות הרפואית מאוד תשמח לשתף אתך פעולה בהכשרות האלה.

<ציפי נחשון-גליק: מצוין.

מירב בן ארי: תדברו אחרי.

מירב בן ארי: בבקשה.

<יעל רשליג: שלום, שמי יעל רשליג.

<יעל רשליג: אני אמא לשלושה ילדים.

<יעל רשליג: אני טרנסג'נדרית, דתית.

<יעל רשליג: ציפי מכירה את הסיפור שלי.

<יעל רשליג: זה חלק מהסיבה שעובדים סוציאליים צריכים לעבור הכשרה כדי לטפל באוכלוסייה שלנו.

<יעל רשליג: העליתי את הנושא הזה, כי אני לא יכולה לראות את שלושת הילדים שלי במהלך השנה האחרונה – איבדתי את הזכות לראות אותם, כי אני טרנסג'נדרית.

<יעל רשליג: אני למעשה רואה את הקטנה שלי במרכז קשר פשוטו כמשמעו, והסיבה היחידה - לא כי אני הורה שמסוכן לילדים שלי אלא כי אני טרנסג'נדרית.

מירב בן ארי: עם מי הילדים?

<יעל רשליג: הילדים נמצאים עם אמא שלהם.

<יעל רשליג: אני נתקלת בהמון יחס מזלזל, טרנס פובי, בתוך רשויות הרווחה, ואני אומרת את זה על שאלות שהן חודרניות לגבי תופעות הלוואי של הכדורים שאני לוקחת.

<יעל רשליג: הדוגמה שאני מראה לילדים שלי כשאני לא יושבת בעזרת גברים והנזק שאני עושה לילדים שלי, וכל דבר ששייך לקהילה ההומו לסבית, ואני עדיין דתית, ואלה תזכירים שמוגשים כלפי בית המשפט, שמתייחסים אלינו, ואני אומרת את זה כי אני לא היחידה שעברה את זה.

<יעל רשליג: מאי פלג ז"ל עברה את זה, ואני אומרת את זה גם בשמה, כי היא היתה חברה טובה שלי; לא סתם חברה טובה שלי - היתה שכנה שלי באפרת.

<יעל רשליג: מכירה את המשפחה שלה מאוד-מאוד טוב.

מירב בן ארי: היום איפה את גרה?

<יעל רשליג: היום אני גרה במעלה אדומים, ליד הילדים, כי אני רוצה להיות חלק מהחיים של הילדים שלי.

<יעל רשליג: אני באה לפה גם כדי לייצג את מאי ז"ל ועוד המון נשים וגברים, שאני יודעת שלקחו להם את הילדים, שהתייחסו אליהם בצורה מזעזעת, שמנעו מהם את האפשרות, את ההורות ברגע שהם יוצאים מהארון.

<יעל רשליג: לא משנה כמה אמרנו - נשתף פעולה עם הרווחה ונעשה את זה בצורה יפה, וגם את תהליך עצמו, חשיפת התהליך, נעשה בצורה שבה הרווחה יודעת.

<יעל רשליג: זה אפילו לא נכנס כאלמנט מבחינת הרווחה.

<יעל רשליג: מבחינתנו, אנחנו מוקצים, אנחנו לא ראויים.

מירב בן ארי: היום את רואה את הילדים שלך במרכז קשר?

<יעל רשליג: רק אחת.

<יעל רשליג: השניים הגדולים עברו הסתה הורית מוחלטת.

<יעל רשליג: הם לא מוכנים לראות אותי.

<יעל רשליג: הם מגדירים אותי כמפלצת.

<יעל רשליג: אני לא יודעת אם להגיד את זה כאן בוועדה, אבל אישית עברתי כמה דברים שאני חושבת שאלה דברים של ימי הביניים, כי כשקבוצת נערות מגיעה מחוץ לבית שלך ומתחילה לקלל אותך ולשיר לך שירים בנוכחות הקטנה שלך, זה דברים שלא קורים.

<יעל רשליג: זה דברים שקורים כתוצאה מהסתה ומסביבה מוסתת לגמרי.

<יעל רשליג: אלה דברים שמונחים לפתחה של הרווחה, והרווחה מגדירה את זה כנורמלי – את טרנסג'נדרית, וזאת התגובה הנורמלית שאת אמורה לחטוף, כי זה מה שאת בסופו של דבר.

מירב בן ארי: אני לא יודעת אפילו מה לומר לך.

מירב בן ארי: אין לי מילים, חוץ משתהיי חזרה ותעברי את זה.

<יעל רשליג: אני לא מוותרת.

<יעל רשליג: יש לי משפט בעוד שבוע ביום שלישי.

<יעל רשליג: אני לא מוותרת.

מירב בן ארי: אל תוותרי.

מירב בן ארי: תדעי שבכל הרוע הזה שיש, את רואה פה, שיש גם טוב.

מירב בן ארי: יש גם אנשים שבאמת אכפת להם.

<יעל רשליג: יש פה אנשים מדהימים.

<יעל רשליג: כולם פה נמצאים כי הם מבינים, והם אוזן קשבת.

מירב בן ארי: מה שיפה פה, שלכל אחד כאן יש ציבור מאחוריו.

מירב בן ארי: כשאני יושבת כאן, או קארין או יעל או אפילו הרופאים מהמשרדים, ארגונים חברתיים – מאחורי – תסתכלי על אלה, ותחשבי שיש מאחוריה מאות, אלפי אנשים ונשים.

מירב בן ארי: אנחנו נחזק אותך מפה, ותהיי חזקה מול כל הרוע.

מירב בן ארי: תדעי שיש גם הרבה טוב מסביבך.

מירב בן ארי: הוא מקיף אותך עכשיו.

<אברהם סופר: מה עושים עם זה, עם הרווחה?

מירב בן ארי: אמרתי בתחילת דבריי – אנחנו כל הזמן מתקדמים.

מירב בן ארי: אלישע ואני, מאז שהתחלנו, כל פעם אתה עובר ומתקדם, אבל כן, תמיד- - -

<אלישע אלכסנדר: מה אנחנו עושים במקרה שלה, נאמר – משרד הרווחה?

מירב בן ארי: נראה לי שבמקרה שלה ציפי מכירה ומלווה אותה.

<ציפי נחשון-גליק: כן, אבל זה לא התחום שלי.

<אלישע אלכסנדר: צריך מי שזה התחום שלו, ולומר מה קורה פה.

מירב בן ארי: הרווחה של מעלה אדומים?

<ציפי נחשון-גליק: לא יודעת.

<ציפי נחשון-גליק: או למנהלת הארצית.

<יעל רשליג: אשמח, כי אין לי עם מי לדבר ולמי להתלונן.

<יעל רשליג: כשאני ניגשת לרווחה ומבקשת לדבר על זה, אומרים לי: אין עם מי לדבר.

<יעל רשליג: הרווחה מגנה על עצמה.

<יעל רשליג: אין לך עם מי לדבר - ככה זה אמור להיות.

מירב בן ארי: אנחנו, קארין ואני, נתייעץ במקרה שלך.

