ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 477, 2017-03-07 14:00

מירב בן ארי: שלום לכולם.

מירב בן ארי: אני אחליף את יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת אלי אלאלוף, ונפתח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

מירב בן ארי: היום ה-7 במרס 2017, ט' באדר תשע"ז.

מירב בן ארי: הנושא הוא הצעת חוק חניה לנכים (תיקון מס' 6) (חניה באזור המיועד לפריקה ולטעינה), התשע"ד-2014, של חברת הכנסת קארין אלהרר, חבר הכנסת מיקי רוזנטל, עפר שלח, דב חנין ואיציק שמולי.

מירב בן ארי: זה מהכנסת הקודמת, חל על הצעת החוק הזאת דין רציפות ולכן אנחנו דנים.

מירב בן ארי: אני קיבלתי איזושהי הקדמה, הובהרו לי כל העניינים וחילוקי הדעות, אבל ניתן לך חברת הכנסת אלהרר להציג.

מירב בן ארי: בבקשה, גברתי.

קארין אלהרר: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

קארין אלהרר: ההצעה הזו עברה גלגולים רבים מאוד.

קארין אלהרר: היא התחילה כהצעת חוק שהוגשה לוועדת שרים בימיו של גדעון סער כשר הפנים בקדנציה הקודמת, הועברה בקריאה טרומית ואז הגיעה לוועדה הזאת, ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, עוד כשהשר חיים כץ היה יושב-ראש הוועדה.

קארין אלהרר: בוועדה עברה הצעת החוק קריאה ראשונה במתכונת שונה מהמתכונת שעברה בוועדת השרים.

קארין אלהרר: היא עברה קריאה ראשונה.

מירב בן ארי: טרומית קודם.

קארין אלהרר: טרומית וראשונה.

קארין אלהרר: השלטון המקומי כמובן הזדעק ואמר, אנחנו מפצירים בך לשבת אתנו, להגיע לפתרון.

קארין אלהרר: גברתי, אני לא אשת מדון.

קארין אלהרר: אין לי עניין להתעמת עם אף אחד.

קארין אלהרר: מה כן יש לי עניין?

קארין אלהרר: שיהיו חניות מוסדרות לנכים.

קארין אלהרר: נפגשתי עם השלטון המקומי מספר רב של פעמים.

קארין אלהרר: בזמנו היה אודי היועץ המשפטי של השלטון המקומי.

<מירה סלומון: כפיר.

קארין אלהרר: כפיר, סליחה.

קארין אלהרר: כפיר היה היועץ המשפטי.

קארין אלהרר: נפגשנו פעמיים, נפגשנו גם בחדר צדדי עם נעה בן-שבת, היועצת המשפטית של הוועדה, עם נציגי המשטרה, עם המון-המון אנשים רלוונטיים.

קארין אלהרר: אני אמרתי – תשמעו, אני אהיה מוכנה אפילו לרדת מהצעת החוק אם תואילו בטובכם ותקצו עוד חניות לנכים.

מירב בן ארי: מהרשויות המקומיות.

קארין אלהרר: כן, גברתי.

קארין אלהרר: יש תהליך הפוך שקורה.

קארין אלהרר: מחד, אינפלציה במתן תווי החניה.

קארין אלהרר: מאידך, לא מקצים עוד חניות לנכים.

קארין אלהרר: מה המצב שקורה?

קארין אלהרר: אנשים עם תו נכה מוצאים את עצמם מול שוקת שבורה.

קארין אלהרר: אין חניות נכים, הם חונים במקומות שעדיין מבטיחים להם גישה בטוחה – על המדרכה לפעמים, באדום-לבן – ואז מה קורה, גברתי?

קארין אלהרר: הם צריכים להגיע לבתי-משפט ולהתחנן שיבטלו להם קנסות כי פקח כזה או אחר אמר, אתם הפרעתם לתנועה.

קארין אלהרר: זה מצב שלא ימשיך לקרות.

<אבנר עורקבי: מגיעים.

קארין אלהרר: מגיעים בהמוניהם.

<אבנר עורקבי: אני הגעתי, אני גם הגעתי.

לקרות. שאלתי: אני לא מספרת לכם על הצרות שלי, אל תספרו לי על שלכם, תעשו את העבודה.

לקרות. שאלתי: תראי, גברתי.

