ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 436, 2017-02-07 12:30

איתן כבל: שלום לכולם, גברתי מנהלת הוועדה, רשמת פרלמנטרית, דובר, חברי וחברות הכנסת, אורחים נכבדים, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכלכלה.

איתן כבל: הנושא שמונח לפנינו על סדר-יומנו הוא היערכות משרד החקלאות לביטול המשלוחים של בעלי החיים המיועדים לשחיטה.

איתן כבל: אני אזכיר שהנושא הזה הוא חלק בלתי נפרד מהדיונים של השדולה לזכויות בעלי החיים.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר נקודה נוספת, ברשותכם, והיא שהוועדה כבר קיימה ישיבה ב-25 ליולי 2016 בנושא התעללות בבעלי חיים של מספר חברי כנסת.

איתן כבל: בישיבה זו השתתף שר החקלאות.

איתן כבל: אני רוצה, בטרם אנחנו נכנסים וצוללים אל תוך הדיון, לתת פתיחה, שכנראה היתה צריכה לתת חברת הכנסת יעל כהן-פארן, שהיא זו גם שביקשה את הדיון הזה.

איתן כבל: אני אקריא את הדברים שכנראה היא היתה אמורה להקריא.

איתן כבל: אני רוצה לפתוח ולצטט דברים שכתב שר החקלאות במכתבו אלינו מה-24 ביולי 2016, על משקל המביא דברים בשם אומרם מביא גאולה לעולם.

איתן כבל: אחרי שאני עובר על הפתיח אני קורא את אשר השר כותב לנו: אני שותף, ואף רוצה, להוביל מהלך שיצמצם את הצער שיש לבעלי החיים במשלוחים החיים.

איתן כבל: אנו פועלים לצמצם, ובמטרה אף לבטל, את המשלוחים החיים על ידי ייבוא בשר שחוט כשר ומצונן מחו"ל, הן על ידי פתיחת מדינות נוספות שמהן ניתן לייבא בשר מצונן כאמור, והן על ידי אישור משרד הבריאות שמאריך את חיי המדף של ייבוא בשר מצונן מדרום אמריקה.

איתן כבל: אלה הדברים שכתב לנו השר.

איתן כבל: רציתי להתחיל לקרוא את אשר הכנתם.

איתן כבל: כפי שאמרתי, הדיון הזה הוא יוזמה של חברת הכנסת יעל כהן-פארן והוא המשך לדיון שכבר התקיים כאן.

איתן כבל: אני רוצה להקריא לכם את הנתונים כפי שהם.

איתן כבל: אנחנו נאפשר לחברי הכנסת שירצו להתייחס, בוודאי יש כאן גם נציגים ממשרד החקלאות, מגדלים, יבואנים, ואנחנו נקשיב לכולם.

איתן כבל: הדיון, אני רוצה לומר כבר עכשיו, באופן טבעי הוא דיון טעון כי הנושא הוא נושא טעון, ולכן אני אקפיד מאוד מאוד שהקולות ישמעו כי אני רוצה לצאת מכאן גם עם איזו אמירה לפעולה ולא רק אמירה לשם האמירה.

איתן כבל: לכן, ברשותכם, גם אם ישמעו כאן דברים – כי יושבים כאן אנשים עם תפיסת עולם שהיא הרבה מעבר רק לבוא ולהגיד "אני מאמין ב" – שאינם מוצאים חן בעיניכם, יש לחלקכם תחושה שזה אפילו פוגע ברגשות האישיים שלכם, אנא להתאפק, ככה זה בדיונים.

איתן כבל: ברשותכם, אני מכבד גם את חבר הכנסת איציק שמולי, שהוא גם כן מראשי השדולה.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר, הוא נכח בדיונים אחרים ולכן לא היה יכול להשתתף בדיונים שתמר, יעל ואחרים השתתפו.

איתן כבל: אני רוצה לתת מעט רקע על המשלוחים החיים.

איתן כבל: ברביעי שעבר התקיים דיון בבג"ץ בעתירה מ-2015.

איתן כבל: בג"ץ הכיר בכך שמדובר בסבל, נזף במשרד החקלאות שלא עשה דבר עם העניין ודרש תשובה עד ה-30 באפריל לקביעת קריטריונים לצמצום הסבל.

איתן כבל: המשרד – הכוונה למשרד החקלאות – הקים ועדה מייעצת לשר בנושא צער בעלי החיים, שנפגשה אולי פעם אחת ותיפגש עוד פעם ותדון עד ה-30 באפריל לגיבוש המלצות.

איתן כבל: נדגיש ונאמר שב-2016 יובאו על ידי המשרד 572,000 עגלים וטלאים, כמות שהיא פי שניים מהכמות ב-2015, וזאת לאחר שבדיון הקודם השר אמר שהוא פועל לצמצום התופעה, מה שהקראתי לכם לפני רגע.

איתן כבל: בשר מצונן הוא בשר שנשמר מהשחיטה ועד למכירה בטמפרטורה של 2 מעלות ואפשר למכור אותו כבשר טרי, בשר קפוא נשמר בטמפרטורה של מינוס 2.

איתן כבל: כיום מדובר על 45 יום מרגע השחיטה, וזה לא משתלם כנראה ליבואנים.

איתן כבל: בעולם מקובלים חיי מדף של 90 יום.

איתן כבל: לפי שר החקלאות, מדובר בסטנדרט בינלאומי.

איתן כבל: היבואנים מתנגדים להארכת חיי המדף של השר המצונן בגלל הסכמים עם המשחטות.

איתן כבל: למעשה, יש כאן בעיה של דואופול של שתי משחטות גדולות: "אדום אדום" – "תנובה" – ודבאח, ובעיה של בעלות צולבת בין יבואנים בעלי תחנות הסגר, מפטמות ומשחטות.

איתן כבל: ב-2014, לפיד, בתוקף תפקידו כשר אוצר, ביטל את המכס על המשלוחים החיים.

איתן כבל: לפני הורדת המכס היבואנים שילמו 24 שקלים על קילו עגל חי וכעת הם משלמים 16 שקלים.

איתן כבל: כחלון, שר האוצר הנוכחי, הודיע לפני ארבעה חודשים על ביטול המכס על בשר מצונן וקפוא בהדרגה תוך שנתיים, אך בלחץ היבואנים כנראה שינה לאחרונה את פרק הזמן משנתיים לארבע שנים.

איתן כבל: מרבית היבוא של העגלים והטלאים נעשה בדרך הים, מיעוט מגיע בהטסה.

איתן כבל: לפני חודש וחצי משלוח מוטס מאירופה נאלץ לנחות עקב תקלה במטוס ברומא והתעכב שבע שעות.

איתן כבל: העיכוב גרם לתמותה של למעלה מ-120 עגלים.

איתן כבל: האירוע נחשף ומשרד החקלאות הורה על הפסקת ההטסה עד להשלמת חקירה בנושא וקביעת קריטריונים להטסה.

איתן כבל: נכון לעכשיו, לא מאושרות עוד הטסות של משלוחים חיים.

איתן כבל: משרד החקלאות טוען שיש תמותה רק של 0.53%, אבל ככל הנראה מדובר רק בתמותה במסע, לאחר מכן יש תמותה גדולה מאוד בתחנות ההסגר.

איתן כבל: נתתי את התמונה הכוללת של העניין.

יצחק וקנין: אני יכול להעיר הערה לסדר?

איתן כבל: כן, בבקשה.

יצחק וקנין: זו הערה מאוד חשובה – אני חושב שחשוב מאוד שהוקמה ועדה שתבחן את הדבר הזה, אבל אם לא יהיו בה אלה שמייבאים את העגלים עיקרנו את כל הוועדה הזאת.

יעל כהן-פארן: הוועדה היא לא על הדבר הזה.

יצחק וקנין: אל תנסי ללמד אותי.

יצחק וקנין: אני חושב שאם מוקמת ועדה צריכים להיות בה אלה שמייבאים את העגלים, כי בלעדיהם – את מי תשמע?

יצחק וקנין: רק את מי שנגד?

יצחק וקנין: צריך להיות גם מישהו שיאזן את העסק הזה.

יצחק וקנין: אין איזון בתוך הוועדה הזאת, לצערי הרב.

יצחק וקנין: אם היבואנים לא יהיו בה, לא עשינו כלום.

איתן כבל: תודה, חבר הכנסת וקנין.

איתן כבל: אני אתן התייחסות לעניין הזה.

איתן כבל: אני אאפשר, קודם כל, לחברת הכנסת יעל כהן-פארן להציג את הדברים.

איתן כבל: בקצרה, בבקשה, כדי שיתאפשר לכמה שיותר אנשים להביע את דעתם.

יעל כהן-פארן: קודם כל, אני מאוד מודה לכם, יושב-ראש הוועדה ומנהלת הוועדה, על כך שאנחנו מקיימים את הדיון הזה, דיון מעקב.

יעל כהן-פארן: הדיון הקודם התקיים בסוף יולי, אם אני לא טועה, במושב הקודם של הכנסת.

יעל כהן-פארן: תראו, המשלוחים החיים הם ההתעלות מיותרת בבעלי חיים.

יעל כהן-פארן: אני באמת לא רואה שום סיבה להמשיך אותה.

יעל כהן-פארן: אני שומעת, גם בהתבטאויות של השר אריאל וגם בהתבטאויות שיצאו ממש לפני שבוע מבית המשפט העליון, שאנחנו צריכים לראות איך מפסיקים את הסבל המיותר הזה.

יעל כהן-פארן: אין שום סיבה להמשיך להוביל בעלי חיים בתנאים נוראיים, מזוויעים, מרחק אדיר, רק בשביל להמית אותם פה.

יעל כהן-פארן: אין שום סיבה שבעולם.

יעל כהן-פארן: אנשים יכולים לאכול בשר.

יעל כהן-פארן: משרד החקלאות צריך לעמוד בהבטחות שלו ולהציג דרך ויעדים לצמצום המשלוחים החיים ולהגביל את הרישיונות, להגדיר מכסות אפילו.

יעל כהן-פארן: אני באמת קוראת לכם, למשרד, להגדיר מכסות כמו שיש מכסות לפטור ממכס על בשר מצונן, שהוא התחליף מבחינת לבשר העגלים המיובאים, להגדיר מכסות ולצמצם אותן עד לעצירה מוחלטת של הדבר הזה.

יעל כהן-פארן: אני רוצה, ברשותכם, להקריא מספר שורות מתוך דוח של וטרינרית אוסטרלית שהיתה וטרינרית של האוניות האלה והעדויות שהיא פרסמה בדוח הן מאוד מאוד קשות.

יעל כהן-פארן: אני מזהירה, זה קשה לשמיעה: "מיום ההעמסה, צואת בעלי-חיים מתחילה להיערם על הסיפון.

יעל כהן-פארן: חלק מעבודתי היה לנהל את הניקיון, השטיפה והריפוד מחדש בנסורת לאורך המסע.

יעל כהן-פארן: בדרך כלל היינו בונים את תכנית הניקיון אחורה.

יעל כהן-פארן: היינו צריכים להיות נקיים ככל האפשר כשאנחנו מגיעים לנמל היעד, ולכן נדרשה שטיפה יום קודם לכן.

יעל כהן-פארן: בנוסף, היינו צריכים לפוגג את עומס החום ואת הריכוזים הגבוהים של אמוניה באזורי סכנה כגון מפרץ עדן, מצרי הורמוז והמפרץ הפרסי.

יעל כהן-פארן: בין לבין היינו שוטפים כמה שהיה אפשר מבחינה לוגיסטית.

יעל כהן-פארן: אלפי טונות של צואה ושתן של בעלי-חיים נשטפו הישר מעבר לסיפון.

יעל כהן-פארן: התקנות על זיהום הים הן לא חד משמעיות ולפעמים לא היינו בטוחים אם מותר לנו להזרים לים כמויות כאלו של ביוב.

יעל כהן-פארן: היינו משאירים בנתיב שלנו שובל ברור של צבע.

יעל כהן-פארן: אז היינו שוטפים בלילות, כדי להתחמק ממעקב של לוויינים.

יעל כהן-פארן: כשהים רגוע, הדברים קורים לרוב כמצופה, אבל ים סוער מציב אתגרים קשים יותר.

יעל כהן-פארן: קרה לי שסיפונים מכוסים בצואה בעומק של 30 ס"מ נשטפו ונוקו למשעי על ידי מספר גלים שנשברו על הספינה במהלך הלילה – עם האבדן האפשרי של כמה בעלי-חיים שנסחפו לים, ואחרים שספגו פציעות, כגון שברים ברגליים ובצוואר, לאחר שהוטחו אל מעקות המכלאות.

יעל כהן-פארן: בזמנים אחרים, הטלטלות והתנודות של הספינה מכשילות את השטיפה של הסיפונים ועושות חיים קשים למי שמנסה לנקות ולנקז את הסיפונים.

יעל כהן-פארן: פעם אחת, בים הדרומי, איפשהו בין אוסטרליה לאנטרקטיקה, אחד הגלים הקפואים הרבים העיף כבש וזרק אותו כך שנחת על יתד של אחד מהשערים.

יעל כהן-פארן: גופו של הכבש נקרע מהחזה עד הירך, ונחת לרגליי – אני אוותר על התיאור הממשיך.

יעל כהן-פארן: גם כבשים בסיפונים העליונים הוכו בידי גלים, נזרקו לכל עבר כמו בובות סמרטוטים.

יעל כהן-פארן: אלפי כבשים נחנקו תחת כבשים אחרים ומאות מתו מהיפותרמיה בתוך שעות.

יעל כהן-פארן: וכשהאוניה מגיעה למפרץ עדן, למצרי הורמוז או למפרץ הפרסי, האיום הגדול הוא עומס החום.

יעל כהן-פארן: ברגע שהחום גבוה והלחות עולה אנחנו נכנסים לכוננות.

יעל כהן-פארן: כשמתרחש אירוע של עומס חום, כל הידיים מיד על הסיפון.

יעל כהן-פארן: הטלאים מותחים את צוואריהם דרך מעקות המכלאות בניסיון נואש להשיג חמצן.

יעל כהן-פארן: ככל שהם מתייבשים הדם שלהם נעשה סמיך יותר, פעימות הלב שלהם גוברות, הדם נעשה דל בחמצן, חום הגוף שלהם עולה.

