ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 293, 2016-11-29 11:00

ניסן סלומינסקי: צהרים טובים לחבריי חברי הכנסת, צהרים טובים לאנשי הממלכה ולאחרים.

משה גפני: אני הממלכה.

משה גפני: הם עובדים.

ניסן סלומינסקי: הם הגוף המבצע.

ניסן סלומינסקי: מאחר ואנחנו דנים בהצעת חוק פרטית, מקובל שלפני שהייעוץ המשפטי ידבר, ניתן למציעים להציג את ההצעה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו בהכנה לקריאה שנייה ושלישית.

משה גפני: אדוני היושב ראש, אני מודה לך על זה ששמת את הנושא בסדר היום.

משה גפני: ראיתי שיש לך סדר יום עמוס.

משה גפני: אני מודה לך, באמת החוק הזה אורך הרבה זמן.

משה גפני: אני מבקש לומר שאני חושב שאני לא מחדש לאף אחד שום דבר.

משה גפני: יש קבוצה אחת באוכלוסייה שמבחינת המספר שלה באוכלוסייה, המספר הוא מספר גדול והיא לא נמצאת בכל המקומות בהם היא הייתה אמורה להיות.

משה גפני: לא מקבלים אותם לעבודה.

משה גפני: אני יכול להביא הרבה סיפורים והרבה מקרים אבל אני לא רוצה כי עשיתי את זה בישיבות קודמות.

משה גפני: זה החוק הכי צודק שיכול להיות מבחינת העדפה מתקנת.

משה גפני: החוק הכי צודק שיכול להיות.

משה גפני: כל הקבוצות האחרות שסובלות מקיפוח נמצאות בחקיקה.

משה גפני: נמצאות נשים, נמצאים ערבים, דרוזים, צ'רקסים, עולי אתיופיה, אנשים עם מוגבלות, רבים מאוד נמצאים בהעדפה מתקנת ומי שאני לא מצליח, אנחנו לא מצליחים, אלה בני האוכלוסייה החרדית.

משה גפני: אם אין בעיה של האוכלוסייה החרדית וזה לא בגלל העדפה מתקנת ולא בגלל כלום, בסדר, אז תהיה אות מתה בספר החוקים אבל יהיה דבר אחד מאוד חשוב והוא שאני כאדם חרדי אדע שמיצינו את ההליך.

משה גפני: דרך אגב, אני חושב שזה ישנה באופן דרמטי.

משה גפני: כך אני חושב, אבל גם אם אני טועה וזה לא הולך לשנות כי לחרדים זו הגדרה אחרת, החוק הזה ישקיט את המצפון של כולנו כי כל הזמן מדברים על שילוב חרדים בעבודה וזה החוק שעושה העדפה מתקנת.

משה גפני: הוא לא אומר שהחרדים יש להם פריבילגיה, הוא לא אומר שהם לא צריכים שידעו את כל הדברים שיודע זה שמולם באותו תפקיד.

משה גפני: צריך העדפה מתקנת כך שבתוך השורה שיצטרכו לקבל אותם לעבודה, יהיו גם חרדים.

משה גפני: לכן אני מבקש להעביר את החוק הזה.

ניסן סלומינסקי: לגבי ההצעה הזאת, יש שני דברים.

ניסן סלומינסקי: הראשון, נצטרך כנראה לפצל אותה בין העולים לבין החרדים כי נוסף הנושא של העולים החדשים.

ניסן סלומינסקי: נפצל ונקיים על זה דיונים נפרדים כי זה לא באותו לוול.

ניסן סלומינסקי: דבר שני, אמרו שבאישור ועדת השרים נאמר שצריך לתאם את זה עם הממשלה וכנראה התיאום לא הסתיים, נגיד כך.

ניסן סלומינסקי: ידידי חבר הכנסת מקלב גם מודע לזה.

אורי מקלב: אני אתייחס בדבריי, ברשותך, גם למה ששקד אמרה.

אורי מקלב: אדוני היושב ראש, אני לא חושב שיש עוד מגזר שמרגיש בעליל אפליה ישירה והוא יכול גם להוכיח אותה בשונה ממגזרים אחרים שאנחנו יודעים שיש ברקע אבל לאף אחד לא אומר שבגלל שאתה כזה וכזה, אני לא מקבל אותך לעבודה.

אוסאמה סעדי: יש לכם נתונים?

אורי מקלב: יש נתונים ויש גם עובדות.

אורי מקלב: העובדות הן שלפעמים אותה חברה או אותו מכרז שקיים לאותו עובד שרוצה להתקבל, המעביד שרוצה לקבל אותו לא יודע שהוא חרדי.

אורי מקלב: זה קורה לפעמים כשהרזומה שלו מגיע ממסמכים או לימודים בחוץ לארץ ואז מה לעשות, הוא לא יודע שהוא חרדי.

אורי מקלב: כשהוא מדבר בטלפון ואומר שהוא כך וכך, יש לו השכלה כזאת וכזאת, יש לו ניסיון כזה וכזה והוא מעוניין להגיש קורות חיים, הוא אומר שאכן בדיוק צריכים.

אורי מקלב: זה אמור לגבי המגזר הפרטי.

אורי מקלב: נעזוב רגע את המגזר הציבורי ועוד נגיע אליו בהמשך.

אורי מקלב: כשאותו אדם מגיע לפתח ורואים אותו עם הזקן, אומרים לו, לא, לא.

אורי מקלב: אתה רואה את האדם נבוך ואומרים לו שכבר הסתדרו.

אורי מקלב: זה בעליל בגלל הדימויים שיש.

אורי מקלב: גם אני לא רוצה לומר שיש גזענות בדברים האלה וגם שנאה, והרבה פעמים יש דימויים.

אורי מקלב: אני רוצה להגיד שבחלק הזה יש ערך מוסף.

אורי מקלב: גם לגבי המגזר הציבורי, וגם יאמרו לנו שיש שינויים ונעשים דברים, יש בזה מסר הצהרתי.

אורי מקלב: כשיש חוק, אומרים שצריך לעשות אפליה מתקנת באופן מובנה בעניין הזה.

אורי מקלב: המסר הוא לא רק למגזר הציבורי אלא הוא גם למגזר הכללי.

אורי מקלב: מעבר לזה, אדוני היושב ראש וחבריי חברי הכנסת, במצב היום כאשר כל המגזרים נחשבים כמופלים, יש להם היום תיקון בחוק.

אורי מקלב: המגזר היחידי שאין לו תיקון בחוק הוא המגזר החרדי.

אורי מקלב: זה שאין תיקון ואין התייחסות אליו, זאת אפליה.

אורי מקלב: מעבר לתיקון בתוך המגזר הציבורי, יש גם מסר למגזר הכללי.

אורי מקלב: מעבר לאפליה הקיימת שמובנית בקבלה, בעצם זה שתיקנו את החוק לגבי כל המגזרים, זה לבד יוצר אפליה מובנית.

אורי מקלב: אני אסביר לכם איך זה קורה ואני אתן לכם ראיה, מכתב שקיבלתי לפני כמה ימים.

דוד ביטן: אני צריך לשבת עם שרת המשפטים ועם כולם.

דוד ביטן: אז עוד יומיים-שלושה, מה הבעיה?

דוד ביטן: מה הלחץ?

כמה זמן זה שוכב שם?

דוד ביטן: עכשיו אני פתרתי את הבעיה.

דוד ביטן: הבאתי את זה לדיון.