לקרות. שאלתי: לא הייתי מביאה את הבקשה לדיון אלא אם כן מיציתי את קצה גבולות המשא ומתן, לא בוועדה.

לקרות. שאלתי: מה אני צריכה עכשיו לנהל פה את הוויכוח, עדיף לנהל ויכוחים בחוץ, לכאן להגיע עם הסכמות.

לקרות. שאלתי: כל חבר כנסת טירון יודע את זה.

מירב בן ארי: נכון.

קארין אלהרר: אבל אין לי עם מי להסכים ועל מה.

קארין אלהרר: ההצעה שהשלטון המקומי העביר לי היא הצעה שלא אומרת שום דבר.

מירב בן ארי: מה היא אמורה לומר?

קארין אלהרר: היא מתחילה לעשות חישובים – 60 מטר, פחות מ-60 מטר.

קארין אלהרר: כל בר דעת, בטח כל יועץ משפטי מתחיל, יודע שזה לא אמור להגיע בחקיקה ראשית, כל ה-60 מטר האלה.

קארין אלהרר: אז מה הם רוצים?

קארין אלהרר: הם רוצים עוד פעם תקנות ועוד תקנות שיהיו בסמכות הבלעדית של הרשויות המקומיות, וכל אחד יעשה שבת לעצמו – זה מסכים, זה לא מסכים.

קארין אלהרר: מי עומד בתווך?

קארין אלהרר: נחשו.

קארין אלהרר: לא מתאים לי.

קארין אלהרר: לא יקרה.

קארין אלהרר: אני מציעה שתי הצעות, והשלטון המקומי יבחר מה מתאים לו יותר, ואני נכונה לכל אחת מהן.

קארין אלהרר: הצעה ראשונה – תתכבדו, נעביר את ההצעה שעברה בקריאה ראשונה גם להכנה לשנייה ושלישית.

קארין אלהרר: ההצעה בקריאה הראשונה אומרת, כל מה שהוא פריקה וטעינה בין 6:00 ל-10:00 בבוקר יהיה פריקה וטעינה, אחר כך הקצאה לנכים.

מירב בן ארי: רק לנכים?

קארין אלהרר: רק לנכים.

מירב בן ארי: את אומרת מראש רק נכים?

מירב בן ארי: כי יש מקומות של פריקה וטעינה נגיד במרכז תל-אביב, זה עד 12:00, ואז כל אחד יכול לחנות שם.

מירב בן ארי: את אומרת מראש?

קארין אלהרר: אני אומרת, גברתי, או שתקצו עוד מקומות חניה - -

מירב בן ארי: או שתייעדו רק - - -

קארין אלהרר: - - או שתייעדו את זה.

מירב בן ארי: את זה כבר ניסית להביא להם, והם התנגדו לזה, נכון?

קארין אלהרר: זה עבר בקריאה ראשונה – והם מזדעקים ולא רוצים, ולא מתאים.

קארין אלהרר: או הצעה חלופית.

קארין אלהרר: ניסחה היועצת המשפטית של הוועדה, ועל כך תודתי, הצעה חדשה שמדברת על תיקון לחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, שהיא דקלרטיבית והיא טובה לא פחות, שאני מוכנה גם ללכת אליה.

קארין אלהרר: יגידו המכובדים מה הם רוצים.

קארין אלהרר: מפה צריך לצאת עם תשובה.

קארין אלהרר: לא רוצה לדחות את זה עוד.

מירב בן ארי: אוקיי.

<אבנר עורקבי: ההצעה השנייה גם תעבור קריאה שנייה ושלישית?

<קריאה: כן.

מירב בן ארי: זו המטרה.

מירב בן ארי: תגידי לפרוטוקול מה ההצעה השנייה של היועצת המשפטית.

קארין אלהרר: תציג אותה היועצת המשפטית.

<יעל סלנט: ההצעה השנייה הייתה לתקן את סעיף 19לט לחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות ובעצם לקבוע חובה לקבוע בתקנות הקצאה של חניות נגישות לאנשים עם מוגבלות.