יעל כהן-פארן: הם מתחילים להתחרות על קרבה למאווררים.

יעל כהן-פארן: החזקים ביותר מטפסים על החלשים כדי להגיע לפתח אוויר.

יעל כהן-פארן: כשהם נחלשים הם קורסים, מאבדים את הכרתם ומתים.

יעל כהן-פארן: טמפרטורת הגוף של כבש היא 38 מעלות וחצי.

יעל כהן-פארן: יום אחד היה לנו סיפון שלם שהתנהג כפי שתיארתי.

יעל כהן-פארן: אנחנו איבדנו אותם מרגע לרגע.

יעל כהן-פארן: הם נפלו סביבנו כאילו מישהו יורה להם בראש, רק שלא היה אף קליע.

יעל כהן-פארן: ברגע שהם היו נופלים על הסיפון, היינו גוררים אותם החוצה ואני הייתי חותכת את גרונם כשיטה של המתת חסד.

יעל כהן-פארן: אילו מי מהם היה שורד אחרי עקת חום כזו, הוא היה מת באטיות, תוך שבוע, מכשל כליות.

יעל כהן-פארן: להרוג, להרוג, להרוג.

יעל כהן-פארן: יום אחד, בזמן שהייתי חותכת גרונות של טלאים בעקת חום, נכוויתי מזרם דם שפרץ מאחד הגרונות.

יעל כהן-פארן: בטלה הבא ששחטתי, השתמשתי במדחום של הסיפון למדוד את טמפרטורת הגוף שלו.

יעל כהן-פארן: היא היתה 47 מעלות.

יעל כהן-פארן: השומן של הטלאים נמס כמו ג'לי שקוף למחצה.

יעל כהן-פארן: הם התבשלו מבפנים.

יעל כהן-פארן: השרירים שלהם איבדו צבע.

יעל כהן-פארן: הם התפרקו לנגד עינינו.

יעל כהן-פארן: זו היתה משימה מזוויעה לכל מי שהיה על הסיפון.

יעל כהן-פארן: הצוות סיכן את חייו בעבודה בסביבה רעילה כל כך.

יעל כהן-פארן: מבחינה בטיחותית, אסור שרמות האמוניה יעברו את ה-25 חלקיקים למיליון.

יעל כהן-פארן: הרף הזה נחצה מזמן.

יעל כהן-פארן: לאחר מכן, נדרש מכולנו לגרור גופות מתות ולהשליך אותן לאוקיינוס.

יעל כהן-פארן: אם הדבר מתעכב, העבודה נעשית קשה ומגעילה יותר.

יעל כהן-פארן: רגליים נקרעות מהגופה בזמן שאת מנסה לגרור אותה והיא מתפרקת לחלקים והסיפון מריח כהכלאה בין מנגל של יום ראשון לבין פגר דרוס על הכביש.

יעל כהן-פארן: אחרי שקוראים את העדות הזאת – ואני מניחה שהיא רק חלק קטן מהדוח, שהבנתי שהיה מאוד מאוד קשה, של אותה וטרינרית, לין סימפסון – באמת באמת קשה לי להבין איך אנחנו נותנים לדבר הזה להמשיך.

יעל כהן-פארן: זה מנוגד לחוק צער בעל חיים, זה מנוגד לעקרונות היהדות, זה מנוגד למוסר הבסיסי.

יעל כהן-פארן: אני רוצה לשמוע כאן, גם ממשרד החקלאות וגם ממשרד האוצר, איך אנחנו חוזרים למצב הקודם שבו יבוא העגלים היה מינימלי ביותר.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

איתן כבל: תודה ליעל.

איתן כבל: אנחנו נתחיל עם חברי הכנסת, כמובן נאפשר גם לכל מי שיבקש לדבר וננסה גם למצוא איזון, לא נשמע רק צד אחד.

איתן כבל: מישהו מהיבואנים נרשם לדבר?

<רן דה-לוי: כן.

איתן כבל: רן דה-לוי, אלון קמה ודורון ביידץ.

איתן כבל: רשימת הדוברים היא: חבר הכנסת דב חנין, חבר הכנסת איתן ברושי, חברת הכנסת תמר זנדברג, חבר הכנסת יצחק וקנין וחבר הכנסת חיים ילין.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש, תודה על קיום הדיון החשוב הזה.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אני רוצה לומר שלושה דברים: צריך להתחיל באמירה הערכית – אחרי שאנחנו קוראים את העדויות האלה ואחרי שאנחנו רואים גם את הצילומים האלה, אנחנו חייבים לומר לעצמנו, הדבר הזה לא אפשרי, לא יכול להימשך ואסור שהוא יימשך.

דב חנין: אם אנחנו רוצים להיות ראויים לתואר שאנחנו נותנים לעצמנו, "בני אדם", אז בואו נתנהג כמו בני אדם, שלא מייצרים סבל מיותר, לא מתעללים ולא מענים.

דב חנין: באמירה הערכית הזאת בהחלט יש חשיבות מאוד מאוד גדולה כי אסור לנו להתחיל את הדיון מאיזושהי נקודת אמצע.

דב חנין: קודם כל אנחנו צריכים להסתכל על עצמנו ולשאול: איזה מין מקום אנחנו רוצים לייצג?

דב חנין: איזה מין אנשים אנחנו רוצים להיות?

דב חנין: האמירה השנייה היא האמירה חוקית, וכאן העמדה שלי היא עמדה מאוד מאוד ברורה וחד-משמעית, אני אומר אותה בוועדות הכנסת גם בדיונים אחרים.

דב חנין: יש לנו חוק מאוד ברור ולמרבית הצער הוא לא מיושם.

דב חנין: חוק צער בעלי חיים אומר באופן ברור בסעיף 2(א) – הוא הסעיף המרכזי שלו – "לא יענה אדם בעל חיים, לא יתאכזר אליו ולא יתעלל בו בדרך כלשהי".

דב חנין: זו אמירה עקרונית ברורה וחד-משמעית.

דב חנין: נכון, חוק צער בעלי החיים כולל גם את סעיף 22, הידוע, שאומר: המתת בעל חיים שנעשתה לצורך מאכל אדם לא נכללת במסגרת החוק הזה.

דב חנין: אבל כאן אנחנו לא מדברים על המתת בעל חיים שנעשתה לצורך מאכל אדם, אנחנו מדברים על איזושהי הובלה של בעל החיים שהיא לא ההמתה שלו בכלל.

דב חנין: הרי ההובלה של המשלוחים החיים, כשמה כן היא, היא לא המתה של בעלי חיים, אין בתהליך הנורא הזה מטרה להמית את בעלי החיים באמצעות הובלתם באוניות בתנאים בלתי נסבלים.

דב חנין: ולכן, הגיעו הזמן לומר את הדברים האלה באופן מאוד ברור: לפי החוק הקיים, ללא שום תוספת ושום תיקון, הדבר הזה פשוט אסור.

דב חנין: הדבר הזה פשוט אסור אז בואו נכבד את החוק שלנו.

דב חנין: הלאה.

דב חנין: ברמה המעשית, אדוני היושב-ראש, אנחנו הגענו עכשיו מארוחה טבעונית – ותודה והערכה לחברת הכנסת זנדברג שמובילה את היוזמה הזאת בכנסת – ואפשר לראות, אדוני היושב-ראש, איך באמת אוכל טבעוני נותן מענה ותשובה נהדרת לאנשים.

דב חנין: אבל אני יודע שעדיין טבעוניים – שזו מגמה הולכת וגוברת, ואני מברך על כך, בחברה הישראלית – הם עדיין לא כל הציבור.

דב חנין: יש אנשים שניזונים גם מן החי, יש אנשים אוכלים בשר וכדו'.

דב חנין: אני לא רוצה להמתין עם האיסור על ההתעללות הזאת שנקראת "המשלוחים החיים" עד שכל בני האדם במדינת ישראל יהיו טבעוניים.

דב חנין: אני אומר שגם מי שאוכל בשר – יש לנו היום תשובות רבות ומגוונות שלא מחייבות את הדבר הזה.

דב חנין: אפשר לגדל בארץ, אפשר להישען על חקלאות ישראלית, אפשר לעשות הרבה מאוד דברים, ולנו יש כאן שני ניירות עמדה, אחד מהם של "תנו לחיות לחיות" ואחד של "אנונימוס", שמפרטים את הדברים האלה וגם מפרטים את המספרים.

דב חנין: זה בהחלט בהחלט אפשרי.

דב חנין: אז אם זה נכון ברמה הערכית, אם זה חד-משמעי ברמה החוקית ואם זה גם לגמרי אפשרי ברמה המעשית – למה אנחנו ממשיכים לגרור רגליים?

איתן כבל: תודה לדב.

איתן כבל: חבר הכנסת איתן ברושי, בבקשה.

איתן כבל: חברת הכנסת תמר זנדברג אחריו.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת וחברי המגדלים, תראו, גם אם כולם בחדר הזה יהיו טבעונים, בישראל לא כולם טבעוניים, הייצור המקומי לא עונה על הביקוש לבשר ולכן השאלה היא מה האלטרנטיבה.

איתן ברושי: אין ספק שגם אנחנו, כולנו, לא רוצים לפגוע ולא רוצים להתעלל.

איתן ברושי: התמונות האלה קשות גם למי שמורגל בדברים קשים, ומיותרות, ויצא לי להשתתף פה בכמה דיונים.

איתן ברושי: ברור שיש כללים שצריך לפעול על פיהם ויש להחיל את הפיקוח ואת הכללים כך שהדברים יעשו בצורה מסודרת.

איתן ברושי: אבל אני רוצה בכל זאת להעיר פה הערה או שתיים גם לחברותי תמר ויעל.

איתן ברושי: אנחנו נתקלים בזה לא פעם.

איתן ברושי: אין לכם שום מושג איך מגדלים את בעלי החיים בחוץ לארץ, באיזה תנאים מגדלים אותם, איזו התעללות הם עוברים שם – לא שאני יודע – ואיזו הקפדה על בריאות או על ייבוא נעשית פה לעומת מה שם.

איתן ברושי: ראינו את זה גם בוויכוחים בנושאים אחרים.

איתן ברושי: אז בצד של מי שלא רוצה שיאכלו בשר – ואני גם נהניתי עכשיו, אמנם במינימום זמן שהיה לי, מהארוחה הטבעונית – אבל מי שלא רוצה שיאכלו בשר לא יכול להשתתף בדיון הזה כי הוא לא רוצה שיאכלו בשר.

איתן ברושי: אבל מי שמבין שצריך לאכול בשר, שואל האם זה נכון להביא בשר מצונן ב-90 יום - - -

תמר זנדברג: סליחה, אולי מי שאוכל בשר לא יכול להשתתף בדיון הזה?

תמר זנדברג: יש לו אינטרס בסבל - - -

איתן ברושי: לי אין שום אינטרס.

איתן ברושי: האינטרס שלי הוא שהכול יהיה מגידול מקומי.

איתן ברושי: האינטרס שלי הוא שהכול יהיה מגידול מקומי.

יעל כהן-פארן: אבל גם העגלים המיובאים זה לא גידול מקומי.

איציק שמולי: אז למה אתה הולך למקום הזה, איתן?

איתן ברושי: אני אומר, האינטרס שלי שהכול יהיה מגידול מקומי.

איציק שמולי: איתן, עד שאין מחלוקת בין החקלאים לבין צער בעלי חיים, לאן אתה הולך?

איתן ברושי: אני אומר שאין מחלוקת.

איציק שמולי: נו, אז למה אתה - - -

איתן ברושי: אני אומר שהאינטרס שלי הוא שהכול יהיה מגידול מקומי.

איציק שמולי: גם שלנו.

איתן ברושי: מאחר וזה לא אפשרי, השאלה היא האם הפתרון יהיה יבוא בשר מצונן ב-90 יום, בתנאים שלא תמיד הם נכונים ואנחנו נמנע את הפרנסה ממגדלים.

איתן ברושי: לכן צריך להבחין, לפי דעתי, בין גידול של עגלים קטנים וצעירים, במשקל שמאפשר להביא אותם גם באוניות וגם במטוסים ומטווחים קצרים - - -

יעל כהן-פארן: ראית מה קרה במטוסים.

איתן ברושי: יעל, אין לזה גבול.

איתן ברושי: גם אנשים לפעמים מחכים כמה שעות בנמל התעופה.

יעל כהן-פארן: 120 עגלים מתו.

יעל כהן-פארן: פשוט שתדע שזה קרה.

איתן כבל: חברים, אתם רוצים ישיבה שרק נצווח בה ונטיח זו בזה האשמות?

איתן כבל: אנחנו מקיימים את הדיון כדי שנוכל לצאת מפה עם - - -

איתן ברושי: זה לא דיון ראשון ואמרנו גם בעבר, אני חושב שצריך לאפשר בתנאים סבירים את המשך הייבוא, כאשר הוא כפוף לדברים ברורים וצריך להקפיד על הכללים.

איתן ברושי: אין גבול לזה שנגיד שאם יקרה משהו – זה נכון לכל תחומי החיים.

איתן ברושי: לכן צריך לאפשר את הייבוא.

איתן ברושי: אני פחות דואג לסוחרים ודואג למגדלים.

איתן ברושי: מאות משפחות – ויש פה נציגים – מאות, ואולי יותר, משפחות מתפרנסות מהגידול על בסיס יבוא של עגלים צעירים וממכירת בשר טרי בישראל.

איתן ברושי: זה חלק מהחקלאות בישראל, שכידוע היא לא במצב טוב.

איתן ברושי: הסכימו עם מגדלי הבקר על שטחים פתוחים ביום ראשון תמורת סכום כספי לא קטן שהאוצר נתן כדי לאפשר כאן את הייבוא.

איתן ברושי: לעומת זאת, היו וישנם תנאים להגביל את היבוא לישראל.

איתן ברושי: לכן אני מציע להפריד בין התמונות האלה שאתם רואים, שהן לא מחויבות המציאות, לבין הבאת גידולים צעירים או משקלים של 300 או 200 – יגידו פה המקצוענים יותר מה כן אפשר.

איתן ברושי: אפשר להקפיד על הכללים כך שגם לא תהיה התעללות, לא תהיה פגיעה וגם תהיה פרנסה.

