ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 519, 2016-11-29 10:00

משה גפני: בוקר טוב.

משה גפני: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: אנחנו מתחילים בפרק ח' מסים, סעיפים 96 ו-97, מיסוי חברות ארנק.

משה גפני: אני מבקש להעיר הערה.

משה גפני: אנחנו קיבלנו את הנוסח האחרון הלילה ב-4:30, כבר לפנות בוקר.

משה גפני: נראה מה אנחנו עושים עם זה בהמשך.

משה גפני: מדובר על חוק שהוא חוק טוב.

משה גפני: עיקרון הוא חוק טוב.

משה גפני: הוא מטפל בבעיות שצריך לטפל בהן.

<משה אשר: שלחנו את זה לפני יומיים ואתמול היה נוסח אחרון.

<משה אשר: בכל אופן, לא היום.

מיקי רוזנטל: בפרלמנט רציני היו מבטלים לכם את הדיון היום.

מיקי רוזנטל: לא בגלל שהחוק רע אלא בגלל שלא מתנהגים כך.

מיקי רוזנטל: אנחנו בובות שלכם?

משה גפני: לי אין טענות.

משה גפני: הכול בסדר.

משה גפני: אתמול הייתה לי שיחה על משהו אחר לגמרי, על משהו שעומד כאן על סדר היום ולא נוגע לרשות המסים אלא דווקא נוגע למשהו אחר, ואמר לי מישהו בלשכת היועץ המשפטי לממשלה – אני לא יודע אם הוא רוצה שאני אגיד את שמו, אולי הוא יגיד – איך עושים בחוק ההסדרים דברים רציניים כאלה כמו שאני מעלה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אנחנו עושים דברים רציניים בחוק ההסדרים על פי בקשת הממשלה ואין לי טענות.

משה גפני: אני מבין שצריך לעשות שינויים.

משה גפני: בכל אופן, מדובר כאן בהרבה מאוד פרטים מאוד בעייתיים כשהעיקרון הוא עיקרון נכון.

משה גפני: נראה מה אנחנו עושים עם זה בהמשך.

משה גפני: אין לי טענות.

משה גפני: לא באתי בטענות.

משה גפני: אני מבין שאתם צודקים אבל עד הלילה לא היה לנו נוסח סופי ונדמה לי שגם עכשיו עוד אין נוסח סופי אבל תכף נראה.

משה גפני: עד הלילה לא היה לנו נוסח סופי ולא היה לנו מה לחלק.

משה גפני: מי מציג את החוק?

<משה אשר: אני אציג את העקרונות.

<משה אשר: אני אציין בפתח הדברים שלבקשת היושב ראש ישבנו עם הלשכות המקצועיות לדיונים ארוכים במשך שבועות ארוכים ובסוף אני מניח שהגענו לדברים שכמעט כולם מוסכמים כדי לעזור לוועדה לקבל את ההחלטה.

<משה אשר: אני אסביר באופן עקרוני את הנושא של חברות הארנק ואחר כך נוכל להסביר את הדברים לעומק סעיף סעיף.

<משה אשר: בישראל השיטה המקובלת כאשר אתה פועל באמצעות חברה היא שיטת המיסוי הדו שלבית.

<משה אשר: זאת אומרת, החברה מפיקה הכנסות, היא חייבת במס חברות וביום שמחליט אותו בעל שליטה לחלק דיבידנדים או שהחברה מחליטה לחלק דיבידנדים, יש מיסוי נוסף של דיבידנדים.

<משה אשר: שיעור מס החברות היום הוא 25 אחוזים ואם מדובר בבעל שליטה, כאשר הוא מקבל דיבידנדים, הוא משלם שלושים אחוזים.

<משה אשר: אם יש מס יסף, מתווסף לזה גם מס יסף אבל באופן עקרוני 25 אחוזים מס חברות ובעתיד, כאשר מחלקים את הדיבידנדים, יש מס נוסף, מס דיבידנד בשיעור של שלושים אחוזים.

<משה אשר: אם הוא לא בעל שליטה, הוא לא מחזיק עשרה אחוזים מהון המניות, הוא משלם 25 אחוזים.

<משה אשר: זה המיסוי כאשר מדובר באדם שפועל באמצעות חברה.

<משה אשר: אם בן אדם פועל בצורה עצמאית, עצמאי, יחיד, כמו שכיר, כל ההכנסה שלו מולבשת למעשה על מדרגות המס - שוב, מדרגות מס מאוד גבוהות.

<משה אשר: יש כבר מס יסף – והוא משלם באזור, בשוליים, בהכנסות הגבוהות, הוא יכול להגיע לאזור החמישים אחוזים.

<משה אשר: בשוליים, לא במדרגות הראשונות אלא בסופיות.

<משה אשר: שיעור המס השולי היום במדרגות הוא 48 אחוזים, יש עוד שני אחוזים מס יסף, מעבר ל-840 אלף שקלים, כך שבשוליים הוא יכול להגיע גם לחמישים אחוזים.

<משה אשר: בשנת 2002 החלה תופעה פחות רצויה של אנשים, חלקם שכירים וחלקם עצמאיים שהיו עד יום לפני כן עצמאים שלא היו להם מלאים גדולים, מספר עובדים גדול, וראו שכדאי להם – בשעתו זה היה על רקע הסרת התקרה של הביטוח הלאומי אבל עם הזמן התופעה הזאת התפשטה ולמעשה החלו לאגד את כל העסקים שלהם או את הפעילות שלהם באמצעות חברה ובצורה כזאת לא רק שמדינת ישראל לא ראתה את המס השולי ואת הביטוח הלאומי אלא גם שיעור המס ירד למס החברות כאשר באותם מקרים שגם הרוויחו הרבה כסף, דחו את המיסוי של הדיבידנדים, דחו את החלוקה של הדיבידנדים לתקופה ארוכה וכך המדינה, האוצר, דחתה ונדחו תשלומי המסים לתקופות ארוכות.

<משה אשר: הכול חוקי אלא שהשאלה היא מה המוטיבציה.

<משה אשר: התופעה הזאת לצערנו התרחבה יותר ויותר.

מיקי רוזנטל: יש לך מספרים?

מיקי רוזנטל: כמה חברות ארנק להערכתכם קיימות?

<משה אשר: לדוגמה לפני זמן מה בקרב השכירים בבורסה רשימה שנעשתה ואלה עשרות רבים של אנשים שהם שכירים, מנכ"לים, מנהלי כספים שמקבלים שכר מאוד גבוה, שבגלל שהם בבורסה הם כתובים כחברה.

מיקי רוזנטל: מדובר באלפים, במאות, בעשרות?

<משה אשר: לפחות עשרות אלפים.