<אלה אמיר: בדיוק המקרה הזה והשאלות שעולות כאן על מה לעשות עם רווחה פוגענית – דבר ראשון, כמובן, להתלונן במצבים, כשיש אפשרות כזאת.

<אלה אמיר: לצערנו, במקרה של יעל אין, אבל אפשר לפנות לגבוה יותר, אבל בדיוק פה נכנס המקום של הכשרות מקצועיות, קהילתיות וחברתיות.

<אלה אמיר: השלב הראשון הוא הכשרות, כפי שציפי הציעה.

<אלה אמיר: השלב הבא הוא נוהל מסודר, והשלב הבא אחרי זה הוא להעיף אנשים שלא עובדים לפי הנהלים האלה.

<אלה אמיר: אנשים שפוגענות על בסיס זהות, מגדר ומין, איך שלא נרצה לקרוא לזה, לא יוכלו להיות ברשויות הרווחה.

<אלה אמיר: זו בעיה קשה ומשמעותית לא רק בקבילה הטרנסית ובכלל, אבל ההתחלה של לטפל בבעיה הזו בהקשר הקהילה שלנו, שבכלל ניספר במערכת הזאת; שלא נהיה אנקדוטה ששומעים עליה כי בא לנו להגיע לדיון בוועדת הביקורת אלא נהיה משהו להתייחס אליו.

<אלה אמיר: נהיה נושא מרכזי.

<אלה אמיר: נהיה משהו שיש נוהל, איך לטפל בו.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: משרד החינוך, בבקשה.

מירב בן ארי: בהמשך הדיון הקודם שלחתם מסמך.

מירב בן ארי: קודם כל התוכנית – לוח זמנים, תוקף המסמך, האם הוא יהיה מחייב, חוזר מנכ"ל, יש התקנה שידברו על זה.

מירב בן ארי: יש פה על התקנה התקציבית.

מירב בן ארי: התחלנו את זה.

מירב בן ארי: היינו בוועדת חינוך, וגם אני ליוויתי אותם בתקנה.

<איריס מנדה בן יעקב: איריס מנדה בן יעקב, אני מנהלת היחידה למיניות ומניעת פגיעה בילדים ובני נוער בשפ"ע – שירות פסיכולוגי ייעוצי.

<איריס מנדה בן יעקב: קודם כל, בנוגע לתקנה התקציבית – שאלתם אם יש תקציב ייחודי.

<איריס מנדה בן יעקב: אז בזכותך, מירב, יש לנו מיליון וחצי לצורך הרצאות, סדנאות לבתי ספר לתלמידים, לצוותי חינוך בגנים, לצוותי חינוך בבתי הספר היסודיים בנושא של חינוך רגיש מגדר, התייחסות למשפחות הקשת ובתיכונים, סדנאות לחטיבות ביניים.

מירב בן ארי: יצא קול קורא?

<איריס מנדה בן יעקב: כן.

מירב בן ארי: ראית אותו?

<אלישע אלכסנדר: כן, אני מעורב.

<אלישע אלכסנדר: כל הכבוד למשרד החינוך.

<אלישע אלכסנדר: יש לי גם ביקורת, אם תרצו.

<אלישע אלכסנדר: ..

מירב בן ארי: אין לי ספק.

מירב בן ארי: ..

<איריס מנדה בן יעקב: הם גם מעודכנים ברמת ההזמנות, כלומר אנחנו ביחד עם הארגונים.

<איריס מנדה בן יעקב: הם עוזרים לנו המון לשווק את הנושא בשטח, וכל אחד בשטח שלו, מנסה לקדם את התקנה התקציבית.

<איריס מנדה בן יעקב: זה משהו חדש שיצא.

<איריס מנדה בן יעקב: זה לא ברור מאליו שבתי ספר מזמינים.

<איריס מנדה בן יעקב: זה לא פשוט.

<איריס מנדה בן יעקב: אל תשכחו שאנחנו עובדים עם עוד מגזרים – זה מורכב, אבל לאט-לאט ננצח בסופו של דבר, ואני מקווה שננצל את כל המיליון וחצי, מירב.

מירב בן ארי: חסר לכם שלא.

מירב בן ארי: ..

מירב בן ארי: לא סתם שמנו את הכסף.

מירב בן ארי: מאוד חשוב.

מירב בן ארי: זה פעם ראשונה שמשרד החינוך בכלל שם כסף, כלומר שמשרד החינוך עושה את הפעילות הזאת בתוך בית ספר בתשלום.

מירב בן ארי: זאת אומרת שבתי הספר יחליטו את מי הם לוקחים וישלמו – הארגונים יקבלו כסף.

<איריס מנדה בן יעקב: ודאי, וזה פעם ראשונה שמועבר אלינו סכום כזה לצורך הנושא הזה.

<איריס מנדה בן יעקב: עד היום נאלצנו לחלק את התקציב לנושאים רבים.

<איריס מנדה בן יעקב: היום זה ממש תקציב ייחודי, ואני ממש מודה, לך , מירב.

מירב בן ארי: מודה לכם.

קריאה: מה עם בתי ספר דתיים?

<איריס מנדה בן יעקב: גם אתם עברתי תהליך.

מירב בן ארי: גם בוועדת החינוך דיברנו על החמ"ד.

<איריס מנדה בן יעקב: יצאה הנחיה בעקבות המכתב שהוצאנו לכל בתי הספר בשם הנהגת החמ"ד, אברהם ליפשיץ.

<איריס מנדה בן יעקב: הם מרשים לארגונים, לפחות לחלקם, להיכנס לבתי הספר, לצוותים החינוכיים, וזו התקדמות עצומה.

<אלישע אלכסנדר: זה חובה?

מירב בן ארי: רגע.

מירב בן ארי: שנייה.

מירב בן ארי: אלישע, קול קורא למנהלי בתי ספר זה לא חובה.

מירב בן ארי: על מה אתה מדבר?

מירב בן ארי: קודם כל זה פעם ראשונה בכלל שאתה יודע שמזמינים ארגונים, ולבית הספר יש תקציב כדי לשלם להם, ולא בונה על ההתנדבות של חוש"ן או איגי או מעברים – זה אחד.

מירב בן ארי: בוא נתחיל קודם.

מירב בן ארי: אנחנו בצעד היסטורי.

<אלישע אלכסנדר: צוותי מורים.

מירב בן ארי: צוותי מורים, הכשרה של מורים.

קארין אלהרר: אלישע, תן קרדיט למירב.

קארין אלהרר: אתה צריך להיות מרוצה.

מירב בן ארי: בוא נבזבז את המיליון וחצי שקל האלה.

מירב בן ארי: יש לנו גם תוכנית שעשינו, סיוע בשכר דירה.

מירב בן ארי: התחלנו ב-2 מיליון שקל.

מירב בן ארי: ציפי היתה בלחץ, משרד השיכון - תוכנית לסיוע בשכר דירה.

מירב בן ארי: אגב, לצעירה מהדירה, עדן, כשתצאי מהדירה ותרצי להשכיר דירה, יש תוכנית לסיוע בשכר דירה לצעירים חסרי בית, חסרי עורף שעברו לדירת מעבר ורוצים לצאת לעצמאות.

מירב בן ארי: המדינה נותנת.