איתן ברושי: תודה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: חבר הכנסת יצחק וקנין, חברת הכנסת תמר זנדברג וחבר הכנסת חיים ילין.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: אני מסכים עם חבר הכנסת איתן כבל, יושב-ראש הוועדה, שאם אנחנו רוצים דיון אפקטיבי אז כדאי שנשמע אחד את השני.

יצחק וקנין: כולנו מבינים מה זה צער בעלי חיים, אני חושב שזה דבר שלא ראוי שיהיה בשום פנים ואופן.

יצחק וקנין: אבל, חברים, תראו, מאחר והנושא הזה עלה – אני הייתי בכל הדיונים שהתקיימו בנושא של יבוא הבקר, לא פספסתי אף דיון ואני חושב שאפילו תקפתי חלק מהיבואנים האלו בצורה שהם ייבאו את הבקר.

יצחק וקנין: למה אמרתי את ההערה בפתיח שלי עוד לפני הדיון?

יצחק וקנין: הרי רוצים לצמצם, כמה שפחות לייבא, מצד שני, אי אפשר לאסור את זה נכון לרגע זה – ואני בטוח שאף אחד לא יעשה את זה, גם לא שר החקלאות.

יעל כהן-פארן: אפשר, זה עניין של החלטה.

יצחק וקנין: את רוצה, זה רצון שלך, גם הרצון שלי הוא למזער את הנזקים שנעשים לאותם בעלי החיים, זה סבל נוראי.

יצחק וקנין: אבל, רבותי, אני בדקתי את הדברים מעט – זה לא כל היבואנים.

יצחק וקנין: יש פה בעיה עם חלק מהאוניות, שהן ברמה גרועה מאוד, לצערי הרב.

יצחק וקנין: בדקתי את הדברים, ראיתי את הדברים ואני חושב שאם משרד החקלאות מקים ועדה – תכניסו אותם, תשאלו אותם שאלות, איך לייבא, איך לעשות, מה לעשות כדי לצמצם את הנזק.

יצחק וקנין: לא עושים את זה.

יצחק וקנין: מה אומרים?

יצחק וקנין: בואו נקים ועדה, יישבו שם "תנו לחיות לחיות", כל ארגוני צער בעלי חיים כולם, ומי שמייבא אותם בפועל, שצריך לעבוד לפי תקנון, לפי כל הפרמטרים, לא יושב שם בכלל.

יצחק וקנין: אז מה אתם רוצים?

יצחק וקנין: ככה אתם רוצים לתקן את הדבר?

יצחק וקנין: סלחו לי, אני אומר לכם, לא תתקנו כלום, לא תביאו את זה לשום מקום.

יצחק וקנין: נעלה את זה ונוריד את זה.

יצחק וקנין: ככה אנחנו מתברברים גם עם הענף שאני מגדל אותו, העופות.

יצחק וקנין: גם בענף שאני מגדל אותו מתברברים – למה מתברברים?

יצחק וקנין: כי האוצר אומר משהו, זה מוכן לתת חלק מהכסף, ההוא לא מוכן לתת כלום וכולם מתברברים ומושכים ואנחנו 10 שנים מתבוססים בדם של הרפורמה בלול.

יצחק וקנין: אני אומר לכם, תבואו תראו איך מגדלים את העופות, ארבעה-חמישה בתא, אני לא רוצה להגיד לכם באיזה תא זה.

יצחק וקנין: אם לא נשב בשום שכל, ביחד, נשב ונראה איך אנחנו מצמצמים את הנזקים שנעשים לאותם בעלי חיים שמייבאים אותם בצורה מסודרת – שבו עם היבואנים גם, הם מייבאים אותם, הרי עליהם אנחנו צריכים להטיל את המגבלות איך לעשות, מה לעשות.

יצחק וקנין: יש כאלה שמייבאים אותם בצורה הכי גרועה – ואני יודע, אני ראיתי אוניה אחת כזאת – וראיתי גם אוניה אחרת שזה לא נכון לגביה.

יצחק וקנין: לכן אני אומר, חייבים להכניס נציג שלהם לתוך הוועדה, יביאו לנו פה דברים, נקבל אותם.

יעל כהן-פארן: לוועדה יש שני נציגים וגם הם עוד לא מונו, נציגים של עמותות - - -

יצחק וקנין: סליחה, אני אמרתי את ההערה שלי.

יצחק וקנין: יעל, את יודעת כמה הדברים האלה חשובים לי.

יצחק וקנין: אני בא מתוך צער בעלי חיים, לא ממקום אחר.

יצחק וקנין: אם אתם רוצים תכלס – תוצאה, אם אתם רוצים להתברבר – נתברבר.

יצחק וקנין: תודה.

איתן כבל: תודה לחבר הכנסת וקנין.

איתן כבל: חברת הכנסת תמר זנדברג, חבר הכנסת חיים ילין וחבר הכנסת איציק שמולי.

תמר זנדברג: תודה, איתן.

תמר זנדברג: אני רוצה לתקן שני רושמים שהולכים ומתהווים פה.

תמר זנדברג: קודם כל, יש כאן איזושהי הנחת מוצא משותפת לכולם שהמשלוחים החיים זה משלוחי סבל, התעללות ובסופו של דבר מוות.

תמר זנדברג: זה מעצם טבעם, זה מה שהם.

תמר זנדברג: זו הפרקטיקה הזאת, זה מה שזה עושה.

תמר זנדברג: אנחנו בהגדרה מובילים בעלי חיים בצפיפות ובתנאים בלתי נסבלים, בלתי אנושיים, מנוגדים לחוק צער בעלי חיים, ובהגדרה יש לנו עניין, מכיוון שזו המהות של זה, לדחוס אותם כמה שיותר בתנאים – אם אמרת שאנחנו לא יודעים איזה תנאים יש במדינות אחרות, אנחנו בטח ובטח לא יודעים איזה תנאים יש באוניה שנמצאת בלב ים.

תמר זנדברג: זה אולי מוסכם על כולם.

תמר זנדברג: אבל מכאן והלאה יש שני ניסיונות ללכת לשני כיוונים ששניהם לא נכונים: אחד, כביכול שזה כורח המציאות – הגידולי המקומי לא מספיק, אין מה לעשות, אנשים אוכלים בשר ולכן חייבים לייבא.

תמר זנדברג: חברות וחברים, זה לא קרב פה באוכלי בשר לטבעונים.

תמר זנדברג: המציאות הזאת שאנחנו רואים אותה היום היא חדשה.

תמר זנדברג: לפני קצת פחות מארבע שנים ירד המכס ובעקבות ירידת המכס – פעולה של שר אוצר, אגב, שמו יאיר לפיד – פתאום התחלנו לראות עליה מאוד מאוד מאוד גדולה במשלוחים החיים.

תמר זנדברג: כלומר, למדיניות יש תוצאות.

תמר זנדברג: ולכן, זו לא איזו גזירת גורל, זו תוצאה של הפחתת מכס.

תמר זנדברג: חקלאות היא תמיד תמיד תוצאה של תכנון מכסים ומכסות.

תמר זנדברג: זה הכלים שלה.

תמר זנדברג: זה נכון על כל הענפים שמשותפים לנו, שאנחנו רוצים לראות אותם, כמו כל החקלאות מהצומח, וזה נכון גם על זה.

תמר זנדברג: זה אותו דבר.

תמר זנדברג: כלי המדיניות מובילים פה לתוצאה, ולכן אין פה כורח המציאות.

תמר זנדברג: יש לנו בהחלט לגיטימציה כמדינת ישראל איך אנחנו מתכננים את השוק הזה.

תמר זנדברג: יש כאן עוד טענה, אמר את זה חבר הכנסת וקנין: כן, יש אוניות שבהן התנאים גרועים.

תמר זנדברג: חברות וחברים, הנזק החמור, ההתעללות האדירה של המשלוחים החיים, היא מעצם היותה אינהרנטית למשלוח.

תמר זנדברג: אין דבר כזה משלוח חי – אנחנו לא נעשה עכשיו וילה לכל עגל על האוניה.

תמר זנדברג: לא נעשה את זה.

תמר זנדברג: אגב, אפשר לעשות את זה, בואו נקבע תקנות כמה מטר לכל עגל – זה יבטל את המשלוחים החיים.

תמר זנדברג: זה יבטל אותם פשוט.

תמר זנדברג: אנחנו בעד זה.

תמר זנדברג: את אותן תקנות שיש על היבשה, בדירים, נעשה על האוניה.

תמר זנדברג: מאותו יום לא תהיה אוניה אחת, אם החוק הזה ייאכף.

תמר זנדברג: אבל זה לא העניין ואנחנו יודעים את זה.

תמר זנדברג: אותו סבל שקיים על האוניה ואותה התעללות נובעת מעצם היותו של המשלוח.

תמר זנדברג: לכן אנחנו חייבים לעזוב לחלוטין את שאלת התנאים, את התנאים על האוניה אנחנו לא נשפר.

תמר זנדברג: אנחנו לא עוסקים במדידת הסבל, אנחנו עוסקים במניעה שלו ולכן אנחנו צריכים לעבור ולדבר על הכמות, על כמה אנחנו עושים את זה.

תמר זנדברג: אני מודה, אני הגשתי הצעת חוק להפסקת המשלוחים החיים.

תמר זנדברג: אני חושבת שזו פרקטיקה יחסית חדשה, אפשר בהחלט להסתדר בלעדיה, לא יחסר בשר במדינת ישראל.

תמר זנדברג: אגב, אני הגשתי את הצעת החוק הזו, העליתי אותה במליאה, לפי בקשת שר החקלאות, שהבטיח לי שמשרד החקלאות יעשה צעדים מממשיים לצמצום תופעת המשלוחים החיים, אני הסכמתי למשוך אותה.

תמר זנדברג: מאז שזה קרה – זה היה בחודש יולי 2016 – המשלוחים החיים הוכפלו, כך ששאלה אחת שצריכה לעמוד כאן על השולחן ולקבל תשובות ממשרד החקלאות זה איפה הצעדים, מה הצעדים המממשים.

תמר זנדברג: אם לא, אם זה לא יקרה ולא נקבל תשובות מספקות, אני בהחלט חושבת שאנחנו צריכים ללכת לכיוון של קידום הצעת חוק פרטית, או ממשלתית, או מה שלא יהיה, שהכנסת כאן, דרך הוועדה, תקדם אותה.

תמר זנדברג: אבל, גם אם לא נלך למצב הזה של עצירה מוחלטת, בהחלט המגמה שלנו צריכה להיות צמצום התופעה.

תמר זנדברג: לא שיפור התנאים על האוניה אלא צמצום האוניות, צמצום העגלים.

תמר זנדברג: כל אחד פחות – הצלנו נפש אחת בעולם.

תמר זנדברג: תודה.

איתן כבל: תודה, גברתי.

איתן כבל: חבר הכנסת חיים ילין וחבר הכנסת איציק שמולי.

איתן כבל: אני מברך גם את חברת הכנסת יעל גרמן, שהיא גם כן חלק מהנהגת השדולה, אני מודה לך, כמו שהודיתי לכולם, על כל אשר אתם עושים למען קידום הנושא החשוב הזה.

איתן כבל: חבר הכנסת חיים ילין, בבקשה.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, יש לי חבר טוב שתמיד אומר את המשפט הזה: אני אוהד ביתר ירושלים, אני מזרחי, חבר קיבוץ ומצביע מרצ.

חיים ילין: אז יש אנשים כאלה.

חיים ילין: יש כאלה.

חיים ילין: אני מאוד אוהב בעלי חיים, גם חיים וגם כשאני אוכל.

חיים ילין: לא יעזור כלום.

חיים ילין: יש אנשים משונים כאלה ואבוי לאנשים כאלה.

חיים ילין: הם פשוט, מבחינה אידיאולוגית, לא יכולים לחיות על כדור הארץ פה כלפי הרבה מאוד אנשים.

חיים ילין: זה שיח שהוא לא יכול להתקיים בכלל פה, בכנסת ישראל.

איתן כבל: ולא נפתח אותו עכשיו.

חיים ילין: אני לא מדבר במושגים של אידיאולוגיה, עכשיו אני הולך להציל את העולם ואת כדור הארץ ואנחנו נחזור לתקופת האבן, שאז בעצם הרגנו את החיות בשביל להתקיים, כי זה הטבע, אבל מה לעשות שהטבע גם מביא אותנו למצב שאנחנו נהיה 8 מיליארד איש על כדור הארץ.

חיים ילין: אנחנו מאוד גאים בתוחלת החיים ובאיכות החיים של כולם אבל צריך גם לאכול בשביל להחזיק את כל האוכלוסייה הזאת.

חיים ילין: זה לא יעזור.

חיים ילין: גם אם אתם אידיאולוגיים אתם צריכים להבין את זה, יש לנו אחריות כלפי 8 מיליון איש במדינת ישראל ו-8 מיליארד בעולם.

חיים ילין: אפשר לחיות מתחליפים ומהרבה מאוד דברים, אבל בואו נשים את זה על השולחן.

חיים ילין: אני מאלה שאוסף כלבים, חתולים – אתם לא רוצים לראות איך הבית שלי בכלל נראה, אין ספה אחת שלמה ובטח קיר שלם.

חיים ילין: כשאני רואה את התמונה הזאת אני די מודאג – כי אם הדיון הוא סביב התמונה הזאת אין דיון, אין דיון כי זה קורע את הלב לראות דבר כזה.

חיים ילין: מצד שני, אני מודאג מעוד דבר, דרך אגב, שאף אחד בטח לא שם לב – אין דגים בים.

חיים ילין: אמיתי אני אומר לכם את זה.

חיים ילין: אין, כי בטבע אחד אוכל את השני, גם שם בתוך הים וגם זה אין שם.

חיים ילין: לכן, זה מעגל חיים שלם שאנחנו, אנחנו כבני אדם, הפרנו אותו.

תמר זנדברג: הפרנו, בדיוק.

תמר זנדברג: תעשיית המזון מהחי זה לא חלק מהטבע.

חיים ילין: סליחה, אני לא מוכן - - -

איתן כבל: תמר, תמר.

חיים ילין: לא מוכן, לא יעזור כלום.

חיים ילין: אנחנו במו ידינו הפרנו אותו והשאלה אם אנחנו יכולים להגיע לאיזון.

חיים ילין: זה הדיון עכשיו – אם אנחנו יכולים להגיע לאיזון.