<משה אשר: שוב, מדובר באוכלוסיות שמרוויחות הרבה, בין אם אלה שכירים, בין אם אלה עצמאים.

<משה אשר: בשעתו עשינו ועדות פנימיות בתוך הרשות עם נציגים של האוצר לטפל בסוגיה הזאת.

<קריאה: יש לכם פילוח לגבי המגזר העסקי וכולי?

<משה אשר: תן לי לסיים.

<משה אשר: עשינו ועדות וקבענו מספר מודלים להתמודדות עם הנושא הזה.

<משה אשר: עוד בממשלה הקודמת, כאשר מיקי לי היה סגן שר האוצר והיה מופקד על רשות המסים, סוכם על קידום חקיקה שתטפל חברות הארנק, למעשה תפרק את החברות האלה ונמסה את האנשים בצורה מלאה.

<משה אשר: אלא מה, היו דיונים עם הלשכות וסוכם שנעשה את זה מיד אחרי חוק ההסדרים כדי יהיה זמן לשבת עם הלשכות ולהגיע לתובנות מסוימות.

<משה אשר: לצערנו הממשלה נפלה וההמשך ידוע.

<משה אשר: הגענו לחוק ההסדרים הנוכחי, אחרי שישבנו גם עם הלשכות.

<משה אשר: המודל שאנחנו מגישים היום הוא מודל יחסית מצומצם ולא מכסה את כל שטחי הפעילויות אבל הוא מכסה ודאי את המקרים הבוטים, הקשים, של שכירים.

באסל גטאס: מתי הם עושים את זה?

באסל גטאס: על מה אנחנו מדברים?

<משה אשר: אני אסביר את זה.

באסל גטאס: שכיר עם ארבעים-חמישים אלף שקלים בחודש, כדאי לו?

מיקי לוי: כדאי לא.

מיקי לוי: הוא רוצה לבלום אותו.

באסל גטאס: אולי הוא מעסיק עוד אנשים בחברה.

מיקי לוי: מדובר על חברת יחיד.

מיקי לוי: השכר שלו מהווה את החברה.

<משה אשר: במקרים בוטים שאנחנו רואים אותם, כבר הוצאנו שומות והוצאו צווים לבית המשפט.

<משה אשר: בחלק גדול מהמקרים אישרו את המקרים שאנחנו קבענו ולמעשה הרימו מסך לצורכי מס.

<משה אשר: זה לא אומר שזה לא חוקי מבחינה חוקית.

<משה אשר: זה לא פלילי חס וחלילה אבל זה לא לגיטימי לצורכי מס.

<משה אשר: היום אנחנו באים, במקום להתווכח עם כל אחד אם זה לגיטימי לצורכי מס, להעביר את קווי הגבול שיהיה ברור לכולם מתי זה בסדר ומתי זה לא בסדר ומשם אנחנו רוצים לצאת לדרך.

<משה אשר: מתי זה כדאי ומתי זה לא כדאי.

<משה אשר: ברור שאם מדובר בעצמאי או בשכיר שמרוויח משכורת יחסית נמוכה, עשרים אלף שקלים או שלושים אלף שקלים, אפילו ארבעים אלף שקלים, זה לא כדאי.

<משה אשר: יש איזו נקודת איזון ממנה זה מתחיל להיות כדאי.

<משה אשר: אבל אנחנו מדברים כאן על השכבות שמרוויחות את הסכומים הגדולים ביותר והמאיון העליון, זה סדר הגודל עליו אנחנו מדברים.

<משה אשר: כמובן יש כאן את היועצים מהלשכות השונות שיסבירו מתי הם מייעצים לאותו אדם לפתוח חברה להיות מנכ"ל בע"מ או מנהל כספים בע"מ או דבר כזה, בע"מ, וליהנות מהדו שלביות ולדחות למעשה תשלומים עד למועד שהוא יחלק דיבידנדים.

<משה אשר: כך לדוגמה בן אדם שמרוויח מיליון שקלים לשנה, סתם דוגמה, הוא לא צריך לפרנסה השוטפת שלו מיליון שקלים לשנה, אז הוא אומר שהוא מושך לעצמו כמשכורת מהחברה סכומים צנועים, נניח עשרים, שלושים אלף שקלים לחודש, ואת כל היתר הוא משאיר בחברה.

<משה אשר: נניח שזה קורה שנה אחרי שנה וכן הלאה.

<משה אשר: את הדיבידנדים הוא לא בהכרח מושך.

<משה אשר: הוא משקיע בניירות ערך או בנכסים אחרים, לפעמים הוא גם מפתח את העסקים, לפעמים משקיע בנכסים פרטיים.

<משה אשר: ראינו גם מקרים בהם הוא השקיע בדירת המגורים שאחרי כן הוא השכיר אותה לעצמו.

<משה אשר: את הדירה הפרטית שלו שם בתוך החברה העסקית כדי להשכיר אותה לעצמו.

<משה אשר: אנחנו יודעים שזה לא דבר ראוי, לא דבר נכון, גם אם זה חוקי.

<משה אשר: את הנכסים הפרטיים צריך לשים מחוץ לחברה.

<משה אשר: אם הוא קונה דירה ומשכיר אותה לצד ג', זה אולי לגיטימי, זה לגיטימי אפילו מבחינה עסקית, אבל כאשר הוא קונה את הדירה לעצמו, וראינו אפילו מקרים בהם אנשים קנו דירות יוקרה והשכירו אותן לעצמם.

<משה אשר: אנחנו באים להסדיר את הדברים האלה, לקבוע את גבולות הגזרה לצורכי מס, כי לדחות את המסים האלה, את השלושים אחוזים מס דיבידנד לאורך שנים, בסוף זה פוגע בכולנו ובסוף כולנו צריכים למלא את הקופה הציבורית במס שלמעשה נחסך מהקופה.

<משה אשר: אנחנו באים עם ההצעה הזאת.

<משה אשר: אנחנו נשמח לענות לשאלות.

באסל גטאס: לא הבנו מה החוק מציע.

באסל גטאס: לא עברנו על החוק.

משה גפני: לא עברנו על החוק.

משה גפני: הוא הציג את מטרות החוק.

באסל גטאס: הוא הציג את הדילמה.

משה גפני: זה החוק.

באסל גטאס: הוא לא אמר מה הפתרון.

משה גפני: זה החוק.

באסל גטאס: הוא אמר שבאים לשרטט את הגבול אבל לא אמרת מה הגבול.

מיקי רוזנטל: תגיד לו את השינוי.

<משה אשר: אנחנו נציג את המודל בפניכם.

<משה אשר: מכיוון שיש כאן לא מעט פרטים עם הוראות מעבר, אמרתי לפני כן בקצרה.