דוד ביטן: יש בעיה מסוימת ואתם לא מוכנים לחכות יום?

דוד ביטן: תגידו, אתם השתגעתם או מה?

דוד ביטן: אני לא מבין.

דוד ביטן: זה בדיוק העניין?

דוד ביטן: שנה זה התעכב.

ניסן סלומינסקי: התעכב בגלל סיבה אחרת.

דוד ביטן: לא משנה.

ניסן סלומינסקי: הוא נותן לי גיבוי לעשות משהו שהוא נגד אנשים בקואליציה וזה לעשות פיצול כי בלי הפיצול זה לא היה עולה.

דוד ביטן: אי אפשר לשבת כמה ימים ולגמור עניין כמו שצריך?

דוד ביטן: לא הכול הולך בהורדת ידיים.

ניסן סלומינסקי: אורי, תמשיך בבקשה.

אורי מקלב: אני אקריא מכתב קצר.

אורי מקלב: "אני הח"מ אברך חרדי חסידי המתגורר באשדוד ולפרנסתי אני עובד מזה כארבע שנים כסוור בנמל אשדוד, לאחר שבמכרז האחרון לפני ארבע שנים הצלחתי אחרי הרבה מאמצים להיכנס לעבוד שם ולהתפרנס בכבוד".

אורי מקלב: זה אומר אברך חסידי המתגורר באשדוד.

אורי מקלב: הוא מעביר את המכולות מהאניות לכיוון המשאיות.

אורי מקלב: הוא אומר שיש לו חברים שרוצים לבוא ולהשתלב בעבודה הזאת אחרי שהוא המליץ להם.

אורי מקלב: הוא אומר שהעבודה מכבדת את בעליה.

אורי מקלב: "יש אפליה מתקנת לאתיופים, לערבים, לצ'רקסים, לנשים וזה מופיע בכל מסמכי הנמל ואני שואל, כשאני רוצה לבוא, כשאחר רוצה, לא נותנים לו להיכנס".

אורי מקלב: הוא באופן מובנה עכשיו מופנה כי שואלים אותם, המכרז אומר: סמן.

אורי מקלב: יש כאן מסמך של נמל אשדוד ושואלים אותו: הצהרת מועמד ושואלים אותו לאיזו אוכלוסייה הוא משתייך, אתה אישה, נולדת באתיופיה, אתה בן העדה הדרוזית, אתה בן האוכלוסייה הערבית לרבות הצ'רקסים, אדם עם מוגבלות, אדם עם מוגבלות חמורה, אתה נכה מלחמה.

אורי מקלב: הוא אומר שמכיוון שהוא לא נכנס לאף אחת מההגדרות האלה, גם כיום כשרוצים לקבל אותו, הם לא יכולים.

אורי מקלב: הם אומרים שהם חייבים לתת אפליה מתקנת לציבור אחר, לאוכלוסיות אחרות.

אורי מקלב: גם אם אתה עושה מאמצים באופן המעשי, אתה גורם לו לאפליה מכיוון שהוא רוצה להשתלב והוא לא יכול להשתלב וגם כשכבר הוא הגיע למצב שרוצים אותו בעבודה, הוא לא יכול להתקבל לעבודה.

אורי מקלב: זה מכתב אוטנטי.

אורי מקלב: מהמכתב הזה ועוד מאות פניות שקיבלנו ובאופן אמיתי כפי שאמרתי זה בציר ההצהרתי, יש חשיבות מאוד מאוד גדולה שזאת לא רק הצהרה באופן הצהרתי אלא גם באופן המעשי.

אורי מקלב: אנחנו נתקלים יום יום בפניות שיש אלינו כאשר הציבור הזה עושה מאמצים וגם כשיש מאמצים מצד הממשלה לשלב, בסופו של דבר כשמגיע המבחן המעשי, זה לא יכול להיות מיושם.

אורי מקלב: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: תודה.

ניסן סלומינסקי: נועה, את רוצה להתייחס?

ניסן סלומינסקי: הייעוץ המשפטי.

ניסן סלומינסקי: אחר כך אם חברי הכנסת ירצו להתייחס, בבקשה.

<נועה ברודסקי לוי: אנחנו מדברים על המשאב של שירות המדינה שהוא משאב מאוד מוגבל.

<נועה ברודסקי לוי: סעיף 15(א) שקיים היום בחוק שירות המדינה (מינויים) שבעצם קובע חובה לייצוג הולם לקבוצות שמנויות בו, בעצם קבע את אותן קבוצות לאור כך שחשבו שיש שם באמת אפליה ולכן אפשרו להכניס את הקבוצות האלה לתוך הסעיף.

<נועה ברודסקי לוי: כאשר אנחנו נותנים העדפה מתקנת, אנחנו יוצרים איזושהי פגיעה בשוויון אלא אם כן באמת מוכח שיש צורך באיזושהי העדפה מתקנת, שיש אפליה ולכן התיקון בעצם מוביל לכך שלא תהיה לא אפליה ומצד שני גם לא תהיה בכך פגיעה בשוויון מאחר שהקבוצה הזאת מופלית ולכן נעשה כאן תיקון ולא הפוך.

<נועה ברודסקי לוי: אני אבהיר את זה יותר טוב.

<נועה ברודסקי לוי: ברגע שאנחנו מוסיפים קבוצה שלא הוכח שיש אפליה לגביה, אנחנו למעשה פוגעים בשוויון ועוד במקום הכי רגיש שזה בקבלה לעבודה.

<נועה ברודסקי לוי: אני לא מדברת עכשיו ספציפית על קבוצה מסוימת.

אורי מקלב: כשעשינו את זה לגבי האתיופים, זאת הייתה אפליה?

<נועה ברודסקי לוי: התפיסה הייתה שכן, שיש אפליה.

אורי מקלב: חוקקנו את החוק.

ניסן סלומינסקי: כשיש אפליה, מחוקקים.

אורי מקלב: את אומרת שהחוק עצמו עכשיו גורם לאפליה.

<נועה ברודסקי לוי: לא.

<נועה ברודסקי לוי: אני אסביר.

<נועה ברודסקי לוי: אני אחזור על ההסבר.

<נועה ברודסקי לוי: בעיקרון כל קביעה שצריך להעדיף מישהו על פני מישהו אחר, היא פגיעה בשוויון.

<נועה ברודסקי לוי: אפשר לעשות את זה כשאנחנו מראים שיש קבוצה לגביה יש אפליה ולכן בעצם ברגע שקובעים אותה כקבוצה שנכנסת בתוך הסעיף וקובעים את ההעדפה הזאת, מאחר שיש אפליה ורוצים בעצם להשוות את ההזדמנות של אותה קבוצה לקבוצות האחרות.

<נועה ברודסקי לוי: ברגע שאנחנו קובעים – ושוב, אני כרגע מדברת באופן כללי – קבוצה שאין חשש באמת לאפליה מובנית, אנחנו בעצם פוגעים בשוויון כי אנחנו אומרים תעדיף מישהו אחד על פני מישהו אחר.

<נועה ברודסקי לוי: זה אני אומרת כרגע בכללי.

<נועה ברודסקי לוי: אני לא מדברת עכשיו לגבי החרדים.

<נועה ברודסקי לוי: לא דיברתי עכשיו לגבי קבוצה ספציפית כלשהי.

<נועה ברודסקי לוי: אני אומרת באופן כללי.