חיים ילין: אני בא ואומר, אי אפשר לעשות בית מלון אבל אני נתתי דוגמה שהרפורמה שנעשתה ברפת, שהגדילה את השטח לכל פרה ושהביאה את איכות הסביבה לתוך הרפתות – תראו איזה פלא – הביאה לעלייה של קרוב ל-25% בכמות החלב הנחלבת במדינת ישראל.

חיים ילין: גם הגנטיקה וגם זה.

חיים ילין: יש כאלה שגם לא רוצים את זה, אז אני לא אתייחס לצד הקיצוני הזה אבל אפשר לעשות דברים מבחינת שיתוף פעולה עם החקלאים ואיכות הסביבה, יחד עם כל הארגונים של צער בעלי חיים להגיע, בתנאי אחד, שבאמת יש רצון.

חיים ילין: מי שמבחינה אידיאולוגית אומר:

חיים ילין: אין גרם בשר אחד שאנחנו שוחטים – אין דיון, חבר'ה.

חיים ילין: אי אפשר לקיים את הדיון הזה.

חיים ילין: מי שרוצה באמת, כמו שנאמר פה, להקים את הוועדה, שיורידו את הכמויות – אז בבקשה.

חיים ילין: אבל, בסוף, תבינו, אנחנו חלק מהעולם.

חיים ילין: זה שאנחנו נוריד לפה משלוח של 100 פרות – יאכלו אותן במקום אחר.

חיים ילין: זאת אומרת, אם רוצים באמת את המדיניות הזאת, זאת מדיניות עולמית, אנחנו בתוך מדינת ישראל צריכים לדאוג לכך שנוכל לחיות ביחד, גם המגדלים, גם היצואנים והיבואנים, וגם אנשים שמבחינה אידאולוגיית שומרים על החיות.

חיים ילין: אם לא נשתף פעולה, כבוד היושב-ראש, לא יקרה פה כלום.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: חבר הכנסת איציק שמולי, חברת הכנסת יעל גרמן, חבר הכנסת חאג' יחיא, וניתן אחר כך ליבואנים, לחקלאים ולארגונים.

איציק שמולי: תודה רבה.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, אני בעד איזון ואני בעד שיתוף פעולה, אבל המטרה צריכה להיות ברורה, אני אומר את זה לכל הנציגים שדיברו כאן, המטרה מבחינתי היא הפסקת המשלוחים החיים, לא מתוך מקום – חיים, תפסיקו להתייחס אלינו כאל מחבקי עצים, אנחנו לא מחבקי עצים והדיון הוא - - -

חיים ילין: דרך אגב, אני מחבק עצים.

חיים ילין: זה בדיוק מה שאני מנסה להגיד לך – אפשר גם לשמור וגם איזון.

איציק שמולי: חיים, לא הפרעתי לך.

איתן כבל: חיים, אני עם שריטות בגוף מזה שנשכבתי כדי שתמר לא תפריע לך, עכשיו אתה יכול להפריע לאחרים?

איציק שמולי: מה שאני מתכוון להגיד הוא שהדיון הוא לא בין צמחוניים וטבעוניים לבין אוכלי הבשר, כי אני חושב שאת התמונות האלה – ואל תתבלבלו, זו לא תמונה מקרית - - -

איתן כבל: היא הכי פחות קשה.

איציק שמולי: כן.

איציק שמולי: הרי זה תמונות שמגיעות לכאן, לכנסת וגם בתקשורת, באופן מאוד מאוד תדיר, ולכן צריך לקבל כעובדה שהתמונה הזאת שאתם רואים כאן זה המצב הרגיל בתוך האוניות האלו.

איציק שמולי: למעשה, אלו ברי המזל.

איציק שמולי: לפני יומיים, אדוני היושב-ראש, ראיתי איך בנמל אשדוד הרימו איזה עגל שנפל למים וכולם אמרו: איזה יופי, איזה יופי – איזה יופי?

איציק שמולי: אחרי שהוא עבר את הסבל הזה של שלושה-ארבעה שבועות בתוך האוניה, מרימים אותו מהמנוף ועכשיו הוא הולך לשחיטה.

איציק שמולי: ממש יופי.

<קריאה: הוא לא נפל, הוא קפץ.

איציק שמולי: אני לא יודע, אני לא הייתי שם, אני לא רוצה להגיד.

איציק שמולי: אני חושב שהסבל והייסורים שכרוכים בתוך המשלוחים החיים הם בלתי נסבלים וצריך להפסיק אותם.

איציק שמולי: אני חושב שבניגוד למה שאמר, גם משרד האוצר בזמנו וגם משרד החקלאות, שזה יוריד את המחיר – זה לא הוריד את המחיר, זה רק העלה את המחיר.

איציק שמולי: הדבר השלישי – בדיון שעבר, אדוני היושב-ראש, בא לפה שר החקלאות, או בוועדת חינוך, ואמר: מה אתם רוצים?

איציק שמולי: אי אפשר להחיל את החוקים של מדינת ישראל בתוך האוניות הללו – באמת?

איציק שמולי: כאשר מטוס נכנס למתחם האווירי של מדינת ישראל, האם החוק של המדינה, עוד לפני שהוא נגע בשמי הארץ, חל בתוך המטוס או לא חל בתוך המטוס?

איציק שמולי: בוודאי שהוא חל.

איציק שמולי: אז גם זה לא עומד במבחן המציאות.

איציק שמולי: בסופו של דבר, אנחנו רואים מציאות שהיא בלתי אפשרית.

איציק שמולי: בזמן שאתנו מדברים על איזונים ועל שיתוף פעולה, כמות המשלוחים החיים, כמות העגלים ובעלי החיים המיובאים, הכפילה את עצמה.

איציק שמולי: אנחנו עומדים על 270,000 בעלי חיים.

איציק שמולי: אגב, חבר הכנסת וקנין, אני מחזיק מכתב מהרב הראשי לישראל שאומר לי שאם התמונות האלה נכונות והן אמיתיות הבשר הזה הוא בשר טרף.

איציק שמולי: מכתב שחור על גבי לבן מהרב הראשי לישראל.

יצחק וקנין: אמרתי לך, זה צער בעלי חיים.

יצחק וקנין: ודאי.

יצחק וקנין: אני אתך, אני לא נגדך, רק אני אומר, בוא נעשה סדר.

איתן כבל: חברים, בבקשה להתקדם.

איציק שמולי: אני אומר, אני חושב שצריך להפסיק את המשלוחים האלה.

איציק שמולי: אני חושב שבסופו של דבר – אני בקשר עם אלון ועם המגדלים – זה משרת גם את החקלאות.

איציק שמולי: כמו שההנחה הזאת שהמהלך הזה של היבוא יוריד את המחיר לא עמדה במבחן המציאות, אני חושב שגם ההנחה שאין מספיק יכולת למגדלים המקומיים לספק בשר לשוק המקומי, גם ההנחה הזאת צריכה לעמוד במבחן.

איציק שמולי: אני מוכן – ואני חושב שזה נדרש, זו לא רק שאלה מה אני מוכן – ללכת להידברות ולשיתוף פעולה, אבל השיח חייב להיות שיח אמיתי מצד כל הגורמים, ובעיקר נציגי הממשלה.

איתן כבל: תודה לחבר הכנסת איציק שמולי.

איתן כבל: חברת הכנסת יעל גרמן, בבקשה.

יעל גרמן: קודם כל, תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

יעל גרמן: אתה מודה לנו, אנחנו צריכים להודות לך.

יעל גרמן: מי שהחזיק את הלפיד ונלחם למען בעלי חיים זה היית אתה במשך שנים רבות ואנחנו רק ממשיכים את דרכך.

איתן כבל: תודה לך, גברתי.

יעל גרמן: אני רוצה לבוא ולומר שאנחנו מדברים על הנושא הזה כאן בקונטקסט מסוים.

יעל גרמן: אנחנו נמצאים היום ביום זכויות בעלי החיים ולא בכדי ביקשנו ביום זכויות בעלי החיים לדון בנושא המשלוחים החיים, כי המשלוחים החיים זה בדיוק ההפך מזכויות בעלי החיים.

יעל גרמן: אני אומרת לכם שאני אוכלת בשר, אומנם מעט מאוד ולעתים נדירות, אבל אני אוכלת, אבל אני בשום פנים ואופן לא רוצה לדעת שהבשר שמגיע אלי לצלחת מגיע אחרי עינוי.

יעל גרמן: זאת אומרת, זה בכלל לא ויכוח בין טבעונים או צמחונים לבין כאלה שאוכלי בשר.

איתן כבל: כמוני כמוך.

יעל גרמן: בדיוק.

יעל גרמן: יש כאן עניין של המחויבות שלנו כבני אדם לשמור על אנושיות מסוימת, גם כאשר אנחנו מתייחסים לבעלי החיים, שהם למעשה חסרי האונים ונתונים לחסדים שלנו.

יעל גרמן: לכן, אני מצטרפת לדעות שהובעו לפני, וכמובן לחברי איציק שמולי, את המשלוחים החיים צריך להפסיק, כי אי אפשר להביא בעלי חיים בתנאים דה-לוקס, אי אפשר, אלא אם כן זה יהיה באמת במחירים מטורפים.

יעל גרמן: מכיוון שאי אפשר, צריך להפסיק את זה.

יעל גרמן: אילו היו באים ואומרים: אין אלטרנטיבה ואם יפסיקו את המשלוחים החיים לא יהיה בשר, המחירים יעלו, אז אולי היה עם מישהו להתווכח, אבל זה לא נכון, יש אלטרנטיבה ואת האלטרנטיבה הזאת מציג שר החקלאות בכבודו ובעצמו.

יעל גרמן: הוא מדבר על כך שניתן היום את היבוא של בשר מצונן.

יעל גרמן: בשר מצונן, אם יגבירו אותו ואם באמת יורידו שם את המכס, המחירים, לא רק שלא יעלו, אלא שבאמת הם ירדו ואני בטוחה שהטעם יהיה גם כן טעים.

יעל גרמן: יכול להיות שצריך במקביל גם לחשוב על איך מעודדים את המגדלים, את בעלי המקנה כאן בארץ.

יעל גרמן: אני לא יכולה להבין למה באמת החקלאים לא יכולים לפתח את גידול הבקר, טלאים וכל מה שצריך, ואולי צריך באמת לתמוך בהם.

יעל גרמן: מה שאני רוצה לומר הוא שיש אלטרנטיבה.

יעל גרמן: אין צורך, אין הצדקה, זה לא אנושי להביא טלאים ולהביא עגלים בתנאים שבהם הם מוסעים.

יעל גרמן: כולנו צריכים פה אחד וביחד לבוא ולומר: די למשלוחים החיים.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: חבר הכנסת חאג' יחיא, אחרון מחברי הכנסת, בבקשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, אני אתחיל בכך שגם בדת האסלאם לצער בעלי חיים יש את המרכזיות שלו ואת הכובד שלו, ומספיק שאני אתן חדית' – שזו אמירה של הנביא מוחמד, שדיבר על אישה שתיכנס לגיהינום בגלל חתול.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היא פשוט סגרה אותו, לא האכילה אותו ולא נתנה לו לצאת לאכול מהמרחב הפתוח.

עבד אל חכים חאג' יחיא: על זה היא תיכנס לגיהינום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כמה שמקפידים על הנושא של צער בעלי החיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בנוסף, הבשר מותר לאכילה, גם לפי ההלכה האסלאמית, גם לפי ההלכה היהודית ואנחנו לא יכולים למנוע מאנשים לאכול.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אומר לכם על עצמי, מבחינתי זה טעים, טעים מאוד גם וחייב להיות על השולחן שלנו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל אנחנו צריכים לדאוג לכמה שפחות סבל לאותן פרות, אותם עגלים, וזה בלהתקין תקנות של הצפיפות המותרת על האוניות, של הכמויות המותרות, ובנוסף, לבוא במשרד החקלאות עם תוכנית להגדיל את מספר הרפתות והעגלים שמגדלים פה, כי אם נגדל פה יותר אנחנו גם נייבא פחות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מבחינתנו, כדת אסלאם, יש לנו את חג הקורבן שבו אנחנו גם שוחטים – חלק שוחטים עגלים, חלק שוחטים גם כבשים, זה מנהג שאנחנו רוצים אותו ואנחנו לא רוצים אותו לא מצונן ולא מוקפא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא רוצה מוקפא, אפילו אם המחיר הזה הוא שונה, כי אני לא יודע בדיוק מה החומרים המשמרים שם, שהם יכולים לפגוע יותר ויותר בבריאות שלנו כשאנחנו צורכים את הבשר הזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, אני חושב שיש אפשרות למצוא את קו המשווה, שאפשר גם לדאוג לצער בלי חיים וגם לדאוג לאנשים שצורכים אותו.

איתן כבל: תודה לך.

איתן כבל: אני אאפשר לנציג מגדלים ויבואנים ולנציג מהארגונים השונים, כך שנייצר את האיזון.

איתן כבל: ראשון הדוברים, ערן דה-לוי, חבר פורום יבואני המקנה, לאחר מכן אני אאפשר לעו"ד נטע יגר מעמותת "תנו לחיות לחיות".

איתן כבל: אני כבר מתרה, מי שלא ידבר בקצרה אני לא אאפשר לו לדבר.

יעל כהן-פארן: משרד החקלאות?

יעל כהן-פארן: הם צריכים לתת תגובה.

איתן כבל: אחר כך אני אתן להם, אל תדאגי.

איתן כבל: הבעיה היא לא התגובה שלהם, תאמיני לי שאני יודע מה שאני אומר, מבלי חס וחלילה – זה לא אישי.

איתן כבל: ברשותכם, אני רק רוצה לומר לפני שרן דה-לוי מדבר, תראו, אני נכנסתי לעניין הזה באופן טבעי בהמשך לדיון הקודם.

איתן כבל: העניינים האישיים שלי פחות חשובים פה, אני אומר את זה גם כראש השדולה, אני דומה ליעל בעניין הזה ואני לא רוצה לפתוח את הדיון, כי יש בקרב אלה שיושבים כאן גם שחושבים שאנחנו אויבי העם אם אנחנו לא טבעוניים או לא צמחוניים.

איתן כבל: אבל אני עושה את זה מתוך המקום שאני עושה, מתוך האמונה שלי, לא כדי רק לרצות את כל העולם ובניו.