עודד פורר: יש לי איזה שהן שאלות רקע שלא בהכרח תיתן לי עליהן תשובה עכשיו אבל אני מבקש גם התייחסות של הלשכה המשפטית בהמשך.

עודד פורר: הכיוון של החוק הוא נכון.

עודד פורר: אין על זה עוררין.

משה גפני: כולם מסכימים.

עודד פורר: אין עוררין ברמת העיקרון.

עודד פורר: כן יש כמה דברים שצריך לשים אליהם לב.

עודד פורר: אני מצטרף להערתך.

עודד פורר: המסמך הזה שמונח בפנינו הוא שונה לחלוטין מהותית מהמסמך שהיה לנו קודם.

<משה אשר: הוא הרבה יותר מרוכך ממה שראיתם בהתחלה.

עודד פורר: אני אומר שהוא שונה מהותית, אבל גם את הריכוך הזה אנחנו צריכים ללמוד.

עודד פורר: דבר שני, אני כן אומר לך ברמת המסגרת.

עודד פורר: בעיני יש הבדל בין בעל חברה שיש לו רווחים בחברה ומשקיע אותם בניירות ערך, ואגב, אנחנו דנים כאן הרבה על כמה אנחנו רוצים להחיות את הבורסה ולהחיות את ההשקעות בניירות ערך מצד אחד, לבין מישהו שעושה את זה בדירה שהוא משכיר לעצמו.

עודד פורר: אני לא יודע אם יש התייחסות לזה בחוק.

עודד פורר: זה ממש לא אותו הדבר.

עודד פורר: כן יש כאן שאלה שאני חושב שראוי שהמדינה תתייחס אליה.

עודד פורר: איך אתה מגדיר את אותו יחיד, כי אני רוצה לתת דוגמה למשהו.

עודד פורר: נניח שיש יחיד שהוא עובד כחברה והוא עובד מול או חברה מסוימת מאוד מאוד גדולה באמצעות חשבונית בצורה כזאת או אחרת, או שהוא עובד מול המדינה ויש לו מול המדינה בסך הכול משרד ממשלתי אחד.

עודד פורר: יכול להיות שהוא עושה שם פרויקטים.

<משה אשר: אתה כבר נכנס לפרטים.

<משה אשר: אני מבין שהסבירו לך.

עודד פורר: לא, ממש לא הסבירו לי.

עודד פורר: אני גם מבין לבד.

עודד פורר: בסוף יש לו הכנסה של חמישים, שישים, שבעים, שמונים אלף שקלים מהפרויקט הזה והוא אחד.

עודד פורר: הוא עושה את העבודה והוא עובד כחברה.

עודד פורר: ברגע שאתה תחיל עליו מס כיחיד, האם הוא לא יוכל לבוא אחרי שהוא עובד חמש שנים מול משרד הכלכלה ולהגיד, חברים, החלתם עלי מס כיחיד, אתם אומרים שאני עושה את כל העבודה הזאת כיחיד, הכול טוב ויפה, אני מבקש יחסי עובד-מעביד ואני רוצה להחיל עלי את התנאים של יחסי עובד-מעביד ביני לבין המשרד הממשלתי הזה או האחר, או לא רק משרד ממשלתי אלא זה נכון גם לגבי חברות גדולות שפתאום ימצאו את עצמן ביחסי עובד-מעביד מול אנשים שלא היו אמורים להיות במצב הזה.

עודד פורר: צריך לזכור שהמנגנון הזה שבו אנשים עובדים כחברה, יש לו עוד השלכות מעבר להשלכות המיסוי.

<משה אשר: התשובה היא מאוד ברורה.

מיקי לוי: אין שום סיכוי.

עודד פורר: תבדוק בייעוץ המשפטי של משרדי הממשלה ויש משרדי ממשלה שקבעו שאם עובד אתם יועץ יותר משנתיים, חייבים להפסיק אתו את ההתקשרות ולצנן אותו למשך שנתיים.

מיקי לוי: זה עניין אחר.

עודד פורר: אבל הוא עובד עם חשבונית, אז למה לצנן אותו?

<משה אשר: אני אענה.

<משה אשר: כבר היום אנחנו מוציאים שומות באותם מקרים בהם יש שכירים שהם למעשה שכירים בע"מ.

<משה אשר: גם שם יכולה להיטען אותה טענה ובית המשפט מקבל את זה ואנחנו מחייבים אותם כאילו הם קיבלו את זה ברמה האישית.

<משה אשר: לכן אם זה סוג של בעיה, הבעיה כבר קיימת לכאורה היום.

<משה אשר: אבל היא לא בעיה כי בסוף העובד והמעסיק שלו מגדירים את היחסים.

<משה אשר: אנחנו ניתן אחר כך את ההתייחסות שלנו לצורכי מס.

<משה אשר: יש הרבה מאוד מקרים בדין הכללי יש א' ולצורכי מס יש ב'.

מנואל טרכטנברג: אני רוצה לברך על כך שאנחנו דנים בזה.

מנואל טרכטנברג: הגיעה השעה.

מנואל טרכטנברג: אני רוצה להגיד שהתופעה הזאת, היא אחת החמורות ביותר שאני מכיר במערכת המס של מפלט מס שמאפשר לעשרות אלפי אנשים לחמוק מתשלום מסים כחוק במדינת ישראל.

מנואל טרכטנברג: חשוב שנבין את זה.

מנואל טרכטנברג: במהלך הדיונים בוועדה שאני עמדתי בראשה, עת דנו על שינוי משמעותי במסים הישירים, תמיד הייתה טענה שאם אתה מעלה את המסים בשוליים, יברחו.

מנואל טרכטנברג: הרי הכדאיות של להקים חברות ארנק עולה ואז בעצם מה שקרה, תראה מה קורה.

מנואל טרכטנברג: זה לא רק שאתה חומק ממס אלא שאתה מגביל את יכולת הריבון לקבוע מה המסים הצודקים במדינת ישראל.

מנואל טרכטנברג: לא יכול להיות דבר כזה.

מנואל טרכטנברג: לא הספקתי באמת לקרוא את הגרסה החדשה.

מנואל טרכטנברג: ממה שאני מתרשם, הלכתם כאן לקולה בצורה שמסכנת את ההמשך של היכולת שלנו כן להתקין תקנות או לקבוע כללים הרבה יותר נוקשים.

מנואל טרכטנברג: על זה אני צריך להתעכב ולתת את הדעת.

<משה אשר: אנחנו מקווה שלא הלכנו לקולה יותר מדי כמו שאתה מציין.

<יוסי אלישע: לשכת עורכי הדין.

<יוסי אלישע: יש שלושה פרקים שונים בפרק או בהצעת החוק שנמצאת בפנינו.

<יוסי אלישע: התייחסתם לנושא של יחסי עובד-מעביד או למה שנקרא חברה בע"מ.