<נועה ברודסקי לוי: אפשר להכניס קבוצה לגביה קובעים העדפה מתקנת רק אם מוכחת לגביה איזושהי אפליה מובנית, דעות קדומות, שיש צורך להכניס כי אחרת אנחנו פוגעים בשוויון, במשהו מאוד מאוד עדין, שהוא גם משאב מוגבל של שירות המדינה וגם בקבלה לעבודה שזה דבר מאוד רגיש.

<נועה ברודסקי לוי: גם כדי לא לפגוע בשוויון וגם כדי לא לפגוע בקבוצות שכבר הוכחה לגביהן אפליה ולכן הן נכנסו לסעיף, צריך להראות דעות קדומות.

<נועה ברודסקי לוי: לגבי עולים, זה כבר נעצר בעבר בוועדה ומחוץ לכותלי הוועדה בגלל שבאמת לא עלו נתונים לגבי האפליה והיו גם עוד הצעות שנעצרו בשלבים מוקדמים יותר כמו ההצעה להעדיף יוצאי צבא, כמו ההצעה להעדיף תושבי פריפריה, בדיוק מאותן סיבות שלא היו הוכחות לדעות קדומות.

<נועה ברודסקי לוי: זה בשונה מעניין של תת-ייצוג.

<נועה ברודסקי לוי: יש באמת הבדל בין צורך ורצון לשלב איזושהי אוכלוסייה לבין קביעה של עדיפות.

<נועה ברודסקי לוי: לגבי חרדים.

<נועה ברודסקי לוי: מהנתונים שלפחות אני מכירה, אנחנו מבינים שיש תת-ייצוג ומה שהייתי רוצה זה באמת לקבל נתונים מנציבות שירות המדינה על שילוב חרדי, על מה נעשה כדי לשלב חרדים היום וגם מה הסיבות לתת הייצוג, האם זה באמת בגלל דעות קדומות ומה הנתונים שיש בידכם.

ענת ברקו: יש נתונים על כל שאר האוכלוסיות שנחשבות כמקבלות אפליה מתקנת?

<קריאה: כן.

<קריאה: אם רוצים, אפשר לעיין בהם.

ענת ברקו: אדוני היושב ראש, אני שאלתי אם יש נתונים לגבי אוכלוסיות שנחשבות כמקבלות אפליה מתקנת.

ניסן סלומינסקי: תכף נגיע לזה.

אורי מקלב: עליהן לא דנים עכשיו.

<נועה ברודסקי לוי: אני חושבת שאנחנו צריכים לשמוע את הנתונים שיש לגבי שילוב חרדים ומה הצעדים שנוקטת הממשלה ואם בנציבות שירות המדינה חושבים שיש תת ייצוג, מה הסיבות לכך, האם אלה דעות קדומות, האם זו אפליה וכולי.

ניסן סלומינסקי: נעשה קודם כל את הפיצול ואחר כך אני אתן לנציגי הממלכה להתייחס.

ניסן סלומינסקי: אחר כך נראה איך אנחנו מתקדמים.

ניסן סלומינסקי: בכל אופן, הפיצול הוא שביסודו של החוק דובר רק על חרדים ואחר כך נוסף גם הנושא של עולים חדשים ובנושא הזה, לגבי עולים חדשים, רוב הדעות שנשמעו כאן, אפשר לומר כמעט של כולם, היו שאין אפליה לגבי עולים חדשים.

ניסן סלומינסקי: לכן בהסכמה של הקואליציה אני אעשה את הפיצול.

אורי מקלב: לא הבנתי.

אורי מקלב: מה המשמעות?

ניסן סלומינסקי: בפיצול הכוונה שאנחנו נדון היום רק בנושא של חרדים.

ניסן סלומינסקי: הנושא של עולים חדשים יישאר לדיון נפרד ויגיע הזמן שלו.

אוסאמה סעדי: אם יגיע.

ניסן סלומינסקי: אם יגיע.

ניסן סלומינסקי: נכון.

ניסן סלומינסקי: זו המשמעות של הפיצול.

אורי מקלב: צריך להגיד שהחוק המקורי שלנו באמת דיבר רק על החרדים.

ניסן סלומינסקי: אמרתי את זה לפני דקה.

ניסן סלומינסקי: החוק היה רק על החרדים ואחר כך צירפו דרך רביזיה הנושא של העולים החדשים ועכשיו אנחנו רוצים לפצל את זה כדי שאפשר יהיה לדון רק בנושא של החרדים.

אורי מקלב: מה המשמעות?

ניסן סלומינסקי: המשמעות היא שעכשיו אנחנו דנים רק על החרדים בלי קשר לעולים.

<נועה ברודסקי לוי: אנחנו עושים כאן פיצול מהותי.

<נועה ברודסקי לוי: אנחנו לא עושים הפרדה בסעיפים בגלל שכאן זה היה באותו סעיף.

<נועה ברודסקי לוי: אנחנו פשוט מפצלים.

אורי מקלב: זה נכנס לתוך הנוסח של קריאה ראשונה.

<נועה ברודסקי לוי: במה שהונח כבר לקריאה ראשונה זה הופיע כחרדים ועולים חדשים.

ניסן סלומינסקי: זה כבר הופיע.

<נועה ברודסקי לוי: כן.

<נועה ברודסקי לוי: בקריאה הראשונה.

ניסן סלומינסקי: אם אני מאשר, אני מאשר גם לחרדים וגם לעולים חדשים.

אורי מקלב: השאלה אם יש לזה משמעות בעיכוב החוק.

ניסן סלומינסקי: לא.

<נועה ברודסקי לוי: לא.

<נועה ברודסקי לוי: להפך.

<נועה ברודסקי לוי: צריך אישור של המליאה.

ניסן סלומינסקי: לגבי עצם החוק אחר כך, זה תלוי בכל הבלגן שקורה כאן מסביב, אבל שווה שנעשה את הפיצול כי לולא הפיצול לא הייתי מביא את זה לדיון.

ניסן סלומינסקי: מאחר שאני חושב שרובנו חושבים שהנושא של העולים החדשים הוא אלמנט שונה משל החרדים, אי אפשר לעשות את הדיון משולב, ולכן אני מציע שנפצל את הצעת החוק הזאת ונדון בנפרד בחרדים ובנפרד בעולים החדשים.

ניסן סלומינסקי: היום אנחנו נדון רק בנושא של החרדים.

ניסן סלומינסקי: אנחנו מחכים כי רוצים לבדוק מה היה בוועדת שרים.

<רון צור: אתה רוצה שבינתיים נדבר קצת על הנתונים?

<רון צור: להעביר את הזמן.

ניסן סלומינסקי: של החרדים?

ניסן סלומינסקי: תציג את עצמך.

<רון צור: אני ראש מטה יישום רפורמה בנציבות שירות המדינה, מייצג את הנציבות בדיון.

היושב ראש, אפשר לקבל את רשות הדיבור?

ניסן סלומינסקי: אתה רואה שיש כאן איזו תסבוכת לגבי מה הייתה החלטת ועדת שרים.

משה גפני: איזו תסבוכת?

דוד ביטן: על זה אתה לא יכול לדון.

דוד ביטן: על זה נעשה רביזיה.

ניסן סלומינסקי: אני יכול להצביע רק על סעיף אחד?

דוד ביטן: כן.

ניסן סלומינסקי: צריך לפצל גם אותו.

דוד ביטן: אני לא מקיים את ההצבעה וזה הכול.

ניסן סלומינסקי: אתה לא יכול.

ניסן סלומינסקי: ההצבעה היא על זה.