איתן כבל: במה שתלוי בי, אני גם אומר לך, אני אעשה את כל אשר הנדרש כדי שיגיע המצב, כמו שאומר שמולי, כמו שאומרת יעל ואומרים חברי האחרים, שהמשלוחים לא יהיו, ימצאו להם תחליפים כאלה ואחרים.

איתן כבל: מה העניין?

איתן כבל: יש דרכים לתת לזה את המענה – ותכף אלון וחבריו יתייחסו לזה – כי נקודת המוצא בסופו של יום, כל התהליכים התחילו ללא קשר לזכויות בעלי החיים.

איתן כבל: הכול התחיל בכדי להוריד, לשנות, להוסיף ממקום שקוראים לו יוקר המחייה, קודם כל.

איתן כבל: אז אם אנחנו עוסקים בנקודה המרכזית שלשמה כיוונו – נכשלנו כישלון אחד גדול.

איתן כבל: קודם כל צריך שהדברים האלה יאמרו.

איתן כבל: כישלון מהדהד.

איתן כבל: לא גדול, מהדהד.

יצחק וקנין: זה כמו הדירות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לשחיטה יש את הפן הדתי.

איציק שמולי: זה לא היה הרקע למשולחים.

איתן כבל: זה לא היה הרקע.

תמר זנדברג: אתה צודק, הורידו את המכס כדי להוריד את יוקר המחיה והמחיר לא ירד.

איתן כבל: לכן אני אומר, לפחות במה שתלוי בי, כיוון שאנחנו לא הולכים להחליף את העולם אבל חלק מאתנו רוצים לחנך אותו ולהביא את זה בדרכי נועם, צריך שהדברים האלה ייעשו בצורה מכובדת ולמצוא את האיזון.

איתן כבל: אני לא אשב במקום שמקבלים בו החלטות שבסוף אני אומר: לא יאכלו בשר.

איתן כבל: אני לא יכול להגיד דבר כזה.

איתן כבל: זו גזירה שאתה לא יכול - - -

יעל כהן-פארן: אף אחד לא אומר את זה.

תמר זנדברג: אף אחד לא אומר את זה.

תמר זנדברג: אני טבעונית ואני לא אומרת את זה.

איתן כבל: בוודאי שלא, אני אומר את זה לא רק לכן, שחיות אתי כאן ואני מכיר את עמדותיכן, אני גם אומר את זה לכולם.

איתן כבל: אבל מה כן, אני אעשה את כל אשר נדרש, א', כדי לצמצם, עד הורדה לגמרי, של היבוא כדי להתחיל – אם יש בישראל דרישה כל כך גדולה אז צריך כנראה גם לפתח את המשק הזה בצורה המתאימה.

איתן כבל: צריך להגיד את הדברים האלה, אולי הגיע הזמן, ולמצוא את האיזונים הנדרשים.

איתן כבל: אני אומר לגבי יבוא הבשר המצונן, חברים יקרים, כמי שהיה חלק מאיסור פיטום אווזים – לא היתה הכוונה בין היתר שאנחנו נמנע את הפיטום פה כדי שנביא את זה מחו"ל.

יצחק וקנין: זה מה שקרה.

יעל כהן-פארן: זה לא אותו דבר.

איתן כבל: יעל, את יודעת מה אני רוצה לומר?

יצחק וקנין: למה, שם לא מפטמים אותם?

איתן כבל: כוונתי היא שאנחנו לא עושים פה מעשה כדי לתקן וחושבים שאנחנו נותנים לזה מענה בדרך אחרת.

יצחק וקנין: אני הצבעתי נגד פיטום האווזים וסגירת הענף פה.

יעל כהן-פארן: זה לא אותו דבר כי פיטום אווזים זו אכזריות גם בחוק.

יעל כהן-פארן: אם היינו יוצאים לגמרי נגד שחיטת בעלי חיים – זה לא מה שאנחנו אומרים.

יעל כהן-פארן: בשר מצונן זה לא בשר מעובד, אתה פשוט שוחט אותם שם.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: ראשון הדוברים, מר דה-לוי.

איתן כבל: אנחנו, דרך אגב, נצא מפה גם עם החלטות וכיוונים שאני מקווה שכל, או רוב, חברי הכנסת ידעו לתת להם את הרוח הגבית.

איתן כבל: בבקשה, רן דה-לוי, ממש בקצרה.

<רן דה-לוי: אני רוצה לומר, צריך להבין, ללא יבוא של בעלי החיים למדינת ישראל אין בשר טרי במדינת ישראל.

<רן דה-לוי: 70% מהבשר הטרי שנמכר בישראל בא מהמשלוחים של בעלי החיים ואני מדבר אך ורק על עובדות.

תמר זנדברג: כמה זה היה לפני ארבע שנים?

<רן דה-לוי: לפני ארבע שנים זה היה יותר.

<רן דה-לוי: אני אענה ואני אתייחס גם לשאלה.

איתן כבל: רן, יש לי בקשה, שכל אחד יעסוק בתחום ההתמחות שלו.

איתן כבל: למה כוונתי?

איתן כבל: משרד החקלאות אחר כך ייתן את הנתונים.

איתן כבל: אני, אם כבר הגעת לכאן – ואני מראש נתתי לך להיות ראשון הדוברים, כדי לאפשר לך להציג גם כן את העמדה האחרת – אם יהיה יותר יבוא או לא, זה כבר לא תלוי בך, משרד החקלאות יאשר, לא יאשר.

איתן כבל: אני רוצה שאתה תתכנס לעניין הזה שבו אתה יבואן, עולים לאניות בעלי חיים - - -

חיים ילין: תנו לו לדבר.

איתן כבל: אני רוצה לכוון אותו.

איתן כבל: אם לא, אנחנו לא נגמור השבוע.

<רן דה-לוי: אני מודה לאדוני על הכוונה, פשוט כרקע לדברים זה חשוב, אני באמת אשלים את זה בקצרה.

<רן דה-לוי: צריך לדעת, 70% מהבשר הטרי במדינת ישראל מקורו בעגלים מיובאים, עגלים וטלאים.

<רן דה-לוי: ללא היבוא הזה אין בשר טרי.

<רן דה-לוי: מי שאומר שיש תחליף בדמות בשר מצונן, בשר בשקיות, זה לא אותו דבר.

<רן דה-לוי: אני אפנה אתכם בקצרה לחוות הדעת של פרופ' אורן פרוי, יושב-ראש החוג לביוטכנולוגיה ומזון באוניברסיטה העברית, שמצא והסביר במפורש את הבעיות הבריאותיות.

<רן דה-לוי: 99% מבעלי החיים המיובאים לא מגיעים לפה לשחיטה, הם באים אלי כחקלאי, לחברי החקלאים, לגידול פה בישראל.

<רן דה-לוי: מדובר בענף שמעסיק כ-10,000 משפחות במדינת ישראל, רובו בפריפריה, וצריך להבין את זה.

<רן דה-לוי: המשמעות של הפסקת המשלוחים החיים – ישירות 10,000 משפחות נזרקות למעגל האבטלה.

יעל כהן-פארן: אתה פשוט אומר דברים לא נכונים.

יעל כהן-פארן: אתה מוכן לתת לנו טבלה עם מספר - - -

איציק שמולי: אתה מוכן להפסיק לזרוע בהלה?

איציק שמולי: אולי תדבר על התנאים בתוך האוניות?

איציק שמולי: מה אתה אומר?

איתן כבל: חברים, אני אסגור את הדיון.

יצחק וקנין: איציק, זה לא הגון.

יצחק וקנין: תנו לו לדבר, זה לא הגון.

יעל כהן-פארן: 400 עובדים - - -

יצחק וקנין: אני הולך לוועדת האתיקה אבל אני אומר לך, זה לא הגון מה אתם עושים פה.

יצחק וקנין: לא תשיגו שום דבר.

איתן כבל: אני אסגור את הדיון.

איתן כבל: זה דיון מספיק טעון, מלא אמוציות – בצדק, לא בצדק, כל אחד בא מהמקום שלו – אני מכבד כל עמדה ודעה ושמעתם את הדעה שלי.

איתן כבל: אני רוצה לצמצם למינימום, עד כדי לגמור את העניין הזה, אז בבקשה.

איתן כבל: אם הוא שקרן זה על אחריותו, בסוף גם נסיק מסקנות.

איתן כבל: בבקשה.

<רן דה-לוי: תודה, אדוני.

<רן דה-לוי: אני אבקש לענות לחבר הכנסת שמולי.

איתן כבל: אל תענה לאף אחד, תגיד את הדברים שלך.

<רן דה-לוי: הוא התפרץ לדלת פתוחה.

<רן דה-לוי: אני אעבור לתנאים באוניה.

<רן דה-לוי: צריך לומר את הדברים – ועוד פעם אני מדבר אך ורק על עובדות, תבדקו אותי – אני אקדים ואומר, כל אחד ואחת מחברי וחברות הכנסת הנכבדים והנכבדות שיושב פה מוזמן לעלות על האוניות - - -

יעל גרמן: לא הרשו לי לעלות.

יעל גרמן: אני הייתי באילת ולא הרשו לי לעלות.

איתן כבל: יעל, תתנו לו, אנחנו אחר כך נסכם.

יעל גרמן: למה הוא אומר את זה?

איתן כבל: יעל, עזבי.

איתן כבל: זה לא הוגן.

חיים ילין: הוא הזמין אותנו, יעל, את תעלי לאוניה.

איציק שמולי: ממוצע של שקר לשנייה.

איתן כבל: בבקשה.

<רן דה-לוי: אני חוזר ומזמין – וחברת הכנסת זנדברג, אני מתחייב להיענות להזמנה של עצמי, גם את מוזמנת לעלות על האוניה.

<רן דה-לוי: אבל לבוא ולומר שאחד לא נתן לעלות על האוניה, או שמישהו אחד עשה עבירה – אם נהג אחד עובר באור אדום, בכל הכבוד, לא שוללים לכולם את הרישיון.

<רן דה-לוי: אני עצמי מייבא כ-40% מבעלי החיים האלה למדינת ישראל וחוזר ומזמין אתכם לבוא ולבדוק אותי בציציות.

<רן דה-לוי: צריך לומר את הדברים כהווייתם.

<רן דה-לוי: היבוא הזה נתון לפיקוח ונתון לרגולציה על ידי השירותים הווטרינריים של מדינת ישראל.

<רן דה-לוי: אין אוניה אחת שנפרקת ללא שעלה עליה וטרינר ממשלתי ואישר אותה.

<רן דה-לוי: היא כפופה גם לדירקטיבה האוסטרלית, אם היבוא הוא מאוסטרליה, וגם לדירקטיבה של האיחוד האירופי, שאינם חשודים בהתעללות יתרה בבעלי חיים, ובהתאם לכך נעשה היבוא.

<רן דה-לוי: גם אני הייתי שמח לקדם רגולציה שתקדם את רווחת בלי החיים.

<רן דה-לוי: אין בינינו ויכוח בשאלת רווחת בעלי החיים.

<רן דה-לוי: אם אתם לא מאמינים לי שאני אוהב אותם, תאמינו לי שיש לי אינטרס כלכלי שהם יגיעו בריאים וחזקים.

<רן דה-לוי: אני מוכר אותם, זו פרנסתי.

<רן דה-לוי: לכן, אני בעד, ואני מקבל את ההצעה וההזמנה, אני מוכן גם להיות חלק מהוועדה.

<רן דה-לוי: הדברים יהיו שקופים וברורים, וחבר הכנסת שמולי, יהיה שם שיח אמיתי מפני שבדבר הזה אנחנו תמימי דעים.

<רן דה-לוי: הוויכוח בינינו הוא בשאלה האם כן לאכול בשר או לא לאכול בשר – כפי שאמרתם, לא זה השולחן.

<רן דה-לוי: בשאלת רווחת בעלי החיים, אין בינינו ויכוח ואני חוזר ומזמין אתכם לראות.

<רן דה-לוי: שלוש נקודות קצרות להתייחס: אחת, לגבי המכס, הטענה כאילו הורדת המכס היא זו שהעלתה - - -

איתן כבל: לא, אדוני, סליחה, זה לא התחום שאני ביקשתי את התייחסותך.

איתן כבל: אני אומר במחילה.

איתן כבל: זה לא העניין שלשמו אתה התכנסת, ואני מודיע לך, אני אדאג שנגיע לביקור פתע באחת האוניות.

איתן כבל: נראה איך אנחנו נעשה את זה כדי שזה באמת יהיה ביקור פתע.

יעל גרמן: זה מה שעשיתי, פתע, ואז לא העלו אותי.

תמר זנדברג: וגם מתחו בד אטום כדי שלא תוכלי לראות מה קורה.

<רן דה-לוי: אין שום בעיה, אפשר לעשות את זה מתואם, אפשר לעשות את זה כביקור פתע.

<רן דה-לוי: בסופו של דבר, אנחנו הראשונים, לפני כל יתר הארגונים הנכבדים שיושבים פה, שיש להם עניין גדול שבעלי החיים האלה יגיעו חזקים ובריאים למדינת ישראל.

איתן כבל: תודה לך.

איתן כבל: עו"ד נטע יגר, עמותת "תנו לחיות לחיות", ולאחר מכן אלון קמה.

<נטע יגר: תודה רבה.

<נטע יגר: אדוני היושב-ראש, דבר חשוב שצריך להבין ולהדגיש אותו הוא שהקריאה להפסיק את המשלוחים החיים היא לא קריאה של טבעוניים בלבד אלא גם של אוכלי בשר.

<נטע יגר: בעצם נדמה שאם היה פה משאל עם היום, כאן, בישראל, פשוט היו מפסיקים עם המשלוחים החיים.

<נטע יגר: אף אחד, אבל אף אחד, כל מי שאנחנו שואלים ברחוב, גם מי שאוכל בעלי חיים, לא מעוניין שיתעללו בהם.

<נטע יגר: אנחנו בעצם מדברים על התעללות שהיא מיותרת, שאפשר וצריך למנוע אותה.

<נטע יגר: יש לי שלוש נקודות מרכזיות שאני ארצה להעביר היום: אחת, שהסבל במשלוחים החיים הוא חלק בלתי נפרד מהם, דובר על זה הרבה; שתיים, הגופים המקצועיים בעולם מסכימים שאם שוחטים ומפטמים בעלי חיים, כל זה צריך לקרות קרוב למקום הגידול ככל האפשר; לגבי רגולציה – כשיש סבל, מונעים אותו, לא עושים לו רגולציה.