<יעל סלנט: ורק במאמר מוסגר נציין שבטיוטת התקנות שעכשיו מתגלגלת יש כבר התייחסות לנושא החניות, כלומר כל הגורמים הנוגעים בדבר בעצם ככל הנראה אינם חלוקים על עצם הסמכות לקבוע הוראות כאלה גם בנוסח של החוק כפי שהוא היום, כלומר גם ללא התיקון שאנחנו מציעים פה.

<יעל סלנט: ולכן, אם זה כבר ברור ורואים ביטוי לזה בטיוטת התקנות, אז עולה השאלה בעצם מאיפה נובעת ההתנגדות.

<יעל סלנט: אם בגלל אמות המידה ששמנו פה, זה משהו שאנחנו יכולים לדבר עליו, יכולים לנסות להגיע לגביו להסכמות.

<יעל סלנט: אנחנו כמובן רוצים להעביר חקיקה שהיא טובה ושהיא מתאימה, אבל אני חושבת שככל שהסמכות הזאת כבר היום ברורה אז באמת מקור ההתנגדות ברור קצת פחות.

<יעל סלנט: אולי כדאי להבין את הנקודה הזאת גם.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: נציגת השלטון המקומי.

קארין אלהרר: אני רק רוצה הבהרה מהנציבות.

קארין אלהרר: כמה זמן אנחנו מחכים לתקנות האלה?

<שמואל חימוביץ: שמואל חימוביץ, ממונה נגישות ארצי בנציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.

<שמואל חימוביץ: אני רק כרקע רוצה להזכיר תיקון לחוק הרשויות המקומיות ב-1988 שדרש תוך חמש שנים לבצע הנמכות מדרכה בכל מקום - - -

קארין אלהרר: לא קרה עד היום בכל רשות.

<שמואל חימוביץ: בדיוק.

<שמואל חימוביץ: ועד היום לא כל הרשויות עשו בכל מקום כמו שצריך.

<שמואל חימוביץ: התקנות של נגישות דרכים כחלק מחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות אולי יאפשרו בכל זאת הגדרה ואכיפה של הדברים תחת חוק השוויון.

<שמואל חימוביץ: התקנות האלה עדיין לא פורסמו, הן עדיין בדיונים.

קארין אלהרר: ממתי הן היו אמורות להיות מפורסמות?

<ערן טמיר: ב-2006.

קארין אלהרר: אתם יודעים מה התאריך היום?

מירב בן ארי: אדוני, מאיפה אתה?

<ערן טמיר: ערן טמיר, נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.

מירב בן ארי: אני רוצה לשמוע את השלטון המקומי.

<מירה סלומון: מירה סלומון, מרכז השלטון המקומי.

<מירה סלומון: תודה לך, גברתי.

<מירה סלומון: אני מבקשת גם אני להעלות את הדברים שהיו ונעשו ומחשבות שהיו בקשר לזה.

<מירה סלומון: חברת הכנסת אלהרר יחד עם קבוצת חברים אחרים הגישה הצעת חוק פרטית, שלימים עברה קריאה ראשונה בכנסת הקודמת.

<מירה סלומון: הצעת החוק, בנוסח המקורי שלה, התייחסה לחובה לאפשר לנכים לחנות בתחומי פריקה וטעינה בין השעות 10:00 בבוקר ועד 06:00 בבוקר שלמחרת, ללא התייחסות לתחומי הפריקה והטעינה, האם מדובר בתחומים שבהם פריקה וטעינה מתבצעת בשעות מאוחרות, לאחר השעה 10:00, אולי אפילו בשעות הלילה, ללא התייחסות לצרכים של הציבור בתחומי הפריקה והטעינה, לצורך הציבורי הכולל ולא רק של ציבור הנכים.

<מירה סלומון: אנחנו הבהרנו, הסברנו את זה בצורה הכי ברורה שאפשר, שהצעת החוק בנוסח המקורי שלה למעשה מאיינת את היכולת של הפריקה והטעינה בתחומי פריקה וטעינה.

<מירה סלומון: היא למעשה מייצרת מצב של עומס על הכבישים, לא רק על תחומי החניה, לא רק על מקומות החניה, אלא גם על הכבישים, על הדרכים.

<מירה סלומון: כאשר יש בתחומי הפריקה והטעינה רכב שחונה ומשאית לא יכולה לבוא ולפרוק משא, היא חונה במה שקרוי בלשון עממית, double parking, חונה בחניה כפולה, היא למעשה חוסמת את הכביש, היא מייצרת פקק של תנועה, היא מפריעה לתנועה ולסדר הציבורי.