ניסן סלומינסקי: ההצבעה היא על החוק שמוצע.

דוד ביטן: הפיצול הוא על כל הסעיפים.

דוד ביטן: אתה מפצל את הכול.

ניסן סלומינסקי: לגבי העולים, אני מפצל.

ניסן סלומינסקי: אחר כך אני מאשר את שני הסעיפים.

ניסן סלומינסקי: אני לא יכול לאשר סעיף אחד.

דוד ביטן: אתה מפצל את שניהם ואחר כך דן בחוק, אחרי הפיצול.

ניסן סלומינסקי: חמש דקות הפסקה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו מחדשים את הדיון בינתיים.

ניסן סלומינסקי: רון, אתה היית באמצע דיבור.

<רון צור: חסר לי חבר הכנסת גפני כי רציתי לדבר לפרוטוקול.

ניסן סלומינסקי: אתה תדבר לפרוטוקול והוא יקרא אותו.

<רון צור: המדינה רוצה את החרדים.

<רון צור: בשום פנים ואופן אמירה שאומרת שהמדינה לא רוצה חרדים, היא לא נכונה עובדתית.

<רון צור: נעשו הרבה מאוד פעולות.

<רון צור: יש ועדה ממשלתית שמונתה לפני שנה ומאז הוקצו תקנים, יש מסלולי חשיפה, יש תכניות ייחודיות לצוערים לחרדים.

<רון צור: זאת אומרת, המדינה רוצה חרדים.

<רון צור: אין כאן שאלה בעניין הזה.

<רון צור: הייתה שאלה נניח, ותכף גבי תאמר מילה על הנושא של מועמדים.

<רון צור: בחנו את עצמנו בעניין של מועמדויות לשירות המדינה ואנחנו רוצים להימנע מההגדרה שבאה ואומרת שיש אפליה.

<רון צור: האינטרס המדינתי הוא לייצר תכניות שיסגרו את הפער הכמותי של החרדים ולא לבוא מתוך מקום שבא וטוען לאפליה ומהמקום הזה, דרך אגב, בין ההצעה שמשרד המשפטים הניח בשיתוף עם נציבות שירות המדינה לבין ההצעה שכרגע נמצאת על השולחן, זה להגיע לחקיקה, וחשוב לומר שאנחנו בעד חקיקה, אנחנו בעד לאפשר לממשלה לקבוע מכסות וכמויות כדי להבטיח שתהיה סגירת פערים וייצוג של אוכלוסייה חרדים במדינת ישראל בשירות המדינה, אבל אנחנו לא רוצים שהטיעון המרכזי יהיה טיעון שבא ממקום של אפליה, של אוכלוסייה מופלית.

<רון צור: אני אומר את זה ממקום כן.

<רון צור: שירות המדינה מאוד רוצה.

<רון צור: דרך אגב, אחד הפגמים שלדעתנו יש היום בחקיקה המוצעת הוא שיש כאן טעות.

<רון צור: המון פעמים יש טעות בין הבנה מה זה שירות ציבורי למה זה שירות המדינה.

<רון צור: חבר הכנסת מקלב קודם הציג מכתב לגבי נמל אשדוד.

<רון צור: נמל אשדוד לא ייכלל בהצעה שלכם.

<רון צור: זאת אומרת, שירות המדינה מונה 75 אלף עובדים.

<רון צור: זה הכול.

<רון צור: השירות הציבורי מונה כמעט מיליון משרתי ציבור.

ניסן סלומינסקי: אתה רוצה שירחיבו את זה יותר.

<רון צור: לא.

<רון צור: קודם כל, הנה, בנושא של אוכלוסייה של אנשים עם מוגבלויות, הייתה הכללה של השירות הציבורי כולו.

<רון צור: קודם כל אני רוצה לומר למען הסר ספק.

<רון צור: חשוב לי להסביר את זה כי יש הבדל מהותי.

<רון צור: הרבה מאוד פעמים מתבלבלים ואומרים השירות הציבורי אבל השירות הציבורי כולל שלטון מקומי, חברות ממשלתיות וגופים סטטוטוריים.

<רון צור: הצעת החוק כאן נוגעת אך ורק לעובדי המדינה.

<רון צור: מה המדינה עשתה.

<רון צור: לפני שנה בוועד המשותפת למספר גורמי ממשלה, בין השאר נציבות שירות המדינה, משרד המשפטים וכדומה בראשות מנכ"ל משרד ראש הממשלה דאז לוקר, ישבה על המדוכה ודיברה פעם אחת על מה סיבות השורש לכך שלא מצליחים להכניס מספיק חרדים לשירות המדינה, ושנית, מה אנחנו מתכוונים לעשות בעניין הזה.

<רון צור: אני רק אומר לכם בכותרות את הנושאים המרכזיים עליהם החליטה הוועדה.

<רון צור: חשוב לי לומר שמאז נציבות שירות המדינה בראשות הנציב מקיימת אחת לחודשיים דיוני מעקב על מימוש אותן משימות על מנת להביא למצב של יותר חרדים שיגיעו אלינו לשערי שירות המדינה.

<רון צור: אני אומר בכותרות את הדברים.

<רון צור: כפי שאמרתי, משרד האוצר הקצה תקנים לצורך קליטה, קראו לזה תקנים מסלולי חשיפה, בעיקר למקצועות שמצאנו שבהם יש פוטנציאל אמיתי להיכנס פנימה.

<רון צור: מדובר על אחיות, עובדי מעבדה וכדומה, שם יש פוטנציאל של חרדים שיכולים להיכנס לתוך המערכת.

<רון צור: שנית, הוקצו תקנים וכבר יש מכרז מאגר לסטודנטים חרדים.

יש פוטנציאל לעובדי מעבדות ואין פוטנציאל לתפקידים אחרים?

מאיפה לקחתם את זה?

<רון צור: גבי תיגע בזה.

<רון צור: יש מקצועות שכרגע יש יותר מועמדים לשירות המדינה.

<רון צור: התשובה היא כן.

אתה לוקח את זה רק לשם.

<רון צור: לא.

<רון צור: אני לא אומר את זה מהמקום של צמצום.

<רון צור: אמרנו שקודם כל נתחיל במקומות שבוודאות תהיה השמה מוצלחת כדי להתחיל לקלוט פנימה יותר חרדים לתוך שירות המדינה.

אין מספיק חרדים שיכולים למלא תפקיד של יועצים משפטיים?

<רון צור: יש.

<רון צור: לא אמרתי שאין.

למה זה לא נכנס אצלך?

סליחה, עם כל הכבוד, אף אחד לא יגיד לנו איך אנחנו חיים ואיפה אנחנו חיים במגמתיות.

ניסן סלומינסקי: יעקב, אני אתן לך את רשות הדיבור.

אני רוצה תשובות.

אני לא רוצה לדבר.

לדבר, אני אדבר.

אני רוצה תשובה.

איך הוא הגיע למעבדות?

ניסן סלומינסקי: תן לו לסיים ואחר כך תוכל להגיד מה שאתה רוצה.

יש אלפי עורכי דין שעברו את מבחני הלשכה ואין להם עבודה.

יועצים משפטיים, זה לא טוב.

<רון צור: אני לא אמרתי.

זה מה שאני הבנתי במוגבלויות שלי כחרדי.

<רון צור: אני מבקש כפקיד ציבור לכבד את מה שאני אומר בלי לצעוק עלי ובלי לתת לי הרגשה לא נעימה.

אני לא צועק עליך.