<נטע יגר: אין למעשה דרך להעביר בעלי חיים מצד אחד בעולם לצד השני שלו מבלי לגרום להם לסטרס, לפחד, לחרדה מתמדת בכל פריקה, בכל העמסה.

<נטע יגר: מה בעצם עושים?

<נטע יגר: אוספים מספר עצום של בעלי חיים מאזורי אקלים שונים, חלק בכלל גדלים במרעה, דוחסים אותם חזק חזק בתוך אוניות, בתוך מטוסים, פשוט במסעות של גיהינום.

<נטע יגר: הם נמצאים – אתם ראיתם תמונות, לא הרשו לנו לשים פה חוץ משקף אחד – הם פשוט שוחים בצואה של עצמם ימים על גבי ימים.

איתן כבל: תאמיני לי, זה מספיק.

איתן כבל: אני ראיתי את השקף.

<נטע יגר: נכון, זה מזעזע, אני מסכימה אתך.

<נטע יגר: יש להם שפשופים ברגליים.

<נטע יגר: העובדים – אני מקצרת – שפורקים אותם משתמשים בשוקרים, נגרמים להם שברים מתוך זה - - -

איתן כבל: יקירה, היא הקריאה מסמך מזעזע ביותר אז, אנא, תנצלי את ההזדמנות שכבר נתתי לך את רשות הדיבור.

<נטע יגר: בסדר.

<נטע יגר: מבחינה חוקית, ברגע שיש חלופה ריאלית בדמות יבוא של בשר טרי, צריך למנוע את ההתעללות הזאת ובעצם לא להסדיר אותה.

<נטע יגר: התהליך הזה כבר קורה.

<נטע יגר: משרד האוצר כבר הגדיל השנה, וגם מתכנן להגדיל, את המכסה הפטורה ממכס ליבוא של בשר טרי עד ל-17,500 טון בשנת 2020.

איתן כבל: משפט אחרון.

<נטע יגר: אנחנו ממש מבקשים להביא לירידה במשלוחים החיים עד שנגיע למצב שזה נעצר ופשוט אין יותר, שהשוק בישראל יתבסס על יבוא בשר טרי וגידול מקומי.

<נטע יגר: ומשפט אחרון לגבי המצגת שלנו, התמונה שהרשו לנו לשים, תסתכלו טוב טוב על התמונה הזאת – זה באמת מה שאנחנו רוצים להראות לילדים שלנו כשאנחנו מטיילים בים?

איתן כבל: תודה, גברתי.

איתן כבל: אלון קמה, בבקשה, ולאחר מכן יפעת צור מארגון "מגמה ירוקה".

<אלון קמה: רבותי הנכבדים, נראה לי שהדוברים פה נהנים לא לפתור את הבעיה, פשוט נהנים לא לפתור את הבעיה.

<אלון קמה: אנחנו רוצים לפתור את הבעיה כי אנחנו נציגים של החיות, אנחנו חיים עם החיות ואנחנו מייצאים ידע בנושא של רווחת החיה וצער בעלי חיים בכל העולם.

<אלון קמה: אנחנו תמיד חריגים.

<אלון קמה: מה עושות בעולם מדינות מתוקנות שאין להן, כמו לנו, מספיק בקר שנולד אצלן – בגלל בעיות קרקע, בגלל בעיות מים, בגלל ים של בעיות?

<אלון קמה: הן מייבאות עגל קטן, גמול, בתנאים של חמישה כוכבים, ואתם – תעבירו את כל המצגת שאתם רוצים להעביר פה, לא תראו פה תמונה של עגל קטן אחד, הכול עגלים גדולים.

תמר זנדברג: כמה מכלל המשלוחים החיים זה עגלים קטנים וכמה גדולים?

<אלון קמה: שניה, תני לי, בחייך.

<אלון קמה: עגל קטן – אין אפשרות להביא אותו בתנאים שאתם מדברים עליהם.

<אלון קמה: אין אפשרות, הוא ימות.

<אלון קמה: אין אפשרות.

<אלון קמה: מגדלי עגלים באותה מדינה – שזה נניח אנחנו – מגדלים את העגלים האלה תחת פיקוח וטרינרי מקומי, תחת דרישות מחמירות של - - -

איתן כבל: אלון, אני רוצה להבהיר לחברים: זה לא מה שאתם רואים, יש גם - - -

תמר זנדברג: אבל אני שואלת שאלה: מכלל העגלים, כמה מהם קטנים וכמה גדולים?

תמר זנדברג: נתון רלוונטי.

יעל כהן-פארן: הוא לא נותן מידע, הוא מדבר מלבו אבל לא נותן מידע.

<דורון ביידץ: תמר, זה בדיוק מה שאני הולך לדבר עליו עכשיו.

תמר זנדברג: אוקיי, מצוין.

איתן כבל: מה שאני רוצה לומר כדי להכניס את האנשים לתוך התבנית – מה שעכשיו המגדלים פה בארץ מדברים הוא לא בהכרח מסתנכרן עם המצב הקיים של היבוא שאנחנו רואים אותו, אני צודק?

<אלון קמה: עוד דקה אני מגיע לפתרון.

איתן ברושי: חבר'ה, תנו לו, הוא עובד קשה בשביל לדבר פה.

<אלון קמה: אז אני אומר, רבותי, מגדלי העגלים באותה מדינה מגדלים את העגלים האלה תחת פיקוח וטרינרי מקומי ותחת דרישות מחמירות של רווחת החיה.

<אלון קמה: כמו שאמרה עורכת הדין, צריך לגדל את העגל במקום הכי קרוב ששם הוא נצרך.

<אלון קמה: מתקבל עגל מקומי בפיקוח מלא ואפילו הוא מתחרה במחיר.

<אלון קמה: אנחנו הפוך – מאפשרים להביא עגל גדול, ואפילו מקצה העולם, בתנאים שאיש מכם, ובטח מאתנו המגדלים, לא רוצה לראות איך העגלים האלה גדלו, באיזה מקומות, מי פיקח עליהם, ובסופו של דבר אין עליהם שום פיקוח וטרינרי והכול תחת כותרת "הורדת יוקר המחייה".

<אלון קמה: זה לא קורה בפועל אצלנו, היבואנים ברשתות, ואת אותו מחיר משלמת עקרת הבית – לא ירד לה המחיר בשקל – למפטם בפולין, במקום שתשלם אותו לי.

<אלון קמה: אז מה עשינו?

<אלון קמה: חבר'ה, חלם זה לא פה אבל אנחנו ממש פה.

<אלון קמה: מה אנחנו מציעים?

<אלון קמה: נורא פשוט – שני משפטים: אנחנו מציעים לעצור לאלתר את כל משלוחי העגלים הגדולים, לאפשר לייבא בתנאים מחמירים רק עגל קטן לגידול בארץ; וכמו כן, להבטיח בארץ תנאי גידול נאותים תחת פיקוח הדוק, נקודה.

<אלון קמה: למה צריך להתפלסף כל כך הרבה?

<אלון קמה: הנה הפתרון.

יעל גרמן: למה אתה לא יכול לגדל את העגלים קטנים?

יעל גרמן: למה אתה לא יכול לגדל לבדך עגלים קטנים?

תמר זנדברג: כמה גדולים וכמה קטנים?

<אלון קמה: אין, אין לי את חומר הגלם.

<אלון קמה: אני לא יכול להסביר לך את זה ברגע בוועדה, בואי תשבי אתי.

<אלון קמה: אין לי את חומר הגלם, אין.

איתן ברושי: אין, אין אפשרות שייוולדו פה כולם.

תמר זנדברג: אלון, שאלה פשוטה: מכלל העגלים שמגיעים היום, כמה גדולים וכמה קטנים?

<אלון קמה: רן יודע יותר טוב ממני.

<רן דה-לוי: עגלים קטנים הם 85% מהייבוא, 15% - - -

<קריאה: זה לא נכון.

<רן דה-לוי: מה אתה מכניס להגדרה של קטנים?

איתן ברושי: 350 קילו.

<רן דה-לוי: אני אתייחס לזמני גידול.

תמר זנדברג: קטנים שהולכים פה לגידול וגדולים שהולכים ישר לשחיטה.

חיים ילין: 350 זה לא קטן.

<רן דה-לוי: עגלים שבאים להמשך גידול פה - - -

חיים ילין: הבעיה אם ההגדרה מה זה קטן ומה זה גדול.

איתן כבל: חברים יקרים, תודה רבה לכם, לא עזרתם לי.

איתן כבל: עכשיו מדברת יפעת צור מארגון "מגמה ירוקה", דורון ביידץ אחריה ורותם רוה, ארגון "ישראל נגד משלוחים חיים", לאחר מכן.

איציק שמולי: אלון, אני רק רוצה להגיד לך שאני חושב שההצעה שלך היא בסיס טוב לדיון.

תמר זנדברג: בשביל זה אבל צריך נתונים.

איתן כבל: חברים, תנו להגיע לסיכום, בבקשה.

<יפעת צור: אני רוצה להוסיף פה לכל מה שנאמר פה ממקום של צער בעלי חיים עוד נדבך נוסף סביבתי לכל הסיפור הזה של המשלוחים החיים.

<יפעת צור: צריך קודם כל לזכור שהמשלוחים החיים הם חלק אחד מתוך בעיה יותר רחבה של תעשיית מזון מן החי, שבאמת נמצאה כגורם הכי מסיבי לפגיעה סביבתית בכל קטגוריה, בכל אספקט – אם זה עניין של זיהום מים, של בזבוז מים, של פגיעה בקרקעות, אפילו מגוון ביולוגי וזיהום אוויר כמובן.

<יפעת צור: בעניין של המשלוחים החיים, כמו כל דבר בתעשייה הזאת, יש גם הרבה תהליכי רקע שאנחנו לא רואים בתוצר הסופי.

<יפעת צור: בנושא של המשלוחים החיים זה יותר בוטה כי באמת מדובר במוצר שהמקום המקורי שלו הוא הרבה יותר רחוק.

<יפעת צור: יש כאן תהליכים, כמו גידול מזון עבור בעלי החיים האלה – מדובר בעגלים ובטלאים, בעלי חיים שאוכלים המון – על הדשנים, על האנטיביוטיקות שמוספות שם, על המים שמשמשים להשקיה, להשקיית בעלי החיים עצמם, האריזות, הפסולת, השינוע, כל זה נכנס לחישובים האלה.

<יפעת צור: בנוסף לכל זה, יש במשלוחים החיים כמה אספקטים סביבתיים שייחודיים לפרקטיקה הזו, אני אגע מהם ממש בנגיעה קצרה.

<יפעת צור: מבחינת הפגיעה בימית יש לנו שני מקורות עיקריים: אחד מהם זה הפרשות של בעלי החיים.

<יפעת צור: כמה מספרים, אנחנו חישבנו פחות או יותר הערכות:

<יפעת צור: ב-2015 מדובר ב-54,000 טון של צואה, ומשהו כמו 17 מיליון ליטרים של שתן שהושלכו למים רק במסע עצמו, רק בשנה אחת, 2015.

<יפעת צור: שמענו כאן קודם שב-2016 כמויות בעלי החיים הוכפלו, תחשבו מה זה אומר.

<יפעת צור: כמובן שהמערכת האקולוגית הימית לא ערוכה לטפל בפסולת כזו של בעלי חיים יבשתיים.

<אלון קמה: איתן, צריך להוכיח את זה.

איתן כבל: אלון, תסלח לי, אתה הווטרינר הראשי?

איתן כבל: תסלח לי.

<אלון קמה: זה שקר גס, זה שקר גס.

איתן כבל: יש לי שאלה אליך: אתה אחראי עכשיו על הים?

איתן כבל: היא מציגה את העמדות שלה, אתה גם לא מומחה.

איתן כבל: עזוב, אלון, די.

<יפעת צור: מקור נוסף הוא הפגרים.

<יפעת צור: כמו שנאמר כאן, הרבה מבעלי החיים לא שורדים את המסע, הם מושלכים למים, לפעמים בצורה של בעל חיים שלם, כמו שראינו פה בתמונה מאחורי, לפעמים במצב שהוא גרוס.

<יפעת צור: לאחרונה אנחנו רואים יותר ויותר בעלי חיים שבאמת מגיעים לחופי ישראל.

<יפעת צור: אני אתייחס במילה - - -

איתן כבל: שני משפטים אחרונים.

<יפעת צור: הרבה מהמידע הזה הוא חסר, בעיקר כשמדובר בנמל אילת, אליו מגיעים הרבה מבעלי החיים.

<יפעת צור: אנחנו לא יודעים מהן הכמויות המדויקות שמגיעות, איפה הדברים האלה נשפכים, אנחנו יודעים שהסכנה לשונית האלמוגים היא מאוד מאוד גדולה וכבר עכשיו אנחנו נמצאים במקום שסף החנקן במים ממש הגיע כמעט למעלה.

איתן כבל: תודה.

<יפעת צור: אני רק רוצה להזכיר גם סכנות בריאותיות-סביבתיות כתוצאה מהבשר החולה, כלכלה בת קיימא וביטחון המזון.

<יפעת צור: ולסיום, מאוד חשוב להדגיש, לא מדובר פה בשכלול של התקנות או באכיפה כי הרבה מהדברים האלה הם במסגרת החוק, מדובר על להפסיק את הדבר הזה גם מבחינה סביבתית.

איתן כבל: יפעת, תודה.

איתן כבל: עכשיו אני אאפשר לדורון ביידץ, לאחר מכן רותם רוה, מלאני שריג, ירון סולומון, "חותם" אחרון, סוגר את רשימת המוזמנים, משרד החקלאות מתייחס לנושא ואני אסכם.

<דורון ביידץ: אפשר לייבא למדינת ישראל כל דבר – אפשר לייבא מכוניות, אפשר לייבא בשר מצונן ואפשר לייבא אלקטרוניקה, יש דבר אחד שאי אפשר לייבא וזו אדמה.

<דורון ביידץ: אני בא לפה בתור נציג חקלאים של מושב שהיה מושב מוביל, כפר יהושע, שמ-90 נחלות חקלאיות נשארו רק 30 חקלאים פעילים בטווח של 10 שנים כי ענף הבקר קרס.