<מירה סלומון: ולכן, סברנו שהצעת החוק בנוסח המקורי שלה היא לא הצעת חוק נכונה - -

קארין אלהרר: אני יכולה להשיב?

מירב בן ארי: לא.

מירב בן ארי: שנייה.

מירב בן ארי: תני לי, קארין.

<מירה סלומון: - - וביקשנו לקיים דין ודברים עם חברת הכנסת אלהרר בנושא.

<מירה סלומון: כפי שציינה חברת הכנסת אלהרר, אכן גלגולים רבים גולגלו ושונו.

<מירה סלומון: אנחנו הנחנו לפני הוועדה, כמו גם בפני חברת הכנסת אלהרר, הצעה.

<מירה סלומון: ההצעה שלנו למעשה אומרת שכאשר יש תחום פריקה וטעינה שהוא תחום פריקה וטעינה למשך כל שעות היממה, הרשות המקומית תהיה מחויבת – מחויבת בחקיקה ראשית, דבר שאפשרי לעשות אותו – מחויבת לייצר מקום חניה לנכה בטווח של 60 מטרים מתחום הפריקה והטעינה.

<יעל סלנט: כמה חניות זה בכלל אמור להוסיף?

<מירה סלומון: אם אפשר רק להשלים את ההסבר, אני גם אתייחס לשאלה הזו.

<מירה סלומון: כאשר מדובר בתחום פריקה וטעינה שבו שעות הפריקה והטעינה הן לא 24 שעות ביממה ומדובר בתחום - - -

מירב בן ארי: גברתי, בואי נתמקד.

מירב בן ארי: במקומות שהם 24 שעות, את אומרת 60 מטר, שם יוקצה מקום חניה לנכים?

<מירה סלומון: בתוך טווח של 60 מטרים.

מירב בן ארי: כמה יש כאלה?

<מירה סלומון: תחומי פריקה וטעינה של 24 שעות ביממה, לא רבים במיוחד.

קארין אלהרר: כמה?

קארין אלהרר: מספר.

<איילת וינר: איילת וינר, עיריית תל-אביב.

<איילת וינר: אני יכולה לומר שההצעה שלנו לא רק על מקומות החניה שהם לפריקה וטעינה משך 24 שעות אלא כל ההצעה מייצרת כמה עשרות של מקומות חניה נוספים לנכים.

מירב בן ארי: אבל זה בתל-אביב, איילת.

<מירה סלומון: וזה ביחס לתל-אביב בלבד.

<איילת וינר: אנחנו עשינו עבודה, בדקנו את זה.

מירב בן ארי: אין לי ספק.

<מירה סלומון: אני לא השלמתי את כל המודל כמובן.

<מירה סלומון: דיברתי על מצב של פריקה וטעינה 24 שעות ביממה, התחלתי לדבר על תחום פריקה וטעינה שהוא פחות מ-24 שעות ביממה.

מירב בן ארי: אוקיי.

מירב בן ארי: אז מה ההצעה של פחות מ-24 שעות?

<מירה סלומון: כאשר מדובר בתחום פריקה וטעינה שהוא פחות מ-24 שעות ביממה ותחום הפריקה והטעינה הוא באורך של 24 מטרים ומעלה, צריכה הרשות המקומית לייצר מקום חניה לנכה בתוך טווח של 60 מטרים בשעות שהן לא שעות פריקה וטעינה.

מירב בן ארי: אני התבלבלתי, אני אומרת לעצמי מה יחשוב הנכה.

מירב בן ארי: המרחק הזה של 24 מטר בין השעות - - -

<מירה סלומון: מקום החניה לנכה יהיה מסומן ברור.

<מירה סלומון: חייבים להסביר שגם תחומי פריקה וטעינה, כשהם מוגבלים בשעות, שיש שעות - -

מירב בן ארי: אני יודעת איך זה נראה.

<מירה סלומון: - - גם זה מתומרר.

<מירה סלומון: הדברים הם מאוד ברורים.

קארין אלהרר: את יכולה אבל לתת מספרים?

מירב בן ארי: אין לה.

קארין אלהרר: כמה חניות זה נותן?