<יוסי אלישע: אנחנו רק רוצים לחדד ותכף אולי נעשה ירידה לנוסחים.

<יוסי אלישע: הנושא הוא לא מיסויי.

<יוסי אלישע: הנושא הוא מצב שבו מתקיימים בפועל במהות יחסי עובד-מעביד בין האדם לבין המעסיק שלו ובעצם ביום בהיר אחד הוא מופיע ומגיע ומחליט להיות חברה בע"מ.

<יוסי אלישע: אלו המקרים שאנחנו מכוונים אליהם לכן ההערה של חבר הכנסת עודד פורר היא במקום.

<יוסי אלישע: המקרים האלה של מתן שירות למשרדים ממשלתיים כאלה ואחרים כאשר לא מתקיימים יחסי עובד-מעביד ואין כפיפות מוחלטת במהות, הסעיף לא חל.

עודד פורר: לא לפי הנוסח שאני רואה כאן.

<יוסי אלישע: יכול להיות שצריך לחדד את הנוסח.

<יוסי אלישע: העניין הוא שיש לפנינו משהו מלאכותי.

<קריאה: גם קביעה לצורך מס לא תקבע לצורך הדין הכללי.

עודד פורר: בא היועץ המשפטי ואומר, סליחה, הוא עובד רק מול המשרד הזה, הוא עושה כאן רק שני פרויקטים, הוא נותן שירות תמיד לאותו מנהל באותו משרד וזה כבר נותן איזה שהם כללים שאומרים שיכולים להיות יחסי עובד-מעביד ואז אתה בא ואתה אומר שאתה גם גובה ממנו מס כאילו הוא שכיר.

עודד פורר: מאותו רגע חציתם את הקו ולמשרדי הממשלה יגיעו מספר לא מבוטל של תביעות יחסי עובד-מעביד וצריך להבין גם מה העלויות של זה.

<יוסי אלישע: אם הנוסח לא מחודד דיו, צריך לחדד.

<משה אשר: נעלה את הדברים בנוסח.

<משה אשר: אני רוצה להניח שאנחנו לא מקלים יתר על המידה כפי שציין חבר הכנסת טרכטנברג ואנחנו נדון בזה.

<ג'ק בלנגה: לשכת רואי חשבון.

<ג'ק בלנגה: נאמר קודם על ידי חבר הכנסת מיקי רוזנטל שבעצם קיבלנו נוסח חדש.

<ג'ק בלנגה: הנוסח הזה בשונה מהנוסח שהיה בקריאה ראשונה, כמעט כל החוק נכתב מחדש.

<ג'ק בלנגה: עדיין יש הרבה משפטים ומלים שגם אנחנו לא דייקנו בינינו לבין רשות המסים עד הסוף בנוסחים.

<ג'ק בלנגה: לכן יהיו עוד מקומות שנצטרך לסגור אותם.

<ג'ק בלנגה: ברמת ההצעה הזאת שמונחת, מעל תשעים אחוזים מהדברים סגורים ונעשה מאמץ מאוד גדול מצד רשות המסים לסגור את כל המערכות כפי שאנחנו כיוונו אליהן.

<ג'ק בלנגה: עדיין יש מקומות, כמו שעלה כאן קודם, שצריכים טיפה להיכנס לנוסחים קצת יותר מדויקים על מנת לסגור את כל הפרצות האפשריות משני הצדדים.

<ג'ק בלנגה: לכן נצטרך עדיין קצת זמן כדי להיכנס פנימה למלים ולדיוקים.

באסל גטאס: בשלב הזה אין לי מה להגיד.

משה גפני: אתה לא חייב.

באסל גטאס: אדוני, זאת צורת דיבור צנועה.

באסל גטאס: אני חושב שבכללי משחק מסוימים צריכה להיות הגינות מסוימת.

באסל גטאס: אני בעד שאף אחד לא ינצל את המערכת בצורה מעוותת.

באסל גטאס: אבל כדי להשתכנע, אני יודע שיש תכנוני מס וזה סוג של תכנון מס.

באסל גטאס: תכנוני מס משמעותיים ביותר גורמים הכי הרבה נזק והם לא בשכבה הזאת אלא הם בשכבת המיליונרים והביליונרים ואנחנו זוכרים את בתי המשפט – ואני לא רוצה להזכיר שמות כי חלק מהם עברו מהעולם הזה – ואנחנו יודעים כמה גלגולים היו לעניינים האלה של תכנוני מס.

באסל גטאס: אני רוצה לשמוע מספרים.

באסל גטאס: אתה לא אמרת לנו כמה התופעה הזו באמת גורמת נזק לכיס של האוצר.

משה גפני: אם הם מביאים חוק, כנראה שהם יודעים שיש הרבה.

באסל גטאס: אלה מספרים סודיים?

באסל גטאס: אני רוצה לדעת.

<משה אשר: אנחנו הערכנו ב-300 מיליון שקלים את הנושא.

באסל גטאס: אתה חושב שהתופעה הזאת מביאה לאובדן של 300 מיליון שקלים.

<משה אשר: כן.

באסל גטאס: בשנה?

עודד פורר: זה לא בשנה כי זאת צבירה של הרבה שנים.

<משה אשר: כל שנה בשוטף שלה.

עודד פורר: שוטף, כל שנה 300 מיליון שקלים נמצאים אצל פרטיים וחברות ארנק?

באסל גטאס: אני כבר אומר לך משה שאני לא רואה חשבון אבל גם הגבול החדש שאתה תשרטט, תהיה דרך לעקוף אותו.

מיקי לוי: תפקידו לסגור את כל פרצות המס כדי שהם ישלמו מס אמת.

באסל גטאס: אין סגירה הרמטית.

יואב קיש: אני מודה שגם אני לא הספקתי לעבור על כל השינויים שנעשו בחוק.

יואב קיש: אני מודה שיש לי בעיה עקרונית - קוראים לזה פרצות מס – ואני נגד פרצות מס ואני חושב שצריך לתפוס אותם.

יואב קיש: השאלה אם מסתכלים בנושא הזה כפרצת מס.

יואב קיש: בעניין הזה אני לא שלם אתו.

יואב קיש: יש הרבה מאוד מקרים שהכספים האלה בסופו של דבר משמשים אנשים להשקעות כאלה או אחרות, להגדלת פעילות, לרכישת נכסים, ואנחנו בעצם אומרים להם, סליחה, אתם תשלמו את המס היום ואנחנו מונעים את האפשרות הזאת.

יואב קיש: אני בעד שוק ליברלי.

יואב קיש: אני לא בעד להתערב .

יואב קיש: משה, אתה מכיר את דעתי.