אני צועק על מה שאתה אומר.

<רון צור: תרשו לי להשלים את האמירה הכללית ואחר כך נלך לנתונים.

אני מציע שתבדוק את עצמך.

<רון צור: כשאני יושב כאן, זה אחרי שבדקתי.

<רון צור: תכף תשמעו גם את הנתונים.

ניסן סלומינסקי: תעשה את זה ממש קצר כי אנחנו צריכים לסיים בשעה 12:00.

<רון צור: השורה התחתונה.

<רון צור: רציתי להשלים את המשפט ולומר את הדבר הבא.

<רון צור: המדינה, שירות המדינה מבקש לומר שאנחנו תומכים בחקיקה.

<רון צור: אנחנו בוודאי תומכים בקליטה גדולה הרבה יותר כדי להביא לייצוג מלא של האוכלוסייה החרדית כגודלה באוכלוסייה.

<רון צור: נעשו כבר פעולות מזה שנה בשיתוף פעולה בין משרד הכלכלה, נציבות שירות המדינה, משרד האוצר וגופים נוספים.

<רון צור: אנחנו תומכים בזה.

<רון צור: יש תיקון אחד להצעה.

<רון צור: יש אלטרנטיבה לנוסח שמשרד המשפטים מבקש לשים אותו על השולחן.

<רון צור: אתם תחליטו אבל אנחנו רוצים להציע.

ניסן סלומינסקי: נשמע את משרד המשפטים.

<רון צור: במקום ללכת לחקיקה שמדברת על תיקון ב-15(א), לעשות את התיקון ב-15(ב).

<רון צור: בראייתנו יש בזה לא רק מהות אלא יש כאן

<רון צור: גם מסר שאומר שמבחינתנו אנחנו באים לטפל בנושא הזה מתוך צורך לסגור את הפערים ולא מתוך מקום של אפליה.

<רון צור: לגבי נתונים, אם תרצו, גבי אשכנזי תוכל למסור אותם.

ניסן סלומינסקי: עמדת משרד המשפטים.

<איל זנדברג: צהרים טובים.

<איל זנדברג: אני אומר את הדברים בקצרה.

<איל זנדברג: ראשית, הממשלה, כפי שאמר נציג נציבות שירות המדינה, תומכת ורואה חשיבות בשילוב של חרדים בשירות המדינה כמו בתחום התעסוקה בכלל בישראל.

<איל זנדברג: היא לא רק רואה את זה כאמירה יפה אלא פועלת ואכן פירוט ואפשר להביא נתונים בפני הוועדה.

<איל זנדברג: לדעתי כבר חלק מזה גם הוצג.

<איל זנדברג: לא מדובר באמירות בעלמא אלא מדובר בפעולות שמתרחשות בשטח.

<איל זנדברג: עד היום הדברים מתרחשים מכוח החלטות ממשלה ולא בתחום החקיקה.

<איל זנדברג: יחד עם זאת, אנחנו מבינים, לאור הצורך שעלה, והממשלה החליטה שהיא תומכת גם במהלך חקיקה שיתמודד ויטפל בתופעה הזאת וייתן כלים שבעצם בסופו של דבר גם יחייבו את הרשות המבצעת לשים את זה בסדר חשיבות, בעינינו לא יותר גבוה כי זה כבר שם אבל מעצם זה שזו אמירה של הכנסת, הרי שבוודאי יש לכך משקל משמעותי.

<איל זנדברג: ההצעה כמו שהיא, ואני מתייחס כרגע להיבט שמטפל רק בחרדים ולא בעולים חדשים, לפי מה שהנחה יושב ראש הוועדה, על זה יש לנו אמירה מאוד ברורה.

<איל זנדברג: כרגע אני מבין שזה לא לדין.

<איל זנדברג: גם בתוך ההתייחסות לגבי הקבוצה החרדית, אני מתייחס לשירות המדינה ולא לדירקטורים, שגם זה דיון נפרד והרבה מהדברים שאני אומר מתייחסים בבסיס המשפטי שלהם גם לעולם הדירקטורים אבל אני מבין שיש איזשהו דיון אחר ושיח גם מול משרד האוצר.

<איל זנדברג: שם אנחנו רואים קושי ולכן מתנגדים ואני מקווה שזה יסתדר.

<איל זנדברג: אני אייחד את הדברים שלי לגבי נציבות שירות המדינה.

<איל זנדברג: התפיסה, מתוך כך שהממשלה רוצה לקדם ולטפל בבעיה, הבעיה שהיא רואה לנגד עיניה, הם חסמים או קשיים של אוכלוסייה מסוימת זאת להשתלב או בעצם לתפוס משרות בשירות המדינה.

<איל זנדברג: אני חושב שנקודת מפתח להבנת מה שכולנו רואים כאן, שיש מחלוקת קלה בין הצדדים, היא בהבנה של הסיבות או המקורות לכך שיש את אותו תת ייצוג.

<איל זנדברג: אנחנו מסתכלים על עבודה ממשלתית משמעותית ורצינית, אותה ועדה שישבה על המדוכה ודנה, לא אגב צורך פוליטי או לחץ של הצעת חוק מסוימת אלא מתוך הבנה שהממשלה באופן יזום רוצה לפעול בעניין.

<איל זנדברג: היא ישבה ודנה ובחנה והמסקנה של אותה ועדה – לא מסקנה משפטית, אלא נקרא לזה מקצועית או עובדתית – שתת הייצוג לא בהכרח נובע מאפליה אלא נובע מחסמים אחרים, מכל מיני מורכבויות חברתיות, כלכליות ותרבותיות שצריך להתמודד אתן אבל הן שונות.

<איל זנדברג: למה ההבחנה הזאת חשובה מבחינתי, מבחינת האמירה המשפטית.

<איל זנדברג: כפי שאמרה היועצת המשפטית של הוועדה קודם לכן ואני מסכים לחלוטין, הרעיון של העדפה מתקנת, כלומר, שני אנשים באים להתמודד במכרז, כישורים דומים, ואני אומר לפלוני שהוא אמנם מאוד מוכשר אבל אני אעדיף את אלמוני כי אלמוני משתייך לקבוצה – האמירה הזאת, המצב הזה הוא מצב שיש בו אלמנט של אפליה כשלעצמו.

<איל זנדברג: אני מעדיף אדם בגלל השיוך שלו והזהות שלו.

<איל זנדברג: זו אפליה.

<איל זנדברג: עולם המשפט, גם הממשלות בישראל וגם בתי המשפט וגם בעולם, מקבלים שכאשר אני קובע כלל שמעדיף חבר בקבוצה מסוימת על פני אדם אחר בגלל השיוך הקבוצתי שלו, זאת לא תהיה אפליה אם ההשתייכות הקבוצתית היא לקבוצה שהיא מופלית.

<איל זנדברג: אז אפליה מתקנת, כשמה כן היא, היא מתקנת אפליה.

<איל זנדברג: היא אפליה שמתקנת אפליה.

<איל זנדברג: לכן היא מותרת ואין לה בעיה של שוויון.

<איל זנדברג: כאשר אני יוצא אפליה לא לקבוצה שהיא מופלית אלא לקבוצה שיש לה קושי להגיע מסיבותיה שלה, אני לא אומר שזה המקרה, אבל בהחלט יכול להיות שאנשים לא פונים בכלל להתקבל למקום מסוים, אז יש להם תת ייצוג.

<איל זנדברג: האם בשל כך אני יכול ליצור העדפה מתקנת?