<אלישע אלכסנדר: הם לא נתמכי ביטוח לאומי.

מירב בן ארי: נכן, אבל היא יכולה לקבל.

מירב בן ארי: אבל למה נתתי את זה כדוגמה – לא כי זו תוכנית באמת חשובה, אלא זו תוכנית שבה נתנו 2 מיליון שקל.

מירב בן ארי: אמרו לי בהתחלה: זה מעט.

מירב בן ארי: אמרתי להם: תגמרו את הכסף.

מירב בן ארי: הגברת גמרה את הכסף.

מירב בן ארי: קיבלה עכשיו תוספת של עוד 2 מיליון שקל.

מירב בן ארי: אם אנחנו נגמור את הכסף, זה לא מה – הלוואי שבתי ספר במדינת ישראל – חמ"ד, אפילו בתי ספר חילוניים יזמינו את הארגונים.

מירב בן ארי: לא יגידו למורה בכישורי חיים: תעבירי משהו על הקהילה, תקריאי להם איזה ספר, אלא יבואו אותו נציג או נציגה, טרנסג'נדר, הומו, לסבית, לא משנה מה, ויגיד - אז אנחנו נעקוב.

<אלישע אלכסנדר: שאומר מה מלחץ אותי?

<אלישע אלכסנדר: אנחנו 0.5% באוכלוסייה.

<אלישע אלכסנדר: עכשיו יש המון מודעות לטרנסיות, אבל עדיין הורים לא מקבלים, המון-המון ילדים הולכים להגיע לזנות, כי משרד החינוך לא מוכן ולא ערוך ולא משרד הרווחה – לא כי אתם לא מהממים אלא עוד לא עשינו את זה, וזה הולך לעלות למדינה כל כך הרבה כסף, להוציא אנשים מזנות.

מירב בן ארי: חלק מהתוכנית הזו – היא גם לתוכנית להכשרת מורים, ותוכנית שמורה יוכל להתמודד עם אותן שאלות ואותם עניינים מגדריים.

מירב בן ארי: תאמין לי שאנחנו עושים- - -

<אלישע אלכסנדר: זה הולך להיות קשה.

<איריס מנדה בן יעקב: אנחנו לא לבד בסיפור הזה – יש גם חוות הדעת של ההורים ויש החברה.

<איריס מנדה בן יעקב: אנחנו חיים במציאות- - -

מירב בן ארי: בואו נעשה מעקב.

מירב בן ארי: הבטחתי גם בוועדת החינוך לעשות מעקב על התקנה, לראות שאנחנו נכנסים לבתי הספר.

מירב בן ארי: הזמן שלי קצר ואני רוצה – אל"ף, יש לך תשובות?

<אביטל וינר אומן: נשלח כרגע לוועדה כל התשובות בצורה מסודרת.

<אביטל וינר אומן: מסמך לא חתום, כי אף גורם מקצועי לא נמצא היום, אבל נשלח המסמך לוועדה, לא חתום עדיין.

מירב בן ארי: בסדר.

מירב בן ארי: משרד השיכון פה?

מירב בן ארי: אז אני מתקדמת.

מירב בן ארי: ביטוח לאומי, שלחתם שאתם מאפשרים לכל הפונים שרוצים להעביר את השייכות שלהם לתל-אביב, שהונגשו ועדת טרנסג'נדרים בשלושה מקומות בארץ.

מירב בן ארי: האם באמת כל מי שמבקש יכול להיות משויך לסניף תל-אביב?

מירב בן ארי: האם פניתם לארגונים שיפרסמו את זה?

מירב בן ארי: האם הורחבו מספר הסניפים המומחים, והאם נקבע נוהל חדש לוועדות רפואיות?

מירב בן ארי: בבקשה, גברתי.

<מרלית הר ציון: שמי מרלית הר ציון, מהמשרד לביטוח לאומי, מנכות כללית.

<מרלית הר ציון: אכן הרחבנו – לא רק סניף תל-אביב; גם ירושלים, באר שבע וחיפה.

<מרלית הר ציון: פורסם חוזר.

<מרלית הר ציון: העברנו אותו.

<מרלית הר ציון: אלישע מכיר את החוזר הזה היטב.

<מרלית הר ציון: בנוסף, כל הרופאים של הסניפים הללו קיבלו הדרכה וימי עיון.

מירב בן ארי: תוכלי להעביר גם לוועדה את החוזר הזה?

מירב בן ארי: בבקשה תביאי ממנה את העותק.

<מרלית הר ציון: הנגשת הסניפים – אמרנו שמין אנחנו לא מבקשים בטפסים לציין.

מירב בן ארי: נכון.

מירב בן ארי: את זה אמרתי גם בהתחלה.

<מרלית הר ציון: אני חושבת שענינו על הכול.

מירב בן ארי: זה הנוהל.

<מרלית הר ציון: כן.

<ירון גל: שמי ירון גל, מנהל דירת מעבר לצעירות טרנסג'נדריות ללא לעורף משפחתי, של משרד הרווחה.

<ירון גל: לי יצא כבר ללוות צעירות בביטוח לאומי בסניף שעבר את ההכשרה הזאת.

<ירון גל: לא כל כך ברור לי איזו הכשרה הם עברו כי הרופא, הפסיכיאטר שפגש את הצעירות שליוויתי, לא שאל שאלות שונות ממה שהוא שאל לפני, והוא לא התעמק באיך מתבטאת ההיסטוריה, והוא לא שאל מה הקושי באמת.

<ירון גל: יכול להיות שזה בסדר, שזה חלק מהתהליך, אבל הוא לא קבע אחוזי נכות שמספיקים - זה לא רק פסיכיאטר אחד, אבל אז הוזמנו לעובדת שיקום ולהמשך.

<ירון גל: עובדת השיקום לא ידעה שזה סניף מומחה, לא עברה הכשרה.

<מרלית הר ציון: מתי זה היה?

<ירון גל: זה היה לפני חודש.

מירב בן ארי: עם מי אתה בקשר בביטוח לאומי תל-אביב?

מירב בן ארי: עם עופר?

מירב בן ארי: הוא תמיד יהיה בתל-אביב.

<ירון גל: אני בקשר בעיקר עם חגית, ואני עובד אתה, ונעשה הכשרה לעובדות שיקום של תל-אביב.

<ירון גל: אם אנחנו מדברים על המהלך של ביטוח לאומי, להקים סניפים מומחים, להבין מה צריך להיות כדי שיהיה סניף מומחה.

<מרלית הר ציון: אני אישית הייתי ביום עיון של רופאים מארבעת הסניפים הללו, פסיכיאטרים ופסיכולוגים, הכשרה.

<מרלית הר ציון: הזמנו לשם גם נציגה – לידיה, וגם פקידי שיקום עברו הכשרה, אז אם יש מקרה ספציפית, אשמח לדעת.

<מרלית הר ציון: תעביר תאריך של הוועדה ומי היה בוועדה.

<ירון גל: זה לא כתלונה.

<מרלית הר ציון: אני באמת רוצה לדעת, אם יש בעיה ספציפית.