<מירה סלומון: אמרנו, אנחנו התחלנו לאגם נתונים בנקודה הזאת.

<מירה סלומון: לעיריית תל-אביב מדובר בתוספת של עשרות מקומות חניה.

מירב בן ארי: אל תיקחי את תל-אביב כדוגמה.

מירב בן ארי: אני מכירה את תל-אביב, אני גרה שם.

מירב בן ארי: קחי לדוגמה – אפילו לא נלך לדימונה או ירוחם.

מירב בן ארי: ראשון.

<מירה סלומון: אנחנו התחלנו לאגם נתונים.

<מירה סלומון: לצערי, בסד הזמנים הזה עדיין לא הספקנו.

<מירה סלומון: אנחנו בודקים את הסוגיה הזאת.

<מירה סלומון: פנינו לחולון, פנינו לראשון, פנינו לפורום ה-15 לכל הרשויות הגדולות.

<מירה סלומון: פנינו לעיריית ירושלים.

<מירה סלומון: אנחנו מאגמים נתונים באשר לתוספת מקומות החניה.

מירב בן ארי: את יודעת שהחוק הזה – עזבי שזה מהכנסת הקודמת – אבל ההתייחסות הזאת שלכם של ה-60 מטר, לפני כמה זמן הציעו לך אותה?

קארין אלהרר: שבוע שעבר.

מירב בן ארי: ועד עכשיו מה?

מירב בן ארי: לא היו רעיונות?

קארין אלהרר: עבר המון זמן.

קארין אלהרר: אני לא יודעת מה זה אומר.

קארין אלהרר: מספרים, דברו איתי מספרים.

מירב בן ארי: אין מספרים.

קארין אלהרר: אני רוצה להוסיף עוד משהו.

קארין אלהרר: אין שום בעיה, הבנתי את הרעיון של פריקה וטעינה לאורך כל שעות היממה.

מירב בן ארי: זה הם נגד.

קארין אלהרר: הם נגד, אני מבינה שגם המשטרה נגד.

מירב בן ארי: תכף המשרד לביטחון פנים יתייחס.

קארין אלהרר: אין בעיה, אני מקבלת את זה.

קארין אלהרר: לגבי פריקה וטעינה לתקופת זמן מסוימת, בשאר השעות אתם כן מוכנים?

<מירה סלומון: אז כמו שאמרנו, בשעות שהן לא שעות פריקה וטעינה, כאשר מדובר בתחום פריקה וטעינה שהוא באורך של 24 מטרים ומעלה - - -

<ישראל אבן זהב: כמה כאלה יש בכלל?

מירב בן ארי: אני רוצה לשאול שאלה, שאלת תם.

מירב בן ארי: פריקה וטעינה, כתוב על השלט מ-6:00 עד 10:00 בבוקר – נגיד, סתם, לצורך העניין, או עד 12:00.

מירב בן ארי: השאלה שלי האם אי-אפשר לרשום למטה כמו שעושים נגיד בתל-אביב, הם כותבים בתל-אביב משתים-עשרה עד שש מותר לכל רכב.

מירב בן ארי: אז אני שואלת למה אי-אפשר לרשום משתים-עשרה עד שש לרכב נכה.

<מירה סלומון: התשובה לכך היא שאנחנו סבורים שציבור הנכים הוא רק אחד הציבורים שצריך לעשות שימוש בתחומי החניה בעומסי חניה שקיימים, וכדי לאזן בין הצרכים של כלל האוכלוסיות לא נכון יהיה לקבוע שכל תחום הפריקה והטעינה אחרי שעות הפריקה והטעינה ייועד לשימוש לחניית נכים בלבד.

מירב בן ארי: אז אין בעיה.

מירב בן ארי: תגדירי שלוש משש מתוכן רק של נכים.

<מירה סלומון: זה המודל שאנחנו מדברים עליו, כאשר מדובר בתחום פריקה וטעינה שעולה על 24 מטרים, התחום עצמו הוא תחום גדול, כלומר הוא משרת מתחם גדול.

מירב בן ארי: של נגיד עשר מכוניות.

<מירה סלומון: 24 מטרים, כמה זה?

<קריאה: חמש.

<קריאה: פחות מחמש.

<קריאות: - - -

<ישראל אבן זהב: ארבע מכוניות נכים.