<איל זנדברג: התשובה המשפטית היא ברורה.

<איל זנדברג: לא.

<איל זנדברג: מקום שתינתן במכרז מסוים העדפה לחבר קבוצה בגלל השיוך הקבוצתי שלו, והשיוך הקבוצתי לא קשור לאפליה, ההעדפה הזאת תהיה פגיעה בשוויון.

<איל זנדברג: פגיעה בשוויון לפי חוק יסוד של הכנסת, אנחנו בוחנים את האפליה הזאת ובודקים האם היא מוצדקת.

<איל זנדברג: במקרה הזה, לפי הצעת החוק בנוסח – אני קורא לו – הרחב או הנוקשה שלו, אנחנו לא מצליחים לראות איך צולחים את החובה לפגוע בזכויות, לרבות בשוויון, בצורה מידתית.

<איל זנדברג: אנחנו הצענו חלופה ואני מצטער שחבר הכנסת גפני לא יושב כאן ולא שומע את החלופה הזאת.

<איל זנדברג: החלופה היא בחלק מניסיונות התיאום שלנו וחשוב לומר שגם הצד ההליכי, הממשלה החליטה לתמוך בתנאי שהנוסח יתואם.

<איל זנדברג: קריאה שנייה ושלישית אמורה להיות מתואמת עם שרת המשפטים, ראש הממשלה ושר הקליטה.

<איל זנדברג: לעניין הזה עשינו ניסיונות רבים לתאם ולמעט פגישה אתמול בערב, הדבר לא צלח.

<איל זנדברג: אני אומר את זה בזהירות אבל דברים צריכים להיאמר.

<איל זנדברג: הנושאים לא תואמו אתנו.

<איל זנדברג: אנחנו באנו עם נוסח.

<איל זנדברג: אנחנו לא בעמדה שאומרת שהדבר הוא לא אפשרי, נקודה.

<איל זנדברג: אנחנו אומרים שאם הממשלה רוצה לקדם חוק, הנוסח הרחב, אנחנו מתקשים לראות איך הוא עומד במבחן החוקתי כי יש פה פגיעה בשוויון שעל פניה היא לא מידתית.

<איל זנדברג: אנחנו באים עם חלופות שנותנות מענה לבעיה שחברי הכנסת מציעים.

<איל זנדברג: אנחנו מציעים חלופות שבהיקף שלהן בעצם עונים לחלק ניכר מהכלים שמדובר בהם כי תחת הכותרת של העדפה מתקנת או כלים שמקלים על קליטה בשירות המדינה, יש מנעד של כלים ואנחנו בעצם הולכים רחוק ככל האפשר, כפי שאנחנו מבינים את הניתוח המשפטי שהוא אפשרי משפטית.

<איל זנדברג: בסופו של דבר הפער הוא פער קטן.

<איל זנדברג: הפער הקטן הזה ברמה המעשית אומר שיש על מה לדבר וברמה המשפטית אומר שהפער הזה, מה שמבחין בסופו של דבר בין הצעה ובין רכיב שאנחנו חושבים שיהיה קשה להסביר אותו משפטית חוקתית, יש לי חלופה אחרת שהיא עונה על הצרכים, פותרת את הבעיה והיא גם מידתית יותר.

<נועה ברודסקי לוי: אתה יכול להסביר?

ניסן סלומינסקי: הוא הסביר פחות או יותר.

<נועה ברודסקי לוי: חשוב שהוא כן יגיד מה הם מציעים.

<איל זנדברג: בסופו של דבר אנחנו מדברים על כלים, מה כן יכול להיכלל, כלים שמופיעים כבר בחוק.

<איל זנדברג: מדובר על משרות ייעודיות.

<איל זנדברג: אנחנו מדברים על הקצאה של משרות ייעודיות לקבוצה המסוימת.

<איל זנדברג: אנחנו מדברים על מנעד של כלים שכן אפשר לכלול ואנחנו לא רואים בו קושי משפטי והממשלה תומכת.

<איל זנדברג: ייעוד משרות שהוא נושא משמעותי בחיי המעשה.

ניסן סלומינסקי: תסיים.

ניסן סלומינסקי: אני מוכרח להיכנס לדיון הבא.

<איל זנדברג: אני אשמח לדבר אבל לא מקשיבים.

<איל זנדברג: אנחנו מציעים מצד הממשלה מנעד של כלים.

<איל זנדברג: אנחנו מדברים על ייעוד משרות שזה דבר שיש לו משמעות בחיי המעשה.

<איל זנדברג: כלומר, משרות שיוקצו לאוכלוסייה החרדית ותהיה בעצם הוראה בחוק שתורה לממשלה לעשות את זה.

<איל זנדברג: אנחנו מדברים על אלמנטים של דיווח ופרסום.

<איל זנדברג: אנחנו מדברים על כלים נוספים של פנייה לקבוצה החרדית.

משה גפני: אנחנו מדברים על הערבים או על עולי אתיופיה?

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: עזוב.

ניסן סלומינסקי: אני מוכרח לסיים את הישיבה.

משה גפני: פשוט לא להאמין.

משה גפני: עברו כאן חוקים וכולנו תמכנו.

משה גפני: הם לא דיברו מילה.

ניסן סלומינסקי: אבל עכשיו עזוב את זה.

ניסן סלומינסקי: אתה רוצה שאני לא אוכל לדון?

ניסן סלומינסקי: אני חייב לסיים את הישיבה.

<איל זנדברג: אנחנו מציעים מספר כלים משמעותיים.

<איל זנדברג: הרכיב שהוא בעייתי בסופו של דבר, שהוא מעורר את הקושי המשפטי, כי יש כלי מידתי יותר שיכול להצדיק את הפגיעה בשוויון, הוא הנושא של העדפה במכרז מסוים, בסופו של דבר העדפה של א' על פני ב' בגלל השתייכות לקבוצה שהיא לא מופלית אלא נמצאת בתת ייצוג.

במגזרים אחרים זה קיים?

ניסן סלומינסקי: עשה לי טובה.

<איל זנדברג: במגזרים אחרים יש אפליה.

וכאן אין אפליה?

ניסן סלומינסקי: יעקב, אתה רוצה שהחוק יעבור או לא?

ניסן סלומינסקי: אני לא מבין, אתם רוצים שהחוק יעבור?

<איל זנדברג: הייתה ועדה את זה וזאת המסקנה של הוועדה.

מנואל טרכטנברג: אדוני היושב ראש, רציתי להגיד בקצרה ובצורה חד משמעית.

מנואל טרכטנברג: דרוש תיקון חקיקה במדינת ישראל בנושא הזה כי אם לא, שערי השירות הציבורי לא ייפתחו לרווחה למגזר החרדי.

מנואל טרכטנברג: אני אומר את זה כמי שעוסק עשר שנים בנושא הזה ובפרט בכנסת הזאת הקמתי את השדולה לשוויון הזדמנויות לחרדים ותעסוקה בעולם ההשכלה וכדומה.

מנואל טרכטנברג: יש קושי אמיתי עם סעיף 15(א) , אני מבין את זה, בגלל שהמדינה לא רוצה להכיר באפליה.

מנואל טרכטנברג: יש לזה פתרון.

מנואל טרכטנברג: דיברנו על 15(ב) שעושה את המלאכה.

מנואל טרכטנברג: אבל חקיקה צריך מכיוון שהחרדים נתקלים בקשיים עצומים ובכלל, לא רק בסקטור הציבורי אלא גם מול מעסיקים פרטיים.