<מרלית הר ציון: בנוסף, מהלך מהפכני אצלנו – הרי כדי לגשת לוועדה רפואית אדם חייב למסור מסמכים רפואיים, אחרת על סמך מה?

<מרלית הר ציון: לגבי הקהילה הטרנסג'נדרית, אנחנו מוותרים על מסמכים רפואיים, ומקבלים גם מסמך מעובד סוציאלי של הקהילה, שליווה אותו.

<מרלית הר ציון: הרבה פעמים החבר'ה האלה פשוט לא מטופלים על-ידי רופאים, ואין ברשותם מסמך רפואי.

<מרלית הר ציון: אני חושבת שזה מהפך.

מירב בן ארי: זה חשוב.

מירב בן ארי: המשטרה, רוצים להתייחס?

<דקלה פוגל ברדה: אנחנו התייחסנו בוועדה הקודמת באשר להנחיות.

מירב בן ארי: בסדר גמור.

מירב בן ארי: בבקשה, אלישע.

<אלישע אלכסנדר: יש כל הנושא של טיפול לאחר ניתוח, שלא ברור שהוא ממומן על-ידי – אחרי שנשים טרנסיות עוברות ניתוח, צריך לעשות טיפול כדי שזה- - -

מירב בן ארי: מעקב.

<אלישע אלכסנדר: לא רק מעקב.

<אלישע אלכסנדר: יש טיפול שצריך לעשות – אחרת הלך הניתוח.

מירב בן ארי: היא לא עושה את זה עם הרופא שלה בקופת חולים?

<גל וגנר קולסקו: לא, כי זה טיפול מיוחד שמצריך צוותים שהוכשרו במיוחד – זה יכול היות שאחות שהוכשרה, מלווה שהוכשרה.

מירב בן ארי: מי מוכשר לזה?

<אלישע אלכסנדר: אף אחד.

<אלישע אלכסנדר: אין הכשרה.

<אלישע אלכסנדר: זה לא נעשה.

<אלישע אלכסנדר: מי שיודעת, מספרת לחברה שלה איך לעשות את זה, ועושה את זה.

<אלישע אלכסנדר: מי שלא, נהרס לה הניתוח.

<אלישע אלכסנדר: ואז משרד הבריאות משלם כי הוא צריך לעשות ניתוחי תיקון.

<אלישע אלכסנדר: חבל על הכסף.

<אלישע אלכסנדר: אני רק רוצה לומר שאני מרגיש שכל הניסיונות לחסוך על הניתוחים ודברים כאלה, זה בסופו של דב ר יוצר נטל על מערכת הרווחה והבריאות והמשק ועוד אובדנות, וזה עולה לנו כסף.

<אלישע אלכסנדר: חוסכים פה ומשלמים הרבה יותר במקום אחר.

<אלישע אלכסנדר: בריאות הנפש – לא דיברנו על זה בכלל.

<אלישע אלכסנדר: יש נהלים לגבי נושא טרנסג'נדרי.

<אלישע אלכסנדר: הכשרות.

<אלישע אלכסנדר: שב"ס – בטח אתה תדבר אחר כך.

<אלישע אלכסנדר: משרד המשפטים, שלחנו להם פנייה לגבי הנושא של למה בכלל צריך ועדה במשרד הבריאות כדי לשנות לנו את סעיף המין.

<אלישע אלכסנדר: הם ענו לנו מאוד יפה, ותודה.

<אלישע אלכסנדר: פשוט רציתי להעלות את זה כדי לוודא שבאמת תהיה פגישה ומתי תקרה.

מירב בן ארי: מכירה את זה?

מירב בן ארי: בבקשה, גברתי.

<דפנה גוטליב: דפנה גוטליב, משרד המשפטים.

<דפנה גוטליב: הפנייה לא נגעה רק לשאלה למה יש ועדה אלא כל מיני כשלים שיש בטיפול עם משרד הפנים ובטיפול עם משרד הבריאות, ומה שחשבנו – שאנחנו רוצים לעשות שיח משולב עם משרדי הממשלה, כלומר אלינו פנו עידו קטרי, אלישע ואוהד חזקי, מנכ"ל האגודה ללהט"ב, אז מבחינתנו, אלה הגורמים שנדבר אתם.

<דפנה גוטליב: אם תרצו להוסיף גורמים נוספים, מקובל כמובן.

<דפנה גוטליב: פנינו גם לגורמים באקדמיה שעוסקים בתחום, שהממשק שלהם הוא בין משפטים וזכויות להט"ב ובעיקר טרנסג'נדרים.

<דפנה גוטליב: אחרי השיח והניסיון לעשות שיח משולב, נעשה שיח פנים-ממשלתי ונראה מה הפתרונות.

מירב בן ארי: אז אתם תעדכנו אותנו.

מירב בן ארי: בבקשה, משפט אחרון.

<אלישע אלכסנדר: הם אמרו שיש רפרנט – מיהו?

מירב בן ארי: משרד הפנים?

מירב בן ארי: היא נתנה כתובת מייל.

קארין אלהרר: למה לא רפרנט?

קארין אלהרר: דיברנו על זה בדיון הקודם.

<תמי אזרזר: המחלקה מחולקת לשלושה דסקים.

<תמי אזרזר: כל דסק מתייחס לאזור מסוים בארץ.

<תמי אזרזר: יש ראש דסק.

<תמי אזרזר: הרפרנט מקבל את הפנייה ומעביר את זה לראש הדסק, שמטפל מול הלשכה הספציפית.

<תמי אזרזר: צריך לברר מול הלשכה הספציפית, אז אם יש ראש דסק צפון, שמטפל בלשכת חיפה, הוא אמור לעשות את הבירור מול הפקיד בלשכת חיפה.

<תמי אזרזר: הוא גם הגורם המקצועי, שיכול להשיב לעניין הזה.

<תמי אזרזר: לתת כמה אנשים ולפזר את זה – זה יותר מדי.

<תמי אזרזר: בשביל זה יש מזכירה למחלקה.

<תמי אזרזר: היא פותחת את המייל הזה כמה פעמים ביום, מעבירה את זה בהתאם.

<תמי אזרזר: אגב, היתה פנייה, מישהו באילת - קיבלתם תשובה.

<אלישע אלכסנדר: אני פניתי.

<תמי אזרזר: קיבלת תשובה.

<אלישע אלכסנדר: וזה משהו שאני רוצה להעלות – אני חושב שלפעמים טוב לתת דוגמה פרטית כדי לראות איפה יש כשלים.

מירב בן ארי: אנחנו חייבים לסיים.

<אלישע אלכסנדר: קצר מאוד – מישהו פנה לשנות שם, ונאמר לו במכתב מאוד לא ברור, ורמזו לו שהוא צריך לעשות סיום של תהליך שינוי מין.

<תמי אזרזר: זו היתה טעות.

<אלישע אלכסנדר: זה אומר שהפקידים לא יודעים איזו תשובה לתת, וצריך אולי לתת להם הכשרה.

<אלישע אלכסנדר: לא כולם נמצאים בקשר אתנו.

<אלישע אלכסנדר: לא כולם מכירים את האימייל הזה.

<אלישע אלכסנדר: הם צריכים לדעת.