יואב קיש: לצערי, אני אומר לך את זה בכנות הכי גדולה, יש נטייה ברשות המסים לפעמים גם לקחת ולפרש את החוק עוד יותר חמור ממה שאנחנו רוצים שיפורש, דבר שבסופו של דבר מביא רק לבעיות ולמשפטים.

<משה אשר: לשם כך יש חוזרים ונהלים שמסדירים את זה.

יואב קיש: אני יכול לתת לך דוגמה אחרת עם חברות ההיי-טק ואתה יודע על מה אני מדבר.

יואב קיש: במקום במקומות שאנחנו צריכים לעזור להן, אנחנו נלחמים בהן, ובמקומות שצריך להילחם בהן, אנחנו לא נלחמים בהן.

יואב קיש: יש לי בעיה עם הכיוון הזה שאנחנו טוענים שבן אדם שפתח והלך למנגנון של חברה ועכשיו שילם מס הכנסה ולא משך עוד את הדיבידנד, הוא לא רשאי לעשות את זה.

יואב קיש: זה בעצם מה שאתם אומרים היום.

<משה אשר: אם הוא שכיר במהותו, אז כן.

<משה אשר: בפירוש כן.

<משה אשר: אם זה מנכ"ל שהפך להיות מנכ"ל בע"מ, אז כן.

<משה אשר: גם אתה חושב כך.

יואב קיש: כן, אבל מחר זה לא יהיה מנכ"ל בע"מ כי מחר זה יהיה רופא שיניים ואדריכל.

מיקי לוי: אנחנו עוד לא שם.

מיקי לוי: זה עוד לא שם.

מיקי לוי: מדובר על שכיר שפתח חברה.

עודד פורר: לא.

עודד פורר: זה לא בהכרח שכיר שפתח חברה.

יואב קיש: אם אתה לא תפגע באותו פלח שבעיני אסור לנו לפגוע בו.

<צבי פרידמן: לשכת התיאום של הארגונים העסקיים.

עודד פורר: גם אתם הייתם שותפים לניסוח?

<צבי פרידמן: לפני חצי שעה קיבלתי מידע.

<צבי פרידמן: אני נשיא הלשכה ואני רואה את זה בתדהמה משום שביקשנו להצטרף לדיונים על ההסכמות עם רשות המסים.

<צבי פרידמן: אנחנו מייצגים את כל הסקטור העסקי.

<צבי פרידמן: קיבלנו דחייה על הסף.

<צבי פרידמן: גם הלשכות המקצועיות, עם כל הכבוד להן, לא התייעצו אתנו.

<צבי פרידמן: הנה כי כן אני שומע שבתשעים אחוזים הגיעו להסכמות כאשר חלק גדול מזה לא מוסכם על הגופים העסקיים.

<צבי פרידמן: מה שוות כל ההסכמות אם אנחנו הלקוחות שעלינו נופל החוק הזה לא מתייעצים אתנו ולא שואלים אותנו.

איתן ברושי: גפניי, יש שמועה שגם עם שרגא ברוש לא התייעצו.

<קריאה: זה נכון.

<צבי פרידמן: זה נכון.

<צבי פרידמן: סירבו להתייעץ אתנו.

<צבי פרידמן: סירבו לשתף אותנו.

<צבי פרידמן: ההסכמות האלה כאן לא שוות שום דבר.

<קריאה: בנוסח המקורי לא מדובר על חברות ארנק.

<צבי פרידמן: זה לא מוסכם על הסקטור העסקי.

<צבי פרידמן: אני הלקוח, יושבות הלשכות עם רשות המסים, מסכמים מה שמסכמים ואני הלקוח לא מסכים לכך.

<צבי פרידמן: אם זה כך, מה זה שווה?

<צבי פרידמן: אני מבקש להתייחס לכל ההסכמות האלה כאילו לא קיימות.

<רובי גינל: מנכ"ל התאחדות התעשיינים.

<רובי גינל: אני רוצה להדגיש שלמרות שמדובר כאן בכל הדיון על חברות ארנק, גם בנוסח המקורי וכנראה שגם בנוסח הקיים מדובר על כל החברות במשק.

<רובי גינל: כלומר, רשות המסים מבקשת להתערב בשיקולים העסקיים של מפעל שרוצה לדחות את הרווחים שלו כדי להשקיע בעוד שלוש שנים באיזושהי התפתחות טכנולוגית ותבוא רשות המסים ותכריח אותו היום למשוך את הדיבידנדים.

<קריאה: זה לא נכון.

<משה אשר: אני אתייחס לזה.

משה גפני: רבותיי, חוסר הסובלנות כאן הופך להיות קריטי.

משה גפני: חברי הכנסת חולקים עליו.

<קריאה: חלק מחברי הכנסת.

<קריאה: לא כולם.

<רובי גינל: זו הנקודה הראשונה.

<רובי גינל: צריך להסתכל על התמונה הכוללת.

<רובי גינל: הצעדים שמציעה רשות המסים בשנים האחרונות הם צעדים מאוד יצירתיים אבל הם פוגעים באופן מהותי ביכולת לעשות עסקים בישראל.

<רובי גינל: כאר רשות המסים מתערבת גם בחלוקת רווחים וגם מבקשת לעלעל בחשבונות הבנק של בעלי העסקים בישראל, בעלי העסקים יכולים להחליט אם לעשות את העסקים שלהם כאן או במקום אחר.

<רובי גינל: לכן עם כל היצירתיות של רשות המסים - - -

משה גפני: הטענה של רשות המסים, אני לא יכול לדבר בשם אחרים אף על פי שחשבתי שכולם כך, היא שאלה בעצם תכנוני מס ממשיים.

משה גפני: עוקפים את הנושא הזה של תשלום המס וממציאים כל מיני פטנטים והפטנטים האלה מונעים או מפחיתים את תשלום המס.

<רובי גינל: אין מחלוקת על הטענה.

<רובי גינל: על זה אין מחלוקת.

<רובי גינל: אני רוצה לתת דוגמה נוספת לצעדים של רשות המסים.

<רובי גינל: רשות המסים מבקשת להתערב גם בנושא היקף היצוא בסעיף 51 לחוק עידוד השקעות הון ולקבוע מה הם רווחים ומה הם לא רווחים.

<רובי גינל: זאת דוגמה נוספת שלישית שאני נותן בדקות האחרונות להתערבות גסה של רשות המסים בשיקולים העסקיים.

משה גפני: תודה.

משה גפני: יש עוד מישהו שרוצה להתייחס?

<דן כרמלי: איגוד לשכות המסחר.

משה גפני: בקצרה.

משה גפני: אנחנו את העיקרון כבר הבנו.

<דן כרמלי: ברור אדוני.

<דן כרמלי: אני אציג נקודה שלא עתה כאן עדיין.