<דורון ביידץ: ברשות

<דורון ביידץ: כם, אני אתייחס פה לדבר שאף אחד לא דיבר עליו – ענף החקלאות קרס בגלל שדואופול של "תנובה" ודבאח, וזה מתקשר בדיוק לכל מה שנאמר פה, השתלטו על כל השרשרת של יבוא, פיטום, שחיטה ושיווק.

<דורון ביידץ: מה שקרה, שאחרי ביטול המכס – ואני מצטרף - - -

איתן כבל: זה שני השמות שהיה אסור לומר אותם, זה כמו בהארי פוטר.

<דורון ביידץ: ואני בדיוק מצטרף למה שתמר אמרה, שביטלו מכס.

<דורון ביידץ: אז "תנובה" ודבאח התחילו לייבא תמיכה של 1,000 שקל שיש בבקר מעל 300 קילו באירופה, לקבל תמיכה.

<דורון ביידץ: אז הם מייבאים לפה את התמיכה וכאן התחילה כל התופעה הנוראית אחרי ביטול המכס.

<דורון ביידץ: לא חיכינו לכם, אנחנו כחקלאים הגשנו בג"ץ מכיוון שהם מגדלים את - - -

תמר זנדברג: אתה מבין?

תמר זנדברג: מדינת ישראל מסבסדת את החקלאים בחו"ל.

<דורון ביידץ: אני, בפחות מ-10 חודשי גידול, רבותי, פחות מ-10 או 12 חודשי גידול, מפסיד כסף.

<דורון ביידץ: הם הקימו 20 נחלות חקלאיות, בניגוד לחוק, תוך השכרת קרקע בניגוד לחוקי מינהל מקרקעי ישראל, מביאים לשם את העגלים באותה צורה נוראית שאתם מדברים עליה, מגדלים אותם בין חודש לחודשיים – זה פשוט קרנטינות משנה לשחיטה בבתי המטבחיים.

יעל גרמן: שם צריך לבקר, איתן.

איתן כבל: גם.

<דורון ביידץ: רבותי, אני אעביר פה לכל חברי הכנסת את הבג"ץ שהגשנו, את התלונה שהגשנו לממונה על ההגבלים העסקיים, איך שני גופים פה יצרו את כל השואה הזאת ועל זה לא דיברו.

<דורון ביידץ: התחננו בפני החבורה של יאיר לפיד: אל תורידו את המכס כי אתם לא תורידו את המחיר – למה לא תורידו את המחיר?

<דורון ביידץ: כי יש פה חבורה שהשתלטה על יבוא, פיטום, שחיטה ושיווק, הם שולטים בכל השרשרת, הם ישלשלו את ההפרש לכיסם.

חיים ילין: אותו דבר עם הדגים היה, אותו דבר

<דורון ביידץ: וזה מה שקרה.

<דורון ביידץ: "תנובה" ודבאח, את כל ההפרש של ביטול המכס, שלשלו לכיסם ויצרו תופעה נוראית של הבאת עגלים של 500 קילו.

<דורון ביידץ: אני מצטרף לאיציק שמולי ואני מצטרף אליכם - - -

תמר זנדברג: אבל, דורון, כמה?

תמר זנדברג: כמה?

תמר זנדברג: תנו לנו מספרים.

תמר זנדברג: כמה מה-100% האלה וכמה זה אלה שאתם מגדלים?

<דורון ביידץ: אני אגיד לכם בדיוק.

<דורון ביידץ: אנחנו, כחקלאים, מגדלים 120,000 ראש בקר.

<דורון ביידץ: "תנובה" ודבאח זה עוד 100,000 ועוד חוסני עפאנה, ערבי מעזה שנעזר בשייח'ים בירדן, מגדל בו זמנית במדינת ישראל 60,000 ראש, שמגיעים במשקל של 400 קילו ועוברים ישר לשחיטה בעזה.

<דורון ביידץ: תופעה – חרפה.

יעל גרמן: לא מגדל – קרנטינה.

יעל גרמן: שם אותם בקרנטינה שסיפרת, לא מגדל.

<דורון ביידץ: ממש כך.

<דורון ביידץ: בין חודש לחודשיים ונשחטים, פשוט נשחטים ישר.

תמר זנדברג: דורון, אתם מגדלים היום 120,000 בשנה?

<דורון ביידץ: כן, כחקלאים.

<דורון ביידץ: אני אגיד לך גם למה, אני אסביר לכם איך זה קורה מספרית.

<דורון ביידץ: כשהוא מגדל את העגל רק חודש או ארבעה חודשים אז יש לו ממוצע - - -

תמר זנדברג: ואתה כמה זמן מגדל?

<דורון ביידץ: שנה.

תמר זנדברג: וכמה מהם מגודלים שנה וכמה חודש?

<דורון ביידץ: ה-180,000 ראש עוברים במחזורים של ארבעה חוזרים וכאן כל תופעת החרפה שנוצרה פה בשנתיים האחרונות.

<דורון ביידץ: לעצור אותה מידית, אנחנו צריכים את עזרתכם.

תמר זנדברג: אבל עדיין לא הצלחתי להבין איך השוק הזה - - -

איתן כבל: תמר, שנייה, אני הבנתי את העניין.

<דורון ביידץ: אני אסביר לך את הכול, יש לנו תמונות וגרפים של הכול.

איתן כבל: דורון, סליחה.

איתן כבל: קודם כל, אני אסכם את זה, אנחנו לא ניתן לזה מענה עכשיו.

איתן כבל: אני רק מבקש, לדיון הבא או למה שאנחנו מבקשים, אל תסביר לעצמך, אתה עסוק בלהסביר את הדברים לעצמך, אף אחד פה לא מגדל במקרה - - -

<דורון ביידץ: איתן, כל חברי הכנסת יקבלו מייל עם כל הגרפים וההסברים.

איתן כבל: דורון, אתה לא תיתן לי גרף אחד, אני לא צריך ממך גרפים, אני בשלוש יחידות.

חיים ילין: הוא לא עושה לימודי ליבה, אתה מבין?

חיים ילין: זו הבעיה.

איתן כבל: כשהגעתי לגרפים – הפסקתי.

איתן כבל: אני רוצה לראות את המספרים, דבר דבור על אופניו.

<דורון ביידץ: לזה התכוונתי, התכוונתי למספרים.

איתן כבל: תודה רבה.

איתן כבל: אני יודע מה תמר מבקשת, להבין קודם כל את נקודת המוצא שלנו, בלי זה אלה בלבולי מוח שכל אחד נותן פה נתונים מפה ומפה.

תמר זנדברג: נכון.

איתן כבל: רותם רוה, בבקשה.

תמר זנדברג: הוא טוען שזה 15% והוא אומר 50%.

איתן כבל: בגלל זה אמרתי, עכשיו אנחנו נעשה פה "יחלוקו"?

תמר זנדברג: הוא אומר שנה ואלה חודש, נורא פשוט.

<דורון ביידץ: העגלים של ה-240 קילו - - -

איתן כבל: חברים, אני צריך עוד 10 דקות לסיים וזה לא הוגן.

איתן כבל: לא נפתור את הבעיה עכשיו.

איתן כבל: הבנתי את הצד שלכם, אתה יודע איפה הנטייה שלי אז אל תפריעו לי.

איתן ברושי: כפר יהושע – מותר להם.

איתן כבל: כן, הם חושבים שמגיע להם הכול.

איתן ברושי: שם הכול התחיל, שם רואים את נהלל.

איתן כבל: רותם, בבקשה, ולאחר מכן מלאני.

<רותם רוה: אני מדברת בשם "ישראל נגד משלוחים חיים".

<רותם רוה: תיעוד השלבים השונים בשרשרת העברת בעלי החיים בתנאי צפיפות וזוהמה, תוך שימוש באלימות קשה, חושף ומייצר פגיעה קשה במוניטין ובאמון הציבור בכל מי שידיו עוסקות במשלוחים, כולל בפיקוח.

<רותם רוה: נדמה כי זו הסיבה שהציבור נתקל בהסתרה קשה וכוחנית לאורך כל שרשרת המשלוחים ומטעם כל המעורבים.

<רותם רוה: לציבור יש את הזכות הצרכנית לדעת.

<רותם רוה: זכותנו לדעת על המחלות במשלוחים, זכותנו לדעת על המכות הקשות, על האלימות, על האסונות ועל הסכנות.

<רותם רוה: מהנתונים של 2016 עולה ש-571,000 עגלים וטלאים יובאו.

<רותם רוה: הם הגיעו מאוסטרליה ומאירופה ב-126 אוניות.

<רותם רוה: בסך הכול, הוגשו 35 תלונות על ידי הארגון למשרדי הממשלה.

<רותם רוה: כלומר, פעילים נתקלו במקרים חריגים בכ-28% מהמשלוחים – למעלה מרבע.

<רותם רוה: מדובר רק בקצה הקרחון, רק במקרים בהם הצליחו הפעילים לצלם או לתעד הוגשה תלונה.

<רותם רוה: זאת אומרת, שאם פעיל ראה עובד מכה עגל אבל לא צילם, לא הוגשה תלונה.

<רותם רוה: קודם כל, אנחנו לא מתעדים 24/7, ומעבר לכך, יש אזורים שפשוט לא ניתן לתעד בהם אבל אנחנו יודעים מעדויות כי האלימות המתרחשת בהם היא קשה ביותר.

<רותם רוה: יש להניח שאם היה ניתן לתעד 24/7 בכל מקום, אחוזי הדיווחים על התעללות היו עולים דרמטית.

<רותם רוה: כ-65% מהתלונות שהוגשו היו בגין גרימת סבל, או אלימות קשה, כמו למשל במקרה של העגל שהוכה במשך דקות ארוכות, נדקר ולבסוף גבו נשבר.

<רותם רוה: האלימות הקשה חוזרת וצצה.

<רותם רוה: רק בשבוע שעבר צולמו העובדים בהסגר ממשלתי מכים בעגלים במקלות, ללא רחמים, ודרומה משם, בנמל אשדוד, הוצא עגל מהמים תוך שאחת משתי הקשירות שתמכו בכל משקל גופו היתה מהראש והקרניים.

<רותם רוה: אם אנחנו נדמה את זה לבן אדם, זה אומר שאנחנו ננסה להרים בן אדם על כל משקל גופו באמצעות שיער ראשו.

<רותם רוה: מתוך כל התלונות, על 60% לא היה מענה כלל, על 32% מהתלונות בלבד היה מענה שהעניין עבר לבדיקה או לחקירת פיצו"ח.

<רותם רוה: רק על תלונה אחת אמרו שהעניין נבדק ונמצא תקין, ומאידך לא היה אף מקרה בו עדכנו אותנו בתוצאות החקירה, הפקת לקחים, או כל שכן ענישה.

איתן כבל: שני משפטים אחרונים, ברשותך, כדי שגם חבריך יוכלו להתייחס.

<רותם רוה: אין שום בעיה.

<רותם רוה: לטובת שומרי הכשרות אני אגיד, ראוי לציין כי בדגימה חצי-שנתית, כשליש מהאוניות נפרקו בשבת או בחג.

איתן כבל: אם לא יודעים אז זה בסדר.

תמר זנדברג: עכשיו יודעים.

איתן כבל: אני צוחק.

<רותם רוה: שנת 2017 רק התחילה, 8 אוניות הגיעו עד עתה ואצלנו נרשמו כבר שש תלונות שכולן היו על סבל ואלימות קשה.

<רותם רוה: שרשרת המשלוחים מייצרת תמונה עגומה ביותר של אכיפה לקויה והזנחה.

איתן כבל: תודה, רותם.

<רותם רוה: עוד משפט אחד.

איתן כבל: משפט אחרון, בבקשה, כי זה יגרע מחבריך ואני לא רוצה.

איתן כבל: בבקשה.

<רותם רוה: אין ולא תהיה דרך לקיים את המשלוחים ללא סבל.

<רותם רוה: אין אכיפה.

<רותם רוה: באספקט הכלכלי עוד משהו אחד – המיתות במשלוחים לאורך הזמן, הפגיעה במוניטין של הגורמים והמעורבים תתעצם והרווחיות הכלכלית תפחת, ספק אם ראוי לנתב את כספי משלמי המסים לניסיון לפקח על שיטה שנדונה לכישלון חרוץ.

<רותם רוה: המשלוחים החיים הם - - -

איתן כבל: תודה, רותם, אני חייב להפסיק אותך.

<רותם רוה: תודה לך.

איתן כבל: מלאני, ממש משפט וחצי, אני חייב לסיים, יש לנו דיון נוסף ואני רוצה לאפשר למשרד החקלאות ולסכם.

<מלאני שריג: אני בעצם אגיד שני דברים ממש קצרים.

<מלאני שריג: אני יושבת פה היום, אני מרגישה כאילו אני יושבת כמה מאות שנים אחורה, כשהיתה עבדות.

<מלאני שריג: אני מרגישה כאילו כרגע אני נמצאת באספה, בישיבה, כמו שהיו דנים פעם איך לעשות הקלות על העבדים השחורים.

<מלאני שריג: עגלים הם לא אוכל, וגם אם מבחינת

<מלאני שריג: כם זה אוכל, יש דרך להתנהג אליהם.

<מלאני שריג: גם עגלים, גם טלאים.

<מלאני שריג: אני נמצאת, מתעדת כשאוניה מגיעה, אני רואה עגלים שאפילו לא עוברים את המשאית בראש שלה.

<מלאני שריג: אם אנחנו כבר מדברים על כך שיפוטרו עובדים ולא תהיה פרנסה, בואו נתפרנס לא רק מפירות וירקות, יש גם בשר מתורבת שעוד חמש שנים יהיה הדבר הבא.

<מלאני שריג: אני מבקשת מכם, כל המרחם על הבריות מרחמים עליו מן השמיים.

<מלאני שריג: יש דבר כזה גם איסור סיוע בידי עוברי עבירה.

<מלאני שריג: מה שאנשים פה עושים, חובשי כיפה – סליחה שאני מתרגשת מאוד, אני הייתי בחוות החופש, ליטפתי עגל, ליטפתי פרה, שיש להם 25 שנים לחיות ואנחנו לא נותנים להם.