<תמי אזרזר: רשות האוכלוסין קלטה בעקבות ההליך הביומטרי עשרות פקידים חדשים.

<תמי אזרזר: יש הנחיות.

<תמי אזרזר: יצאו הדרכות.

<תמי אזרזר: יש נוהל חדש.

<תמי אזרזר: הועברו הדרכות ללשכות, הועברו הדרכות בעניין שיפור שירות ומתן שירות הולם במקביל לשירות המקצועי.

<אלישע אלכסנדר: אז איך קרתה טעות?

<תמי אזרזר: אני לא יכולה לדעת.

<אלישע אלכסנדר: היו הכשרות בנושא הטרנסים?

<תמי אזרזר: היו הכשרות.

<אלישע אלכסנדר: כמה אנשים השתתפו בה?

<תמי אזרזר: כל פקידי לשכות רשות האוכלוסין עברו את ההכשרה, מי שנכח באותו יום בלשכה.

<אלישע אלכסנדר: זה נעשה בשיתוף ארגוני קהילה?

מירב בן ארי: אתם יכולים לדבר אחרי זה.

מירב בן ארי: אנחנו ממשיכים.

מירב בן ארי: איגי, בבקשה.

<מאיה ארבל: מאיה מאיגי.

<מאיה ארבל: רציתי לדבר לאיריס משפ"י.

<מאיה ארבל: בסוף הישיבה בדצמבר קיבלנו הוראה מחברת הכנסת אלהרר, לצאת עם מכתב שמייצר אלטרנטיבה או תקנות התייחסויות לקהילה הטרנסית במשרד החינוך.

<מאיה ארבל: כתבנו מכתב והעברנו אותו.

<מאיה ארבל: רציתי לדעת מה קורה עם זה.

מירב בן ארי: המכתב שהפניתם למשרד החינוך?

מירב בן ארי: נכון, יש לי את זה פה גם.

<מאיה ארבל: יש התקנה.

מירב בן ארי: איריס יצאה שנייה.

<מאיה ארבל: אנחנו יודעות שיש התקנה עם כניסה של ארגונים, שזה באמת מבורך ונחמד, למרות שזה עדיין כאפשרות ובחירה של בתי הספר, ולא עונה לגמרי על הצרכים של הכשרות של צוותי החינוך לגבי טרנסופוביה והתמודדות ברחבי בית הספר, איך הצוות החינוכי מטפל בזה, בטח שירותים, בטח עניין של הפרדה מגדרית בשיעורי ספורט, בטח חינוך מיני או שיעורים של חינוך מגדרי- - -

מירב בן ארי: יש הפרדה בשיעורי הספורט?

<מאיה ארבל: בין בנים לבנות בשיעורי הספורט תמיד מפרידים, גם אם נותנים להם כדורגל או כדורעף.

<מאיה ארבל: גם אם נותנים להם ריצה.

<מאיה ארבל: מפרידים.

<מאיה ארבל: זה יוצר המון עניינים של ביטחון ומרחב בטוח לבית ספר.

מירב בן ארי: איריס, בדקה תעני להתייחסות על המסמך שלהם.

<איריס מנדה בן יעקב: קודם כל, אנחנו יושבים בשולחן עגול זו שנה שנייה עם איגי וגם עם חוש"ן וגם עם מעברים.

<איריס מנדה בן יעקב: כל הארגונים שיש להם נגיעה בחינוך.

מירב בן ארי: מי יושב שם?

מירב בן ארי: רן ומנדי?

<איריס מנדה בן יעקב: כן.

<איריס מנדה בן יעקב: ישב שם עופר, ולפעמים מנדי – לא באופן קבוע.

<איריס מנדה בן יעקב: עכשיו אני מבינה שהתחלפו האנשים, אז השעינו את השולחן העגול - גם בחוש"ן וגם באיגי יש שינויים.

מירב בן ארי: יש שינויים.

<איריס מנדה בן יעקב: מאוד קשה לתקשר עם אנשים שהם לא קבועים בתוך שולחן, אז אנחנו מחכים לזה.

<איריס מנדה בן יעקב: בכל מקרה, הטענות הובאו בשולחן העגול.

<איריס מנדה בן יעקב: אנחנו גוזרים תוכנית פעולה.

<מאיה ארבל: זאת השאלה הכי גדולה – האם יש תוכנית פעולה ליישום הכשרות צוותי חינוך לא בתקנה של כניסת ארגונים לבתי הספר אלא בהכשרת צוות חינוכי להתמודדות עם חוויה מגדרית בבית ספר – גילויי טרנסופוביה או בכלל ידיעה שדבר כזה- - -

מירב בן ארי: אסכם את זה, כי אין לנו זמן.

מירב בן ארי: בגלל החילופים של המנכ"לים גם בחוש"ן וגם באיגי, אנחנו רוצים שאתם קובעים שולחן עגול חדש – הבנתי שנבחרה המנכ"לית החדשה של איגי.

<מאיה ארבל: כן.

<תמר יהל: ביום ראשון.

מירב בן ארי: מזל טוב.

מירב בן ארי: ברכות.

מירב בן ארי: נאחל לך בהצלחה.

מירב בן ארי: אתם יושבים בשולחן עגול עם המנכ"ליות החדשים, ולישיבה הבאה תבואו עם ההתייחסות למסמך של איגי, כי יש דברים בתוך המסמך.

<מאיה ארבל: המסמך הוא תולדה של מעגלי השיח, כלומר מעגלי השיח קרו, ויצרנו מסמך.

<איריס מנדה בן יעקב: לקחנו בחשבון, לוקחים בחשבון.

<איריס מנדה בן יעקב: לא בבת אחת.

מירב בן ארי: קיבלנו התייחסות שיש עכשיו שני ימי ניתוחים בחודש, כולל תיקונים, וכמות ימי הניתוח הוכפלה.

מירב בן ארי: ב-2016 בוצעו 32 ניתוחים, כולל ניתוחים מתקנים, ומפאת עומס עבודה אין באפשרות במשרד לדווח לוועדה מדי חודש בחודשו על כמות ימי הניתוח, אבל המשרד מבקש מהוועדה לדווח פעם בסמסטר.

קארין אלהרר: בסדר.

קארין אלהרר: זה לא מעניין אותי.

מירב בן ארי: אבל זו בהחלט בשורה חשובה, שהכפילו את מספר הניתוחים בחודש - שני ניתוחים בחודש.

קארין אלהרר: התשובה שהמשרד עמוס, ולא יכול לדווח, היא לא מקובלת.

קארין אלהרר: אתם צריכים לדווח לכנסת.

קארין אלהרר: אנחנו כן מברכים אתכם על תוספת יום ניתוח.

מירב בן ארי: מי פה מהבית הפתוח?

מירב בן ארי: אז אני עוברת.

מירב בן ארי: חוש"ן, את רוצה לומר משהו?

מירב בן ארי: אז מאיר, אחרון.

<מאיר: אחת, רציתי לפנות לנציגי המשטרה ולשאול, מה היחס של המשטרה לתקיפות מיניות אצל גברים טרנסים ונשים טרנסיות?

<מאיר: אם אפשר התייחסות.