<דן כרמלי: בשנה האחרונה כשיצא לנו לשבת, לנשיא איגוד לשכות המסחר אוריאל לין ולי, עם מנהל רשות המסים משה אשר, בכל פעם שדיברנו על מנוע צמיחה חשוב ביותר במשק, שדיברנו עליו כאן בוועדה אצל אדוני בשבוע שעבר על הפחתת מס החברות והפחתת מס על משיכת דיבידנד, בא מנהל רשות המסים והצוות המקצועי שלו ואמרו שאנחנו נשמח לעשות זאת אבל הרבה פעמים המנגנון של אי תשלום מס אמת, של תכנון מס באמצעות חברות ארנק, אינו מאפשר להם לסגור את המעגל, את מעגל הקופה, את מעגל האוצר.

<דן כרמלי: על כן מדובר אכן, כפי שאדוני אמר ומבין, ואני חושב שרוב חברי הכנסת שיושבים כאן מבינים זאת, מדובר בתיקון חשוב מאוד.

<דן כרמלי: אין ספק שחברות ארנק שאין להן הגדרה משפטית, לכן גם חלק מחבריי כאן סביב השולחן אולי מחפשים את המושג חברות ארנק והוא לא מופיע כאן כי הוא לא יכול להופיע, זאת צורת דיבור לצורך העניין, אבל השאלה היא שאלת התכלית.

<דן כרמלי: כמו שאמר מנהל רשות המסים, ואכן זו הכוונה וזה גם מופיע בדברי ההסבר בצורה מאוד מפורטת ומדויקת והרי כולנו יודעים שלדברי ההסבר יש משמעות אחר כך ביישום החוק.

עודד פורר: אין שום משמעות לדברי ההסבר.

<דן כרמלי: אני חושב ברמה המשפטית שיש משמעות.

עודד פורר: דברי ההסבר לאחר אישור החוק נמחקים ומאותו רגע אין להם שום משמעות.

עודד פורר: מה שקובע הוא החוק.

יואב קיש: והפרשנות החמירה של דברי ההסבר.

<קריאה: אני מזמין אותך לקרוא את פסקי בית המשפט העליון.

משה גפני: רבותיי, אל תעשו לי את זה.

משה גפני: יש לי יום ארוך.

<קריאה: לדברי ההסבר יש חשיבות.

<קריאה: אני מזמין אותך להיפגש עם היועצים המשפטיים במשרדי הממשלה כשהם מחליטים לעשות משהו.

משה גפני: אני לא רוצה את הדיאלוג הזה.

משה גפני: למעלה בקומה 3 יש מזנון ואתם יכולים לשבת שם.

<דן כרמלי: אדוני היושב ראש, אני משלים במשפט.

<דן כרמלי: לדברים שנאמרים כאן בוועדה, בטח מטעם רשות המסים ובטח מטעם חברי הכנסת ואדוני היושב ראש, מופיעים בפרוטוקולים, יש להם משמעות.

<דן כרמלי: אנחנו רוצים להוביל למנוע צמיחה מפני שזאת הורדת מס חברות והורדת מס על משיכת דיבידנד וזה חלק מהדרך להוביל לכך.

<ירון גינדי: לעשות סדר במה שנאמר כאן קודם בנושא חלוקת הרווחים.

<ירון גינדי: יש כאן כמה נושאים ולדעתי היה כאן בלבול.

<ירון גינדי: לחברים מלשכת המסחר, הלשכות המקצועיות לא הסכימו לזה שמנהל רשות המסים יחליט לחברות העסקיות כמה דיבידנד לחלק וזה יצא מסדר היום.

<ירון גינדי: זה לא נמצא כאן.

משה גפני: לא הבנתי.

משה גפני: אני מתנצל.

<ירון גינדי: אני רוצה לעשות סדר בשני נושאים.

<ירון גינדי: האחד בנושא חלוקת הדיבידנד.

<ירון גינדי: הלשכות המקצועיות, הורדנו מסדר היום את הנושא שמנהל רשות המסים יוכל להחליט לחברות העסקיות - - -

<שגית אפיק: לא.

<שגית אפיק: זה לא ירד.

<שגית אפיק: את זה הם השאירו בנוסח הכחול.

<ירון גינדי: אני מדבר על השינויים.

<ירון גינדי: על מה שהוצג להם בהתחלה.

<ירון גינדי: בהתחלה הוצג שמנהל רשות המסים יכול לקבוע.

<ירון גינדי: אני לא מדבר על 77 במתכונת שלו היום.

<ירון גינדי: בכחול, ולזה התייחסו החברים, היה ניסיון לתקן את החוק כך שמנהל רשות המסים יוכל לקבוע לכל חברת מעטים במדינת ישראל כמה דיבידנד היא תחלק.

<ירון גינדי: לזה כמובן לא הסכמנו גם מהמניעים שאמרו כאן החברים.

<משה אשר: שם עוד אין הסכמות.

<משה אשר: זה נשאר לפי הנוסח הכחול.

<קריאה: אבל הגעתם עם הסכמות אחרות.

משה גפני: אני מציע שתלמדו בחברותות.

משה גפני: אני אלך לוועדת החוקה, לשם אני צריך ללכת ואתם תלמדו.

משה גפני: אני לא מבין.

משה גפני: בן אדם מדבר, מה הדיאלוג הזה?

<ירון גינדי: כאן, כמו שמשה אשר אמר, אין הסכמות.

<ירון גינדי: בנושא השני של חברות הארנק ומה שכאן שאלו חברי הכנסת, אנחנו הסכמנו לעובדה שמי שבאמת מתקיימים בינו לבין המעסיק שלו יחסי עובד-מעביד פר-אקסלנס והוא החליט להתאגד כחברה בע"מ, ברור לנו שהוא שקוף.

<ירון גינדי: איפה הבעיה שלנו?

<ירון גינדי: הבעיה שלנו היא פרשנות מרחיבה שיכולה לקחת את זה למקומות אחרים ואותה צריך לצמצם.

משה גפני: הבנו.

משה גפני: שגית, בבקשה.

<שגית אפיק: אני רוצה להגיד משהו.

<שגית אפיק: חברותה ארנק בעצם נולדו אחרי תיקון שנעשה בשנת 2003 בו החליטה הממשלה לבטל את התקרה על תשלומי ביטוח לאומי וביטוח בריאות על פי שלוש מהשכר הממוצע במשק.

<שגית אפיק: זה נעשה גם בחקיקה בחוק ההסדרים.

<שגית אפיק: ואולי כאשר חוקקו את אותו ביטול תקרה לא חשבו עד הסוף בין היתר כי זה נחקק במסגרת חוק ההסדרים.

<שגית אפיק: אני רוצה לקשר את זה למה שיש עכשיו בפניכם.