<מלאני שריג: לימדו אותי שמי שאוהבים אותו, נותנים לו לחיות ולא בסוף שולחים אותו לשחיטה.

<מלאני שריג: זאת אהבה אמיתית.

איתן כבל: תודה, מלאני.

איתן כבל: ירון סולומון, בבקשה, ממש בקצרה.

<ירון סולומון: קודם כל, דיון חשוב ביותר, הצפת הבעיה הכואבת של צער בעלי החיים ומצוקת החקלאים הישראליים.

<ירון סולומון: אני מציע, א', לשמור על מידתיות, אסור להגיע לקיצוניות.

<ירון סולומון: ענף גידול העגלים בארץ הוא על סף סגירה כתוצאה של ראיה קצרת טווח, בעיקר של האוצר, ברצותו לטפל ביוקר המחייה.

<ירון סולומון: אבל, מצד שני, מי שמבין בזה, זה יעלה בסופו של דבר את מחיר המטרה של החלב, אז לא הגענו לשום מקום.

<ירון סולומון: יבוא בשר מצונן, לא מפוקח – מי יודע באיזה הורמונים ובאיזה מזון מפטמים את הבשר המצונן שרוצים לייבא?

<ירון סולומון: שלא נדבר על הכשרות שם.

<ירון סולומון: יש לזכור שאנחנו נמצאים במדינה עם אקלים חם וברגע שמאריכים את התוקף של הבשר המצונן יש סכנה לפגיעה בבריאות הציבור.

<ירון סולומון: כמו כן, אסור לשכוח את מאות המשפחות של החקלאים המתפרנסות מגידול הבשר הטרי.

<ירון סולומון: לכן יש למצוא את האיזון בין היבוא והתנאים של בעלי החיים.

<ירון סולומון: הרעיון – זה נאמר פה – להגביל את היבוא רק לעגלים קטנים שאפשר לשים אותם במה שנקרא מחלקה ראשונה במטוסים ולהביא אותם, וכמובן שהגידול כאן יהיה מפוקח תחת ההשגחה הווטרינרית וגם השחיטה הכשרה, וכך אנחנו נשמור גם על החקלאות וגם על המזון.

איתן כבל: תודה, ירון.

איתן כבל: אני רק רוצה להזהיר אותנו – כי צריך למצוא גם את נקודת האיזון בעוד עניין אחד – שבסוף לא רק עשירים יאכלו בשר כי אנחנו הרי לא יכולים למנוע את זה.

תמר זנדברג: זה לא יוריד את המחיר.

<ירון סולומון: איתן, סליחה, שיגידו לך כמה חקלאי מקבל עבור הבשר שלו, עבור אותו בשר, שיגידו.

<דורון ביידץ: 14 שקל מול 144 - - -

<ירון סולומון: הם מקבלים 14 שקל לקילו, על מה אתם מדברים?

<ירון סולומון: זה לא אנחנו.

<ירון סולומון: תחפשו את זה במקום אחר.

<ירון סולומון: תטפלו בעיה העיקרית.

איתן כבל: ירון, תודה.

תמר זנדברג: איתן, יש נקודה אחת שלא הוזכרה פה - - -

איתן כבל: חברים, ברשותכם, אני לא יכול, אני מתנצל, אני לא יכול יותר.

איתן כבל: משפט אחרון, "חותם", בבקשה.

<דוד אייגנר: ברשותכם, ארבעה משפטים: נאמרו פה כמה דברים שקשורים לצדדים הלכתיים, אני רק רוצה להדגיש את הנקודות.

<דוד אייגנר: אין קשר ישיר בין צער בעלי חיים לבין כשרות.

<דוד אייגנר: זאת אומרת, אם לצורך העניין לפני כמה חודשים נעברה עבירת צער על בעל חיים ועכשיו שוחטים אותו אז הבשר לא נפסל.

<דוד אייגנר: כמובן שאם במהלך השלבים האחרונים נעשתה עבירה של צער בעלי חיים, היא הרבה פעמים פוגעת גם כן בכשרות.

<דוד אייגנר: זאת אומרת, זה לא תנאי בכשרות אבל בהחלט זה יכול להוות איזשהו פקטור מסוים כשרותי.

תמר זנדברג: אין גם קשר בין פתיחה בשבת לבין כשרות ועדיין אתם - - -

<דוד אייגנר: זו סוגיה בפני עצמה.

איתן כבל: תמר, את יודעת, היהדות היא לא צד אחד.

תמר זנדברג: כן, זה חוק ההכשרה עכשיו.

תמר זנדברג: אתמול העבירו את חוק ההסדרה, עכשיו זה חוק ההכשרה.

<דוד אייגנר: אני אדגיש שאין קשר ישיר בין צער בעלי חיים לבין כשרות.

<דוד אייגנר: עוד נקודה חשובה שצריך להזכיר היא שצער בעלי חיים לצורך האדם, כשזה נצרך בצורה אמיתית, הדבר הזה מותר.

<דוד אייגנר: כשהצורך הוא צורך אמיתי כמובן, לא כל צורך הוא צורך שאפשר לקבל אותו.

<דוד אייגנר: משפט אחרון, ואתו אני אסיים – כמובן שאם יש חלופות שצער בעלי חיים בהן הרבה יותר קטן בוודאי שהן תהיינה עדיפות.

<דוד אייגנר: זאת אומרת, גם אנחנו נעדיף ודאי כמה שפחות צער בעלי חיים, אבל רק שנגיע למסקנה שבעל החיים נוצר בשביל האדם - - -

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: יוסי, משפט.

<יוסי וולפסון: להביא עגלים מיובאים, לשים אותם אצל חקלאים שמתפקדים בתור קבלני פיטום, שמפטמים אותם במזון מיובא, זה לא החזון שלי לפחות של חקלאות ישראלית.

<יוסי וולפסון: יש דרך למנוע את הסבל של בעלי החיים האלה על ידי זה שייבאו את הבשר הטרי, שהוא זול יותר ושיהיה מפוקח יותר על ידי משרד הבריאות בכל האופנים שצריך.

<יוסי וולפסון: כשיש דרך למנוע את הסבל אין מקום לרגולציה של סבל, לתקנות, לנהלים, צריך למנוע אותו בחוק.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: משרד החקלאות, בבקשה.

<אודליה אסולין דגני: בשבוע שעבר התקיים דיון בבג"ץ בנושא הזה.

<אודליה אסולין דגני: המדינה הגישה במסגרתו תגובה מפורטת למרבית הטענות שהועלו כאן בדיון.

<אודליה אסולין דגני: מפאת קוצר הזמן אני לא אפרט אותן.

<אודליה אסולין דגני: אני אומר שמבחינת משרד החקלאות ופיתוח הכפר מה שחשוב הוא צמצום הסבל, כפי שגם בג"ץ הורה והטיל עלינו את המשימה, ואנחנו בהחלט נוטלים אותה אחר כבוד וגם פועלים.

<אודליה אסולין דגני: מנהל השירותים הווטרינריים כבר בימים אלה הזמין, גם יבואנים וגם ארגונים למען בעלי חיים, במטרה למצוא את האיזון הראוי, במטרה לצמצם את הסבל שנגרם לבעלי החיים במסגרת הובלה ימית ואווירית.

<אודליה אסולין דגני: אני אציין שהובלה אווירית כרגע אסורה מאחר ובעקבות אותו אירוע חריג שקרה הנושא נמצא בחקירה, כך שהשירותים הווטרינריים, כאשר יש אירועים חריגים כאלה, יודעים איך לטפל, הן מול היבואנים, הן מול הרשויות במדינות המוצא.

איתן כבל: תודה, לא החכמת אותי.

איתן כבל: אני מתנצל, שום דבר לא אישי.

איתן כבל: אני רוצה לומר את הדברים כמו שהם –אני אומר את זה שוב למשרד החקלאות – אני מכבד אותך, את מהלשכה המשפטית אבל את לא הגורם שמקבל את ההחלטות במשרד בעניינים האלה.

איתן כבל: עם כל הכבוד, ואת יודעת, גם אני עבדתי במשרד ממשלתי, זה שהעניין נמצא בבג"ץ לא אומר ששולחים עורך דין.

איתן כבל: הדיון פה הוא לא על הדיון בבג"ץ, הדיון כאן היה היה סביב הנושא של משלוחי בעלי חיים.

איתן כבל: אני ציפיתי שיבוא לכאן גורם מוסמך, כמו השר בפעם הקודמת, שאמר אמירות – התקיימו, לא התקיימו זה נושא אחר – אבל גורם שיידע, גם אם לא לתת לי תשובות, לקבל אותן, כדי שילך, יעבד אותן וייתן עליהם אחר כך את הדעת.

<לאה ורון: אנחנו קראנו לדיון "היערכות" והוועדה היתה מוכנה ורוצה לשמוע על ההיערכות של משרד החקלאות בנושא.

<אודליה אסולין דגני: אנחנו נתנו תשובו במסגרת הבג"ץ.

איתן כבל: סליחה, גברתי.

איתן כבל: בשונה מנושא הזרעים, שנניח ונניח שנפלה שגגה ולאחר מכן גם ניתנה הנחיה שיותר אף אחד לא מדבר אתי, כך גם ההנחיה שהוצאתי ללאה בעניין הזה.

איתן כבל: אני רוצה לסכם את העניין הזה: קודם כל, אנחנו נקיים סיור פתע גם באוניה וגם בקרנטינה, פשוט אני חייב ללכת לראות את הדברים מקרוב, גם אם אני אדרש לכך לבדי.

איתן ברושי: אנחנו נבוא אתך, מה אתה דואג?

איתן ברושי: יהיה ביקור פתע מתואם.

איתן כבל: איתן, אתה בא על תקן משגיח כשרות.

איתן כבל: דבר שני שאני רוצה להסב את תשומת הלב – יש כאן מישהו מהממ"מ?

איתן כבל: הגיע הזמן שנעשה כאן עבודה קצת יותר רצינית, כי אם יש משהו שחסר לנו בכל הסיפור הזה זה קודם כל נתונים שעליהם אנחנו בכלל יכולים לשוחח.

איתן כבל: לא יכול להיות שכל מי שעוסק בעניין – ובשבילי כולם צדיקים, "יירשו ארץ" מה שנקרא, כולם בסדר גמור, מה שמר דה-לוי אומר לי מקובל עלי, אני לא מסכים אתו אבל את הנתונים הוא אומר, מה שאתם אומרים, אלון ודורון – אני לא יכול לבדוק אותו.

איתן כבל: כל אחד בא והכול עם האצבע אתה בודק, נכון, לא נכון.

איתן כבל: אלון, אתה יודע מה היתרון?

איתן כבל: שלכל אחד יש את המסמך שלו.

איתן כבל: אני צריך גורם שהוא לא אתה, לא הוא, לא הגורמים שמסביב.

איתן כבל: ולכן, אני רוצה שמרכז המחקר והמידע של הכנסת, שכבר צבר את הקילומטרז' הראוי והמכובד שלו, ייתן לנו קודם כל תיאור מצב בנוגע ליוקר המחייה, יוקר הבשר בישראל, להתעמק בכל עניין המשלוחים, כמויות, מי מייבא - - -

<אלון קמה: שירותים וטרינריים – הנה, כל המספרים אצלו.

<אודליה אסולין דגני: כל המספרים גם נמצאים באתר השירותים הווטרינריים.

איתן כבל: אדוני רוצה להנחות אותי בעוד דברים מה לעשות?

איתן כבל: אלון, תסלח לי.

<אלון קמה: יושב פה האחראי על זה.

איתן כבל: אבל הוא לא מעניין אותי עכשיו.

<אלון קמה: אבל הוא האחראי על זה.

איתן כבל: אבל, אדוני, הוא לא מעניין אותי עכשיו.

איתן כבל: אלון, אני יודע מה אני עושה.

איתן כבל: אני אמרתי לך איך לפטם או איך לגדל עגל?

<אלון קמה: תנסה.

איתן כבל: אז אתה מנסה אותי ואתה לא מצליח.

איתן כבל: חברים יקרים, אני רוצה לדעת את הנתונים, כמה הגיעו בשנה הזו, כמה הגיעו בשנה שעברה, כמה מגיעים בכל משלוח, האם יש כללים.

איתן כבל: קודם כל, שיהיו לנו הנתונים פעם אחת ולתמיד, מי קובע, מה גודל האוניה, האם יש כללים, האם אוניה יוצאת מנמל יעד ואמורה להגיע לנמל אחר, האם יש תרשים יציאה כמו שאוניית נוסעים יוצאת ואתה יודע שאתה לא תכניס מישהו לתא כזה, בגודל כזה, כשאין לו את התנאים א', ב', ג', ד'.

איתן כבל: קודם כל שנדע איפה אנחנו עומדים בתוך העניין הזה.

איתן כבל: אני כבר אומר לכם, המגמה – ואני אומר את זה למשרד החקלאות – היא לגרום לכך שיבוא עגלים ירד לאפס.

איתן כבל: אני עוד לא יודע איך עושים את זה, מה ההשפעות של זה, מה ההשלכות שעלולות להיות או לנבוע כתוצאה מהתהליך הזה, זה מה שאני רוצה להוליך ולהוביל כל עוד יש לי את היכולת לנסות ולהשפיע בכלים האלה.

איתן כבל: בעוד חודש – אני לא רוצה לדחות את זה יותר מזה – אני מבקש לרכז אצלי את החומר.

איתן כבל: אני אעשה ישיבה עם משרד החקלאות, בתוכנו קודם כל, כדי לראות תיאום ציפיות, איפה הדברים עומדים, ואם נידרש להשלמות אנחנו נעשה אותן ותתקיים לאחר מכן ישיבה נוספת שבה גם כן נאמר את דברנו.

איתן כבל: משפט, בבקשה.

<אווה אהרונוף: הממ"מ יכולים לפנות ל"ישראל נגד משלוחים חיים", יש להם את כל הנתונים.

איתן כבל: הם ידברו עם כולם, אל תדאגי.

איתן כבל: כן, גברתי, משפט אחד.

<אוריה עמית: משפט אחד לגבי השאלה אם יהיה מזון לאנשים או לא יהיה מזון – 250 מיליון טון של מזון צמחי ניתן לבעלי חיים בשנה - - -

איתן כבל: תודה, אבל אני לא שם.

איתן כבל: תודה רבה לכם, הישיבה נעולה.