<דקלה פוגל ברדה: לא הבנתי את השאלה מספיק.

<דקלה פוגל ברדה: מה זה אומר, יחס?

<מאיר: שאם מגיעים שני שוטרים לשטח ביער ירושלים, ואומרים לגבר: תגיד תודה – עשו לך טובה, ופשוט לוקחים את הרכב ונוסעים, בלי להוציא את אותו גבר מיער ירושלים, אם זה יחס מקובל במדינת ישראל 2017?

מירב בן ארי: על מה אתה מדבר?

<מאיר: אני מדבר על תקיפה מינית שעברתי לפני כמה חודשים על-ידי מישהו לא נודע, שאני לא יודע מיהו.

<מאיר: צלצלתי 100 – לא ידעתי אפילו איפה אני נמצא.

<מאיר: אותרה השיחה כנראה, הגיעו שני שוטרים למקום, לא טרחו להוציא אותי מהיער, אבל טרחו לומר לי שאני צריך לומר תודה, כי מישהו עשה לי טובה.

מירב בן ארי: האם התלוננת בכתב?

<מאיר: לא.

מירב בן ארי: למה?

מירב בן ארי: יש יחידה שזה התפקיד שלה.

<מאיר: כאבה לי הבטן.

מירב בן ארי: אין ספק.

מירב בן ארי: לפני כמה זמן זה היה?

<מאיר: כמה חודשים.

מירב בן ארי: איך אתה רוצה שנוכל לטפל בזה, אם לא?

קארין אלהרר: מה זה ההתנהלות הזאת?

<מאיר: אני לא יודע אם זה תלוי שוטרים בשטח.

<דקלה פוגל ברדה: אני חושבת שדי ברור שמשטרת ישראל, כשנודע לה על ביצוע עבירה, מחויבת לתת מענה.

<דקלה פוגל ברדה: ודאי לא אוכל להתייחס למקרה נקודתי שלא הוגשה בו תלונה רשמית, ובוודאי שלא הובא לידיעתי.

<דקלה פוגל ברדה: גם אומר שיש קצין שנמצא - הוא היה בדיון הקודם.

<דקלה פוגל ברדה: לצערי, היום הוא חולה.

קארין אלהרר: גברתי, אני לא באה בטענה אליך.

קארין אלהרר: אני רק שואלת, מה גברתי ממליצה לעשות במקרים מסוג זה?

<דקלה פוגל ברדה: קודם כל צריך להגיש תלונה לכל נקודת או תחנת משטרה, והסוגיה תטופל בצורה הכי מקצועית והכי ראויה – כמובן, בהתאם לכל הנהלים המשטרתיים והכללים החוקיים.

<דקלה פוגל ברדה: אם יש טענה כלשהי, משטרת ישראל ודאי יש לה המון גופים שאפשר לבוא ולשטוח טענות של אזרחים.

מירב בן ארי: תודה.

<מאיר: יש לי עוד כמה נקודות.

<מאיר: בעקבות כך נכנסתי להיריון.

<מאיר: אני מתקשר לקופת חולים כללית, ומבקש לקבוע תור לגניקולוגית, אבל אני מופיע במערכת בתור זכר.

<מאיר: מאז אני מופיע כזכר במערכת - אתה עושה מאתנו צחוק?

<מאיר: ניתוקים בטלפון.

מירב בן ארי: שנייה.

מירב בן ארי: נכנסת להיריון מהאירוע הזה שקרה?

<מאיר: כן.

<מאיר: מתקשר לקופת חולים כללית, *2700, מבקש, ומנתקים: אדוני, אתה לא צריך לראות גניקולוגית.

<מאיר: אולי אתה צריך לראות אורולוג.

<מאיר: מגיע במצב לא טוב, אני לא מרגיש טוב, יוצאות לפי הפרשות ירוקות מהגוף, אני מבקש להגיע לטיפול רפואי, מגיע לשערי צדק.

<מאיר: מגיע לקופת חולים קודם כל, מגיע לשערי צדק, הולך למרפאת נשים, מגיע למרכז לבריאות האשה הנהדר בשערי צדק, ואומרת לי שם האחות הנפלאה, והיא מוקלטת: איפה המצלמה הנסתרת?

<מאיר: היא מדברת לאשתי: אז את הכנסת אותו להיריון?

<מאיר: היינו צריכים לחפש את גברת רויטל ארבל, שהיתה הגניקולוגית שלי לפני עשר שנים, להשיג את הטלפון שלה במרמה, לקבוע אתה פגישה במחלקה אורולוגית מתחת, כדי שתעלה אתי לקומה 5, כדי לומר להם שהיחס שלהם טרנסופובי ושיקבלו אותי פנימה בבקשה, ושאני לא עובד על אף אחד, ושאני ממש לא רוצה, לדברי האחות, שימששו אותי.

<מאיר: אני לא מבין, אנחנו בשנת 2017.

מירב בן ארי: אתה באמת חושב שלמרות שאנחנו ב-2017- - -

<מאיר: אני לא יודע.

<מאיר: אני ביקשתי להיות פליט במדינת קנדה.

<מאיר: באמת.

<מאיר: מדינת ישראל אמרה: מה קרה לך?

<מאיר: המצב פה של להט"בים נהדר.

<מאיר: נלחמו בתיק שלי בקנדה.

<מאיר: אם אני מגיע לכאן, וזה היחס שאני מקבל בשנת 2017, או אתם מחזירים לי את הדרכון שלי, אומרים לי שלום, סע למקום שמשטרה יכולה לשמור עליך, שלא כשאתה מקבל איום ברצח, ואתה צריך להחליף את הלבוש שלך, שאתה לא יכול לגור בשום מקום בצורה בטוחה, שאתה יכול לעבוד כי ביטוח לאומי לא מחזיר את השם שלך משנת לא יודע מה, שאתה יכול לקבל שירותים רפואיים, שאתה יכול לקבל יחס הוגן מהמשטרה, שאתה יכול לקבל רווחה או עובדת סוציאלית שיכולה להבין את מה שאתה אומר, ואתה לא מדבר בסינית ולא שואלת אותך: אתה ממש לא רוצה להיות חילוני?

<מאיר: לא, אני לא רוצה להיות חילוני.

<מאיר: אני לא צריך לבחור בין הדת שלי לבין הנטייה המגדרית שלי או איך שלא יקראו לזה.

<מאיר: אני לא מבין למה הכול חייב ליפול איכשהו.

<מאיר: זה נראה לי כמו מסכת – קוראים למד"א?

<מאיר: לא מזיזים.

<מאיר: אשתי התחרפנה.

<מאיר: אני נמצא עם מסכת חמצן.

<מאיר: מד"א לא מסכימים לחבר עד שם לא מזהים את הבן אדם.

<מאיר: מה לעשות שאני קופץ בתור ג'ול שמרית לא משנה מה?

<מאיר: מה לעשות?

<מאיר: אז לא מזיזים את האמבולנס עד שאין זיהוי ודאי.

<מאיר: יש תעודת זהות, ריבונו של עולם.

<מאיר: תניעו את הרכב.

<מאיר: אנחנו מדברים על טיפולים מצילי חיים.