<מירה סלומון: ארבע-חמש מכוניות.

מירב בן ארי: טוב.

מירב בן ארי: הבנתי.

<מירה סלומון: לא מדברים על יחיד, אנחנו מדברים באופן כללי.

<מירה סלומון: כאשר מדובר בתחום פריקה וטעינה שהוא קצת יותר משמעותי, כמו שאמרנו, ארבעה-חמישה רכבים, או אז הרשות המקומית תקצה מקום חניה אחד בתחום של 60 מטרים.

מירב בן ארי: תודה רבה.

<מירה סלומון: יכול להיות שבתוך תחום הפריקה והטעינה, אבל בטווח של 60 מטרים מתחום הפריקה והטעינה.

מירב בן ארי: אני מבינה אותך.

מירב בן ארי: גם אני בתור תל-אביבית שאין לי חניה, כן, זה יכול להיות יפריע לי שארבע מתוך החמש, אבל מצד שני את שומעת פה את הנציבות שאומרים, ובצדק, שכל כך הרבה שנים כבר לא הקצו.

מירב בן ארי: אז גם יש יותר מכוניות בכבישים, לצערנו יש מה שנקרא יותר ויותר אנשים שצריכים את החניות האלה, אבל אין להם.

מירב בן ארי: אין להם את האפשרות לחנות.

<איילת וינר: אני רוצה להסביר.

<איילת וינר: מעבר למקומות החניה שמדובר בהם, ואני מבינה את הצורך בתוספת ולכן אנחנו גם העלינו את ההצעה, יש מקומות חניה ציבוריים לנכים, בתל-אביב בסביבות 1,300 מקומות כאלה, ועוד כ-1,000 מקומות חניה צמודים לנכה לפי מספר.

מירב בן ארי: 1,000 עם מספר, איילת, מתוך 1,300?

<איילת וינר: לא.

<איילת וינר: בנוסף ל-1,300 שהם ציבוריים.

מירב בן ארי: כמה תווי חניה לנכים בתל-אביב?

<איילת וינר: זה אני לא יודעת לומר.

מירב בן ארי: הבנתי.

מירב בן ארי: הנקודה שלכם ברורה.

<מירה סלומון: ברשותכם, עוד כמה משפטים.

<מירה סלומון: כמו שמסרה איילת נתונים ביחס לעיריית תל-אביב, הנתונים האלה לא לוקחים בחשבון כמה רכבים באופן כללי מגיעים לתל-אביב, כמה מגיעים לצורך הפעילות השוטפת בעיר כמו תל-אביב, כמה צריכים חניה, מה צפיפות החניה, כמה מגרשים יש שאפשר לעשות בהם שימוש.

מירב בן ארי: בסדר, אני לא אתחיל עכשיו לספור כל חניה בתל-אביב.

<מירה סלומון: זאת אומרת, כאשר הרשות המקומית מייצרת את התוכנית שלה של הקצאת חניות במרחב הציבורי, במובחן מחניונים, ממגרשים, במרחב הציבורי, היא לוקחת בחשבון הרבה מאוד שיקולים ולא רק שיקול של חניית נכים, לא רק עיריית תל-אביב כמובן.

מירב בן ארי: זה ברור.

מירב בן ארי: הנקודה ברורה.

מירב בן ארי: משפט אחרון, אני רוצה לשמוע עוד דוברים.

<מירה סלומון: לעניין הנגישות.

<מירה סלומון: נושא הנגישות, שהוא חשוב מאוד גם לשלטון המקומי, הוא נושא שיש עמו קושי אמיתי, משמעותי, לרשויות המקומיות.

<מירה סלומון: אנחנו לא מתוקצבים כמו שצריך בעלויות שנדרשות.

<אבנר עורקבי: היה לכם בג"ץ בנושא הזה.

<אבנר עורקבי: היה לכם בג"ץ - - -

מירב בן ארי: אל תפריע.

<מירה סלומון: אנחנו לא מתוקצבים - - -

<אבנר עורקבי: היה להם בג"ץ בנושא הזה.

מירב בן ארי: אבנר, פה לא מנהלים דיון בצעקות.

מירב בן ארי: זה לא מתאים.

<מירה סלומון: אנחנו לא יכולים לעמוד במטלות שהוטלו עלינו, אנחנו חשופים לסנקציות פליליות.