עודד פורר: אולי הפתרון הוא לחזור אחורה.

<שגית אפיק: חברות הארנק זה דבר נכון וחשוב לחוקק אותו.

<שגית אפיק: זה נכתב כבר בדוח ועדת טרכטנברג לפני מספר שנים והיה לממשלה הרבה זמן לעבד את זה ולהכין את זה ולהבשיל את זה.

<שגית אפיק: יחד עם זאת, ככל הנראה הנוסח שהגיע בהצעת חוק ההסדרים לא היה בשל מספיק כי מה שאנחנו רואים ביום-יומיים האחרונים כשמגיעים אלינו כל כך הרבה תיקונים, שאולי אגב כולם תיקונים מקלים בעקבות הישיבות שעשתה רשות המסים עם הלשכות, אבל זה גם מלמד על כך שהנוסח שהובא בכחול, עליו הצביעו חברי הכנסת בקריאה הראשונה במסגרת הצעת חוק ההסדרים, לא היה נוסח בשל במיוחד.

<שגית אפיק: כשיטה, כיוון שבחוק ההסדרים אתם כוללים כל כך הרבה תיקונים וכל כך הרבה חוקים, יכול להיות שלפחות יהיה נכון שהנוסחים שיגיעו לקריאה הראשונה יהיו נוסחים שהם כן בשלים ולא כאלה שיום לפני הדיון בוועדה יתהפכו או יחוררו או יתווספו אליהם טלאים חדשים.

מיקי לוי: יש את המשפט לזרוק על הוועדה והיא תסדר את זה.

<שגית אפיק: נכון.

<שגית אפיק: אבל במסגרת הלחץ שיש בחוק ההסדרים כאן ובמסגרת כמות הנושאים שאתם צריכים ללמוד ואנחנו צריכים ללמוד, קשה מאוד מאוד לראות את ההסדר הזה בכללותו, לשקול את כל השיקולים ולהבין את כל הכוונות.

<שגית אפיק: לפי מה שאני מבינה יש שלושה הסדרים בהצעת החוק הזאת.

<שגית אפיק: על שניים ישבו עם הגופים והגיעו אתם להסכמות.

<שגית אפיק: על אחד ישבו וכנראה לא הגיעו להסכמות.

<שגית אפיק: אבל כך או כך, אני לא בטוחה שהפרק הזה נכון לחוקק אותו במסגרת חוק ההסדרים.

<שגית אפיק: הנוסחים, כל פעם שמגיע אליהם עוד תיקון ועוד תיקון.

<קריאה: למה את לא רוצה בחוק ההסדרים?

<שגית אפיק: כי זה נושא חשוב.

<שגית אפיק: כשיושב ראש הכנסת עשה את הפיצולים, יש הבדל בין פיצול שנעשה בתוך ועדה לבין הפיצול שנעשה באופן מקדמי.

<שגית אפיק: בפיצול שעשה יושב ראש הכנסת באופן מקדמי, אנחנו בחנו את סדרי העדיפויות של הממשלה ושל רשות המסים וסברנו שחברות ארנק זה נושא שחשוב לחוקק אותו.

<שגית אפיק: אם הממשלה אומרת שהיא יודעת להביא אותו בצורה מסודרת בחוק ההסדרים, חשב יושב ראש הכנסת והיועץ המשפטי לכנסת שזה נכון שזה יהיה בחוק ההסדרים אבל אם הגיע לכאן נוסח שהוא לא בשל וההצבעה בקריאה הראשונה הייתה על דבר אחד אבל לכאן, כשמגיעים לדיון בוועדה שבוע אחרי כן, מגיע נוסח אחר – אני חושבת שזאת בעיה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: משה אשר, בבקשה, תשיב.

<משה אשר: כמו ששגית אמרה, במסגרת הדיונים וההסכמות שנעשו בין ועדת הכנסת, יולי אדלשטיין והצוותים לבין האוצר, סוכם שיש דברים שמפוצלים ויש דברים שהם לא מפוצלים.

<משה אשר: זה בין הסעיפים שלא מפוצלים וגם יש בהם תו מחיר משמעותי.

<משה אשר: שנית.

<משה אשר: כדי לקדם את הדברים ישבנו, גם לבקשת יושב ראש הוועדה, עם הלשכות המקצועיות וכמו שנאמר אנחנו למעשה ברוב המקטעים כבר מסוכמים.

<משה אשר: נסביר כמובן לכל חברי הכנסת את הדברים ובסוף מי שמחליט, אלה אתם ולא הלשכות המקצועיות.

<משה אשר: חברי הכנסת הם המצביעים ולא הלשכות המקצועיות ולא הארגונים.

<משה אשר: הכדור נמצא אצלכם.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אין לי טענות לרשות המסים ואין לי טענות לממשלה בכך שישבו עם הלשכות ושינו נוסחים.

משה גפני: זה בסדר גמור.

משה גפני: המציאות הזאת של לא לשמוע גם את הגורמים הנוספים, היא מציאות לא טובה.

משה גפני: ההחלטות של יושב ראש הכנסת ושל היועץ המשפטי של הכנסת אינן רלוונטיות מבחינתי.

משה גפני: אני יושב ראש ועדה ובין היתר אני צריך לדאוג לכבודם.

משה גפני: בין היתר.

משה גפני: המציאות הזאת שבה אין נוסח לפני חברי הוועדה לפני הגופים שנמצאים כאן, אין נוסח שהוא נוסח סופי, גורמת לכך שאי אפשר לקיים אתה הדיון הה.

משה גפני: אי אפשר לקיים את הדיון הזה גם אם אני רוצה לעשות שמיניות באוויר ולהגיד, בסדר, ניקח את הנוסח הזה ונתקן אותו ונשנה אותו ונעשה אותו.

משה גפני: בינתיים הנוסח שהגיע הוא נוסח שהגיע רק עכשיו.

משה גפני: חברי הוועדה עדיין לא קראו אותו ולא למדו אותו.

משה גפני: אני עוצר את הדיון כאן.

משה גפני: אנחנו נלמד את הנושא הזה.

משה גפני: אנחנו כמובן נתאם.

משה גפני: יכול להיות שנצטרך לפצל את החוק הזה ולקבוע לו מועד.

משה גפני: אני כמו חברי הוועדה כולם, כל מי שהתבטא בעניין הזה, תומך בחוק.

משה גפני: כולם תומכים.

משה גפני: אין ויכוח לגבי העניין הזה.

מיקי לוי: כן.

מיקי לוי: אין ויכוח.

משה גפני: יש דיון שאנחנו נצטרך לקיים אותו, איך אנחנו מתקדמים עם הנוסח שהבאתם.

<קריאה: אפשר לדון על הנוסח הכחול שהוגש.