<מאיר: לא מזיזים את הרכב עד שאין זיהוי ודאי, ואז גורם לגיחוכים – מה, הוא קוקסינל, וצוחקים, והנהג.

<מאיר: הייתי מאוד רוצה לדעת איפה כל הרשויות שאמורות לטפל בדברים הללו.

<מאיר: למה המערכת לא מסונכרנת – לא עם ביטוח לאומי, לא עם מד"א, לא עם כל מיני רשויות.

<מאיר: למה זה צריך ליפול בנקודות האלה?

<מאיר: למה אני צריך לצאת מהארון מול כל אדם שאני פוגש ברחוב, או שאני צריך לקבל ממנו עזרה?

<מאיר: לא מרגיש צורך.

<מאיר: ואם שיניתי את זה ושברתי את הראש לעשות את זה מול משרד הפנים, וכמו שראינו, זה שבירת ראש - למה אני צריך להיתקל בזה בכל מערכת?

<מאיר: למה?

<מאיר: אני רוצה ללכת ללימודים.

<מאיר: משרד החינוך לא משנה שם בתעודת בגרות, אז מה אני צריך, להסביר את זה לכל אדם?

מירב בן ארי: מה עם שינוי שם בתעודת בגרות?

מירב בן ארי: אם הוא שינה בתעודת זהות, מה הבעיה לשנות לו בתעודת בגרות?

<איריס מנדה בן יעקב: זה לא המנדט שלי.

<איריס מנדה בן יעקב: אפשר לברר את זה.

מירב בן ארי: תבררי לנו ותעבירי לנו.

מירב בן ארי: עמותת שלומית, בבקשה.

<ענת ארדיטי: ענת ארדיטי, מנהלת אגף תוכניות מיוחדות מעמותת שלומית.

<ענת ארדיטי: יש לנו תוכנית שנותנת מענה – עמותה לשירות לאומי שנותנת מענה לטרנסג'נדרים.

<ענת ארדיטי: אנחנו נותנים דיור.

<ענת ארדיטי: יש לנו קושי מאוד גדול להמשיך לתת את המענה בדיור, כי התוכנית קיימת שלוש שנים, ואנחנו מגלים שהתקציבים שיש לנו- - -

מירב בן ארי: ציפי מטפלת בזה.

מירב בן ארי: אוכלוסיות מיוחדות.

מירב בן ארי: זה אחת העמותות המרכזיות בחוק של שירות לאומי, שאגב עבר שלשום – אתמול הצבענו על זה, וחלק מזה זה תקני הדיור, שמוגדר נוער בסיכון.

מירב בן ארי: זה בדיוק מה שציפי עובדת עכשיו.

קריאה: כולל הלנה בשישי-שבת?

מירב בן ארי: כן.

<ציפי נחשון-גליק: אנחנו הולכים להקים כמה דירות לשירות לאומי.

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: אתם בין העמותות.

מירב בן ארי: זה בסדר.

מירב בן ארי: אנחנו מטפלים בעניין - שתדעי.

מירב בן ארי: היתה המנכ"לית שלך אתמול פה כל היום.

מירב בן ארי: אנחנו מטפלים בזה וגם ציפי מכירה את זה טוב.

מירב בן ארי: אנחנו חייבים לסכם.

מירב בן ארי: חברת הכנסת גרמן.

יעל גרמן: אני רוצה לומר קודם כל, שאני מלאת התפעלות ואפילו מתרגשת מההתקדמות שנעשתה בעקבות ארבעה דיונים, קארין, והתודות הן לך.

יעל גרמן: את רואה, מירב – לא רק בקואליציה, שאת עשית ועושה דברים נפלאים, אלא גם באופוזיציה ניתן לעשות שינויים עם התמדה ומסירות, ואני אומרת את זה לזכותה של יושבת-ראש הוועדה.

מירב בן ארי: אין ספק.

יעל גרמן: אני חושבת שהשינוי בתעודת הזהות, ההקלות בשינויים בתעודת הזהות זו בשורה מרגשת ממש.

יעל גרמן: גם התוספת של הניתוחים.

יעל גרמן: אבל מה ששמענו ממאיר בסוף, שכולנו, הלב נצבט והבטן רעדה, מבטא את היחס הטרנסופובי של הקהילה שלנו, ואני לא יכולה לסיים מבלי לגנות את סטודיו סי, שהוציא קמפיין שלכאורה הוא תמים ולא היתה בו כל כוונה רעה, אבל יש בו כל הסממנים הטרנסופוביים שאנחנו נלחמים נגדם משך כל השנים, ויש בו כדי להשיג אותנו לאחור ולבטל את כל מה שאנחנו עושים פה.

יעל גרמן: אז אני מצפה שכולם ייצאו מפה ויגנו וידרשו להוריד את הקמפיין, כי קמפיינים כאלה הם אלה שמביאים בסופו של דבר את כל ההישגים שלנו – הם מבטלים את ההישגים שלנו, וגורמים לכך שמאיר יזכה ליחס כזה, ואלה, וכל אחד שיושב פה.

יעל גרמן: תודה רבה.

קריאה: יש הפגנה ביום חמישי בערב בדיזנגוף.

<אברהם סופר: בואו בלבוש ספורט - עושים אימון ספורט, גם לנשים בהיריון.

מירב בן ארי: אני מקריאה את הסיכום של חברת הכנסת קארין אלהרר.

מירב בן ארי: היא מבקשת להודות לי...

מירב בן ארי: חמודה.

מירב בן ארי: ..

מירב בן ארי: לא יכולתי לחשוב על מחליפה מתאימה יותר.

מירב בן ארי: תודה, קארין.

מירב בן ארי: זה באהבה גדולה.

מירב בן ארי: אמרתי לה אתמול בלילה, כשהתכתבנו – כבר ראיתי שיש פה בעיה, אז אמרתי: יש חוץ וביטחון עם ראש הממשלה - אני חברה גם בחוץ וביטחון, אבל בשבילך כולם יכולים לחכות, מה שנקרא.

מירב בן ארי: אז ככה.

מירב בן ארי: יכול להיות שזה יעצבן פה קצת את נציגי הקהילה, אבל אני רוצה לפתוח ולומר כל הכבוד למשרדי הממשלה.

מירב בן ארי: המצב לא מושלם, רחוק מלהיות כזה.

מירב בן ארי: יש עוד הרבה עבודה אבל בהחלט רואה הרבה התקדמות.

מירב בן ארי: זה כולנו נסכים, שמאז הדיון הראשון לפני כשנה יש התקדמות מול כל משרדי הממשלה, יותר מודעות ונכונות.

מירב בן ארי: אנחנו רואים שהמשרדים עושים עבודה.

מירב בן ארי: זה משמח את כל חברות הכנסת שנמצאות פה, ואני בטוחה שגם את הארגונים.

מירב בן ארי: אני רוצה גם להודות לחברת הכנסת גרמן, שהכניסה לי את הנושא הזה עמוק לתוך הלב.

מירב בן ארי: אנחנו נמשיך לעקוב ולעשות פה את הדיונים שלדעתי, לפחות בחלק, מקדמים.