מנואל טרכטנברג: כאן יש מעסיק אחד גדול מאוד שיכול לסלול את הדרך.

מנואל טרכטנברג: ברגע שחרדי מתחיל לעבוד או אישה חרדית, הדור הבא יהיה אחר ולא יהיה עוני באותה מידה כפי שקיים כיום.

מנואל טרכטנברג: צריך לעשות מעשה.

מנואל טרכטנברג: יש קושי משפטי, אפשר לשבת ולפתור את הקושי המשפטי הזה.

<איל זנדברג: אנחנו בעד.

<איל זנדברג: לא תיאמו אתנו אבל אנחנו בעד חקיקה.

<איל זנדברג: חשוב שידעו שאנחנו בעד תיאום ובעד חקיקה.

משה גפני: אתם לא בעד.

משה גפני: אתם נגד.

משה גפני: בישיבה הקודמת אמרתם שאתם נגד החוק.

משה גפני: אמרתם.

<איל זנדברג: הרב גפני, לא הסכמת לדבר אתנו על החלופה הזאת.

<קריאה: גם עכשיו אתם אומרים שזה לא חוקתי.

<איל זנדברג: יש הצעה קונקרטית מנוסחת.

אוסאמה סעדי: נכון שבשנת 2000 הוכנס התיקון של ייצוג הולם לערבים.

אוסאמה סעדי: מאז היו מספר החלטות של הממשלה.

אוסאמה סעדי: הייתה החלטה אחרונה בשנת 2007, עד שנת 2012 ייצוג של עשרה אחוזים לערבים בשירות המדינה אבל עד עכשיו אפילו לא הגענו ליעד הזה.

<איל זנדברג: אני מבקש לתקן.

<איל זנדברג: זה לא נכון.

אורי מקלב: על מה אתם רבים?

אורי מקלב: הוא מדבר אלינו.

אוסאמה סעדי: אני מבקש להכניס הסתייגות לסעיף 2 לחוק.

אוסאמה סעדי: בחוק החברות הממשלתיות, כשמדברים על יינתן ביטוי הולם לייצוגם של בני האוכלוסייה החרדית והעולים החדשים – גם לאוכלוסייה הערבית כי שם כתוב רק הדרוזים.

<קריאה: גם לעולים חדשים כתוב רק ליוצאי אתיופיה.

<נועה ברודסקי לוי: אני רוצה להבהיר.

<נועה ברודסקי לוי: בגלל שנוסח הצעת משרד המשפטים לא מונח מול כולם, אני רוצה להבהיר שמה שבעצם מוצע על ידם זה לקבוע סעיף 15(ב) שיבוא אחרי אותו סעיף עליו אנחנו מדברים, 15(א), ושהוא יקבע את אותן הוראות שקיימות בסעיף הייצוג ההולם למעט הנושא הזה שעלה כאן כבעייתי, נושא של העדפה של אחד מול אחד.

<נועה ברודסקי לוי: כל היתר כל יהיה.

<נועה ברודסקי לוי: זאת אומרת, תהיה חובה לממשלה לפעול לשילוב של החרדים, שתהיה חובה להביא לידי ביטוי הולם וגם הקצאת תקנים לפי מה שאני מבינה.

<איל זנדברג: משרות ייעודיות כהוראת שעה כדי לבדוק את העניין.

<נועה ברודסקי לוי: עמדת היועץ המשפטי של הכנסת היא שההצעה כן יכולה לענות על הצורך וגם מצד שני היא מידתית יותר כי היא לא שמה את זה כאחד מול אחד.

<נועה ברודסקי לוי: אנחנו חושבים שהיא כן יכולה לענות על הצורך.

<נועה ברודסקי לוי: לכל היותר, אם מחליטים שלא ללכת על ההצעה הזאת, אם כן מחליטים לתקן את סעיף 15(א), זה יהיה כהוראת שעה לתקופה של חמש שנים.

ניסן סלומינסקי: אנחנו נעשה עכשיו הצבעות.

ניסן סלומינסקי: קודם כל, יש הסתייגות.

ניסן סלומינסקי: נצביע על ההסתייגות.

<איל זנדברג: אנחנו נרצה לבדוק אם השרה תרצה להסתייג.

ניסן סלומינסקי: אנחנו נגיש אחר כך רביזיה.

<איל זנדברג: אני רוצה לשמוע את האופציה.

<איל זנדברג: השרה לא נמצאת כאן ואני רוצה לשמוע את האופציה בשמה כדי לראות מה היא תחליט.

<נועה ברודסקי לוי: יש כאן כמה דברים.

<נועה ברודסקי לוי: קודם כל תצביע על הפיצול.

ניסן סלומינסקי: החוק מדבר גם על חרדים וגם על עולים חדשים.

ניסן סלומינסקי: עולים חדשים נכנסו יותר מאוחר.

ניסן סלומינסקי: אנחנו נצביע על הפיצול ואני אומר שוב שאני אגיש אחר כך רביזיה כדי שיהיה זמן בקואליציה לסדר את כל הדיונים מבחינת החלטות ועדת שרים גם בנושא הזה.

ניסן סלומינסקי: קודם כל, מי בעד פיצול מהחוק הזה את הנושא של העולים החדשים ולהעביר אותו לחוק נפרד?

ניסן סלומינסקי: בעד – 5

ניסן סלומינסקי: נמנע – 1

ניסן סלומינסקי: הפיצול אושר.

ניסן סלומינסקי: אני מגיש רביזיה.

טלי פלוסקוב: אני נמנעתי.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: אני מגיש על זה רביזיה.

ניסן סלומינסקי: לחוק עצמו.

ניסן סלומינסקי: יש כאן שני דברים.

ניסן סלומינסקי: יש כאן תוספת.

ניסן סלומינסקי: מהי?

<נועה ברודסקי לוי: התבקשנו לתקן לעניין חוק החברות הממשלתיות.

ניסן סלומינסקי: תקריאי את כל ההצעה.

<נועה ברודסקי לוי: תכף נגיע לעניין של החברות הממשלתיות.

<נועה ברודסקי לוי: יש כאן תיקון שהתבקשנו לעשות.

<נועה ברודסקי לוי: תיקון חוק שירות המדינה (מינויים) בחוק שירות המדינה (מינויים) התשי"ט-1959, בסעיף 15(א) בכל מקום אחרי "והצ'רקסית" יבוא "של בני האוכלוסייה החרדית".

<נועה ברודסקי לוי: תיקון חוק החברות הממשלתיות

18 יבוא: "(18א2) ייצוג הולם לבני האוכלוסייה החרדית ולעולים חדשים".

18 יבוא: כאן אני עושה שינוי קטן לגבי הנוסח כך שזה יחול רק תוך תקופה של חמש שנים.

18 יבוא: בדירקטוריון של חברה ממשלתית יינתן ביטוי הולם לנציגם של בני האוכלוסייה החרדית במהלך חמש שנים.

משה גפני: מה זה במהלך חמש שנים?

<נועה ברודסקי לוי: זה מה שאמרתם.

<נועה ברודסקי לוי: בתוך תקופה של חמש שנים.

<נועה ברודסקי לוי: היעד הוא תוך חמש שנים להגיע לייצוג הולם.

<נועה ברודסקי לוי: אנחנו נמצא את הניסוח.

<נועה ברודסקי לוי: לא הגדרנו מה זה אדם חרדי.