משה גפני: אמרתי שאין דיון.

משה גפני: עם כל הכבוד, אני באמת עובד במשרד האוצר, זה נכון, אבל אני עובד בהתנדבות.

משה גפני: משכורת אני מקבל כדי להיות נגד האוצר.

מנואל טרכטנברג: אתה צריך להקים חברת ארנק.

משה גפני: כן.

משה גפני: אני אקים חברת ארנק.

משה גפני: עם כל הכבוד, בסדר, אתם יושבים כל הזמן ואני משבח אתכם על כך.

<קריאה: יושבים שעות.

משה גפני: וזה בסדר.

משה גפני: ומשנים.

משה גפני: עם כל הכבוד, אנחנו מעבירים כאן את הכי הרבה חוקים בחוק ההסדרים.

משה גפני: תכף נגיע לסעיף שאתם תבואו, הממשלה או חלק מהממשלה, לא כולם, ותגידו שאי אפשר להעביר דבר כזה בחוק ההסדרים.

משה גפני: תכף נגיע לזה.

משה גפני: אתמול גם היה לי ויכוח גדול ואמרתי את זה.

משה גפני: יש חוק הסדרים ואני שמתי את זה על סדר היום מלכתחילה.

משה גפני: אני גם תומך בזה.

משה גפני: יש חוקים ששמתי על סדר היום ואני לא תומך בהם.

משה גפני: בזה אני תומך.

משה גפני: אני חושב שאתם צודקים.

משה גפני: חברות הארנק זה דבר שצריך לעבור מן העולם.

משה גפני: יש כאן הרבה פרטים, לפי מה שהספקתי ללמוד.

משה גפני: המון פרטים וצריך להיכנס לכל דבר ולא להפוך את זה לחוק שכולם יגחכו ויגידו כך אתם מעבירים חוקים במדינת ישראל.

משה גפני: מה, אנחנו רפובליקת בננות?

משה גפני: היועץ המשפטי והיושב ראש החליטו מה מפצלים ומה לא מפצלים.

משה גפני: אני יושב ראש הוועדה ואני נושא באחריות והחברים יודעים שאני מעביר מהר.

משה גפני: אי אפשר לקיים את הדיון הזה.

משה גפני: זה לעשות צחוק מעצמנו.

משה גפני: אני מסיים את הדיון כאן.

משה גפני: אנחנו נהיה בקשר.

משה גפני: אנחנו נראה מה לעשות.

משה גפני: בכל מקרה, החוק הזה, אני אומר לך, אלא אם כן יחליפו אותי כיושב ראש הוועדה והקואליציה תשתנה ואני לא יודע מה הולך להיות עם חוק ההסדרה , כרגע נראה שבחודש הקרוב או בחודשיים הקרובים לא הולך להיות שינוי פוליטי.

<קריאה: אתה לא מעודכן.

משה גפני: עם הליכוד אי אפשר להיות מעודכן.

איתן ברושי: עם הבית היהודי אתה מעודכן.

עודד פורר: אני אגיד לך יותר מזה.

עודד פורר: הוא מעדכן.

משה גפני: בכל מקרה, החוק הזה יעבור בזמן הקצר הזה.

משה גפני: אם היה חוק שאני רוצה לעשות עליו תרגילים, אני יודע לעשות תרגילים ואני עושה אותם פעם בעשור.

משה גפני: אני לא רוצה תרגילים על החוק הזה.

משה גפני: אני רוצה להעביר את החוק הזה.

משה גפני: החברים רוצים להעביר אותו.

מיקי רוזנטל: אני רוצה להגיד משהו.

מיקי רוזנטל: אנחנו באופוזיציה בעיקרון תומכים בחוק הזה בנוסח הקודם שלו, אבל יש דברים שהביאו לכאן עכשיו כמו למשל כפייה לחלק דיבידנד שזאת התערבות שלטונית חסרת תקדים.

<משה אשר: זה היה בכחול.

מיקי רוזנטל: אנחנו לא יכולים לקבל את זה.

משה גפני: הוא אומר שזה פתוח לדיון.

<משה אשר: זה היה בכחול.

מיקי רוזנטל: אני יודע מה היה.

מיקי רוזנטל: אני קראתי את הכחול.

מיקי רוזנטל: לפעמים אני בא לכאן מוכן.

מיקי רוזנטל: יש עניינים של הקואליציה ויש עניינים של האופוזיציה.

משה גפני: אני לא דיברתי על קואליציה.

מיקי רוזנטל: אם לא נגיע להבנות, אנחנו נבקש נושא חדש סביב הנושא הזה.

מיקי רוזנטל: אנחנו לא רוצים זה.

משה גפני: בינתיים אנחנו ביחד.

מיקי רוזנטל: גם אנחנו יודעים לעשות תרגיל אחד או שניים.

מיקי רוזנטל: אנחנו לא רוצים.

מיקי רוזנטל: בקשתי היא שיבואו בדברים גם עם נציגי הארגונים העסקיים כי יש להם מה להגיד בעניין.

משה גפני: אני מסכם את הדיון.

<ג'ק בלנגה: משפט אחד שלא דיברו עליו.

משה גפני: לא צריך לדבר על הכול.

משה גפני: לפעמים צריך גם לעשות תענית דיבור.

משה גפני: אני מבקש מרשות המסים שתעברו עכשיו על החוק באיזשהו אופן ותדברו גם עם אלה שלא דיברתם, עם לשכת התיאום, נשיאות הארגונים העסקיים ועם התאחדות התעשיינים.

משה גפני: דברו עם כולם ותביאו נוסח.

משה גפני: נראה היכן אנחנו עומדים עם העניין הזה.

משה גפני: אם נצטרך, נפצל את החוק הזה ונקבע לו מועד סיום.

משה גפני: אנחנו מדברים על טווח קצר ולא מדברים על טווחים ארוכים.

משה גפני: אני לא יכול לקיים דיון בצורה הזאת ואין לי טענות.

משה גפני: אני משבח את העבודה שלכם בעניין הזה.

משה גפני: אני מבקש שתשכללו את הנייר, שכל חברי הוועדה יקבלו אותו וגם הארגונים.

משה גפני: אני לא אקיים את הדיון לפני שילמדו את זה.

משה גפני: מה אתה רוצה להגיד.

<ג'ק בלנגה: משפט אחרון.

<ג'ק בלנגה: חשוב להגיד שחלק מכל ההסכמות הכללות כולל הדיונים שעוד לא עלו על הנייר לגבי אפשרות חלוקת דיבידנד, חובת חלוקת דיבידנד, זה בתנאי שיתאפשר בשנת 2017 לחלק דיבידנד מוטב לכלל המשק.

משה גפני: אני לא יודע על מה אתה מדבר.

משה גפני: תודה רבה.