מירב בן ארי: לא במקרה הרבה מהתהליכים קורים בסמוך לדיונים, ואני חייבת לומר – אני נמצאת הרבה פעמים פה לידה, ומפתיע אותי איך לפני הדיון של הוועדה שלך מתקיים.

מירב בן ארי: מצד אחד אומרים: למה לא עשיתם לפני?

מירב בן ארי: מצד שני, עשיתם, אז לפחות עשיצתם.

מירב בן ארי: כמובן, יש עוד הרבה עבודה.

מירב בן ארי: משרד הבריאות, אנחנו רוצים לקבל לוועדה תוך שבוע - להעביר מכתב לכל מנהלי קופות החולים, ארגון רופאי המשפחה, על מה שדיברנו כאן.

מירב בן ארי: חשוב שזה יגיע לרמת רופאי משפחה.

מירב בן ארי: כמובן תמיד יש אותו רופא או רופאה שלא קראו את המייל, אבל אנחנו חייבים לדווח.

מירב בן ארי: אני אישית מוסיפה את הד"ר שמאוד הרשים אותי בעשייה שלו, ואני חושבת שכדאי שגורמים מקצועיים בתוך המשרד יכירו אותו.

מירב בן ארי: בנוסף, ממשרד הבריאות אנחנו רוצים תוך שבועיים איסוף נתונים על ההדבקה באיידס – האם יהיה ומתי תתחילו לאסוף את הנתונים?

מירב בן ארי: היא כאן.

מירב בן ארי: כמובן, אנחנו מברכים גם על ההחלטה להוסיף יום ניתוח נוסף לשינויי מין – זה גם לא קרה מעולם.

מירב בן ארי: מתי זה מתחיל, המעבר לפעמיים בחודש?

מירב בן ארי: אם זה התחיל – אנחנו רוצים לדעת.

מירב בן ארי: אם לא – אנחנו מבקשים דיווח כשזה יתחיל.

מירב בן ארי: כל שלושה חודשים ולא כל חודש.

מירב בן ארי: הם אמרו שיש להם לחץ, אז אנחנו נענות להם, וזה יהיה פעם בשלושה חודשים.

מירב בן ארי: משרד הבריאות, תאריכים של התכנסות הוועדה לשינוי מין.

מירב בן ארי: היום 8 במרס.

מירב בן ארי: יום האשה שמח לכולנו.

מירב בן ארי: אנחנו רוצים לדעת, אם תהיה עוד התכנסות של הוועדה בחודשים הקרובים – לא אם אלא מתי הוועדה מתכנסת בחודשים הקרובים, כמה פעמים התכנסה הוועדה גם בחודשים האחרונים.

מירב בן ארי: משרד הרווחה – על הפעילות שלהם בנושא הטרנסג'נדרים – אנחנו ממשיכות לעקוב אחר חיפוש המבנים.

מירב בן ארי: יעל – כפי שהבטחנו, נפנה לשר הרווחה, הוועדה תפנה בעניינך.

מירב בן ארי: משרד הבריאות – לגבי קופות החולים, אנחנו נפנה לקבל תשובה על נישוי הפנים.

מירב בן ארי: אנחנו הבנו שכן.

מירב בן ארי: כנראה יש פה משהו לא ברור - אם מממנים את הניתוח, כמה ניתוחים מומנו – נבדוק מול קופות החולים.

מירב בן ארי: זה משהו מאד קריטי.

מירב בן ארי: ניתוחי המשך, אנו רוצים תשובה ממשרד הבריאות, איך יכול להיות שאשה או גבר עושים את הניתוח, ובסוף נותנים לה להתמודד לבד עם העניין הזה, ואז יכול להיות שנגרם נזק, וכל מה שהשקענו בניתוח – למה לא טופס 17, קופת חולים?

מירב בן ארי: באיזו קונסטלציה אותם טרנסג'נדרים יכולים לעקוב אחרי הניתוח?

מירב בן ארי: ניתוחים נלווים – דיברנו גם.

מירב בן ארי: אנחנו רוצים לדעת, מה לוח הזמנים לגיבוש ההחלטה, וכמובן להזמין נציג ציבור – זה חייב להיות שם.

מירב בן ארי: הכול כמעט של משרד הבריאות.

מירב בן ארי: גם הנושא של טיפולים גניקולוגיים – גם מאיר דיבר על זה – אנחנו רוצים לקבל התייחסות לעניין הזה מבחינת הקהילה הטרנסית.

מירב בן ארי: כל פעם אנחנו מתעסקים בנושא הזה, ולא מקבלים תשובה כמו שצריך.

מירב בן ארי: למה הקושי הזה?

<מאיר: גם תרופות.

מירב בן ארי: כן, תרופות ומרשמים לתרופות וטיפולים גניקולוגיים.

מירב בן ארי: ביטוח לאומי, אנחנו רוצים שתעבירו את הנוהל לוועדות הרפואיות תוך שבועיים, במייל, בבקשה, ולגבי הסניפים המומחים – מתי נפתחו?

מירב בן ארי: למי לפנות בסניפים?

מירב בן ארי: אילו הכשרות מעבירים?

מירב בן ארי: משרד החינוך – זה ההתייחסות למסמך שלי.

מירב בן ארי: נתת פה שבועיים, אבל אולי כדאי לתת יותר.

<איריס מנדה בן יעקב: שבועיים לא נצליח לענות.

<איריס מנדה בן יעקב: קודם שייכנסו לתפקיד – זה לוקח זמן.

<איריס מנדה בן יעקב: אנחנו בסוף אפריל נתכנס שוב לשולחן עגול.

<איריס מנדה בן יעקב: בינתיים אנחנו גם עובדים על התקנה התקציבית.

<איריס מנדה בן יעקב: אי-אפשר להרוג אותנו.

<איריס מנדה בן יעקב: לאט-לאט.

מירב בן ארי: אנחנו צריכים, איריס תשובה, את יכולה לברר לנו בנושא שינוי השם בתעודת הבגרות.

<איריס מנדה בן יעקב: אברר.

מירב בן ארי: משטרה.

מירב בן ארי: האם אפשר להגדיר, רפרנט במשטרה שיוכל לקבל את התלונות של טרנסג'נדרים?

<דקלה פוגל ברדה: יש לנו רפרנט.

מירב בן ארי: טלפון?

מירב בן ארי: מסרו שם של מישהו בוועדת הפנים?

<דקלה פוגל ברדה: רב פקד ישראל לוי מחטיבת החקירות הוא הרפרנט.

<דקלה פוגל ברדה: הוא בקשר עם הקהילה.

קארין אלהרר: טלפון.

קריאה: מתלוננים, ומתייחסים אליה בזלזול.

<דקלה פוגל ברדה: כל תלונה – לתחנת המשטרה.

מירב בן ארי: חברים, אנחנו חייבים לסיים כי המליאה כבר התחילה.

מירב בן ארי: אני מודה לכולכם, לכל מי שהגיע.

מירב בן ארי: תמשיכו ללוות, לחברת הכנסת קארין אלהרר על הפעילות הנהדרת, החשובה והמקצועית שאת עושה למען הקהילה הטרנסג'נדרית.

מירב בן ארי: תודה רבה, הישיבה נעולה.