<נועה ברודסקי לוי: היעד הוא להגיע תוך חמש שנים לייצוג הולם.

<איל זנדברג: זאת לא הוראת שעה.

<נועה ברודסקי לוי: לא, זאת לא הוראת שעה.

<קריאה: לא תהיה הוראת שעה.

ניסן סלומינסקי: אני מגיש רביזיה.

<קריאה: יש אנשים שלא הבינו, ניסן.

<קריאה: תסביר לצד הזה.

ניסן סלומינסקי: לא, לא צריך להסביר.

ניסן סלומינסקי: יסבירו אחר כך.

<איל זנדברג: לפי הבנתי, התיקון הזה לא מעשי מול שירות המדינה.

ניסן סלומינסקי: יהיה זמן לדיון הזה.

ניסן סלומינסקי: אני מגיש רביזיה.

ניסן סלומינסקי: יש הסתייגות של חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

<נועה ברודסקי לוי: לפני כן, צריך לכתוב הגדרה של חרדי.

ניסן סלומינסקי: מה ההגדרה?

<נועה ברודסקי לוי: ההצעה כאן היא כן להגדיר חרדי בדומה למה שהוחלט בהחלטת הממשלה בנושא של שילוב חרדים בהתאמה לחקיקה.

<נועה ברודסקי לוי: אני מקריאה ואחר כך אני מבקשת שנוכל בכל זאת לעשות את תיאומי הנוסח.

<נועה ברודסקי לוי: "חרדי" – יהודי שומר מצוות אשר מתייחד בהקפדה הדתית שהוא נוהג בדרכי חינוך, אופי הקהילה ואורחות החיים המבחין - - -

משה גפני: לא רק גבר אלא גם אישה.

<נועה ברודסקי לוי: כן.

<נועה ברודסקי לוי: ברור.

<נועה ברודסקי לוי: יהודי שומר מצוות, זה כולל גם אישה.

<נועה ברודסקי לוי: בכל מקרה, אני תכף מסבירה שאלה גם נשים.

<נועה ברודסקי לוי: "חרדי" – יהודי שומר מצוות אשר מתייחד בהקפדה הדתית שהוא נוהג בדרכי חינוך, אופי הקהילה ואורחות החיים המבחין בינו לבין שאר היהודים שומרי המצוות ואשר מתקיימים בו התנאים הבאים: לגבי אישה שמתקיים בה אחד מאלה – מקום הלימוד של ילדיה עד גיל 18 הוא מוסד חינוך חרדי שנמצא בפיקוח המחוז החרדי במשרד החינוך ושמתקיים לגביו אחד מאלה:

אורי מקלב: עד גיל 13, כפי שתיקנו בחוקים אחרים.

אורי מקלב: יש כאן בעיה של מוסדות תיכוניים, מוסדות תורניים אבל הם תיכוניים והם לא נכנסים להגדרה של מוסדות חינוך.

אורי מקלב: גם בחוקים אחרים, גם בחוק הגיוס, אמרנו עד גיל 13.

<נועה ברודסקי לוי: הבקשה היא להגביל את זה עד גיל 13 ולא עד גיל 18.

אורי מקלב: בתי ספר שהם תיכוניים.

משה גפני: יש בתי ספר שאין להם הגדרה חרדית.

<הדס אגמון: הכוונה שלנו בהגדרה הייתה לכלול כל מי ששייך לקבוצה.

<הדס אגמון: אפשר לתאם.

<הדס אגמון: זה חלק ממה שרצינו לדבר עליו בתיאום.

<הדס אגמון: אנחנו פנינו לדבר על כך.

<הדס אגמון: אפשר אחר כך לדבר על ההגדרה.

<הדס אגמון: תגידו מה הפגמים בהגדרה ונדבר עליהם.

<נועה ברודסקי לוי: אם כן, עד גיל 13.

משה גפני: עד גיל 13.

<נועה ברודסקי לוי: בית ספר רשמי.

<נועה ברודסקי לוי: בית ספר מוכר שאינו רשמי שפועל ברישיון ולפי הכרה כדין שפונה לאוכלוסייה החרדית בלבד.

<נועה ברודסקי לוי: מוסד חינוך שניתנה לגביו הוראת פטור לפי סעיף 5(א) לחוק לימוד חובה.

<נועה ברודסקי לוי: מוסד חינוך תרבותי ייחודי שניתן לו רישיון והכרה מכוח חוק מוסדות חינוך תרבותיים ייחודיים, התשס"ח-2008 (להלן – ישיבה קטנה).

<נועה ברודסקי לוי: בעלה למד במוסד חינוך חרדי כאמור בסעיף קטן (א) עד גיל 18.

משה גפני: גם כאן עד גיל 13.

<נועה ברודסקי לוי: או במוסד המנוי בתקנות שירות הביטחון.

<נועה ברודסקי לוי: למדה במוסד חינוך חרדי כאמור בסעיף קטן (א) עד גיל 13.

אחד מאלה: מקום הלימוד שלמד בו כאמור לגבי אישה.

אחד מאלה: למד במוסד חינוך חרדי כאמור בסעיף קטן (א) עד גיל 13.

<איל זנדברג: לגבי הגיל אנחנו רוצים שהוועדה תסמיך לבדוק אחר כך.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: יבדקו את זה.

ניסן סלומינסקי: זה ייבדק אחר כך.

ניסן סלומינסקי: יהיה לכם זמן בגלל הרביזיה.

<איל זנדברג: אני אומר בלי קשר לרביזיה.

<נועה ברודסקי לוי: קיבל פטור משירות צבאי בהתאם לחוק שירות ביטחון (נוסח משולב), התשמ"ו-1986 בשל השתייכותו לאוכלוסייה החרדית.

<נועה ברודסקי לוי: יכול היה לקבל פטור משירות צבאי כאמור אולם בחר לבצע שירות צבאי או אזרחי.

<נועה ברודסקי לוי: אנחנו עוד נחדד את זה.

ניסן סלומינסקי: יש הסתייגות של אוסאמה סעדי.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: בעד – מיעוט

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא נתקבלה.

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא התקבלה.

אוסאמה סעדי: אני מבקש רביזיה.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: רביזיה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו נצביע על החוק עצמו עם התוספת ואני מודיע שאחר כך נגיש רביזיה כדי לאפשר את מה שהיה צריך לעשות לפני כן ולצערי לא עשו.

<איל זנדברג: אני מבקש לאפשר לשרת המשפטים, אם היא תרצה, להסתייג.

ניסן סלומינסקי: אמרתי שתהיה רביזיה ואז תוכל לעשות הכול.

ניסן סלומינסקי: מי בעד אישור הצעת חוק ייצוג הולם של בני האוכלוסייה החרדית (תיקוני חקיקה), התשע"ו-2016 לפי הנוסח שהוקרא כרגע ועם התיקונים?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: בעד – רוב

ניסן סלומינסקי: הצעת חוק ייצוג הולם של בני האוכלוסייה החרדית (תיקוני חקיקה), התשע"ו-2016, נתקבלה.

דוד ביטן: רביזיה.

ניסן סלומינסקי: הצעת החוק אושרה.

ניסן סלומינסקי: אני מגיש רביזיה.

ניסן סלומינסקי: גם אני מגיש.

טלי פלוסקוב: גם אני מגישה רביזיה.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: חוזרים לכאן חברי הוועדה המשותפת.

ניסן סלומינסקי: אנחנו צריכים לעשות הצבעה על הרביזיה ואחר כך נמשיך את הדיון.