<מירה סלומון: עובדים אחראים אצלנו חשופים וגם נחקרו, וגם באזהרה, על-ידי נציבות - - -

מירב בן ארי: על מה הם נחקרו?

<מירה סלומון: על אי עמידה ביעדים שקבע חוק הנגישות.

<ערן טמיר: אנחנו - - -

מירב בן ארי: רגע, אדוני.

מירב בן ארי: אני יודעת.

<ערן טמיר: נשמח להגיב על זה.

מירב בן ארי: תרשום ואני תכף אחזור אליכם.

מירב בן ארי: אני רוצה שגברתי תסיים ואני רוצה לשמוע את המשרד לביטחון פנים.

<מירה סלומון: בהחלט, אני ממש על סף סיום, ואני מודה על הסבלנות של הוועדה.

<מירה סלומון: נכון להיום, חוק הנגישות לא מייצר התייחסות אופרטיבית אקטיבית לנושא של הנגשת מקומות חניה לנכים.

<מירה סלומון: הוא מתייחס באופן כללי לדרכים, כאשר השר קובע בתקנות נושאים כאלה ואחרים.

<מירה סלומון: ההעלאה של החובה לתכנן, לבצע, ליישם תוכנית של הקצאת מקומות חניה לנכים במסגרת חוק הנגישות מכניסה אותנו לכל הבעיות שיש לנו כבר היום עם חוק הנגישות, שזה סד זמנים - - -

מירב בן ארי: בסדר, אני לא פותחת עכשיו את כל חוק הנגישות.

<מירה סלומון: לכן – זו הנקודה האחרונה שלי – לכן אנחנו מתעכבים גם על הצעת החוק שניסחה הוועדה, שמשתמשת באכסניה של חוק הנגישות במסגרת הטלת החובה על הרשות המקומית לתכנן תוכנית להקצאת מקומות חניה.

<מירה סלומון: תודה רבה.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: המשרד לביטחון פנים.

מירב בן ארי: בבקשה, מי מציג?

<חיים אמיגה: חיים אמיגה, לשכה משפטית.

<חיים אמיגה: אנחנו חושבים שהצעת החוק שעברה ועדת שרים היא בעייתית.

קארין אלהרר: לא ועדת שרים.

קארין אלהרר: קריאה ראשונה.

מירב בן ארי: קריאה ראשונה היא עברה כבר.

<חיים אמיגה: עברה קריאה ראשונה, היא בעייתית בגלל שני אלמנטים.

<דן אורן: אם אפשר הערת הבהרה.

<דן אורן: אני חושב שמה שחברי מדבר עליו זה שהצעת החוק - -

מירב בן ארי: הקודמת.

<דן אורן: - - עברה קריאה ראשונה בכנסת הקודמת.

<דן אורן: יש הליך כזה לפי חוק הרציפות של החלת דין רציפות, שלקראתו הממשלה צריכה לקבוע עמדה.

<דן אורן: אז יש החלטה של ועדת שרים בכנסת הזאת שאומרת, הממשלה תומכת בהחלת דין רציפות.

מירב בן ארי: בכנסת התשע-עשרה, לא זאת.

<דן אורן: לא, בזאת.

<דן אורן: הממשלה תומכת בהחלת דין רציפות, אבל בתנאי מסוים שכל החניה תהיה באזור שמיועד לפריקה וטעינה רק ל-25 דקות.

מירב בן ארי: ראיתי את זה.

קארין אלהרר: לא, זה לא זה.

<יעל סלנט: אבל לזה הממשלה גם מתנגדת.

מירב בן ארי: גם לזה מתנגדים.

<דן אורן: הבנתי, רק רציתי להבהיר.

<דן אורן: אני אבקש את רשות הדיבור אחר כך.

קארין אלהרר: הם מתנגדים לכול.

מירב בן ארי: אבל למה אתה מתייחס?

מירב בן ארי: לחוק החדש של שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות?

<קריאה: לכחול.

קארין אלהרר: עבר רציפות.

<חיים אמיגה: האלמנט הבעייתי הראשון, ברגע שחונים בחניה שמיועדת לפריקה וטעינה זה יכול ליצור במקרה הטוב יותר הפרעה לתנועה, במקרה הפחות טוב אפילו עד כדי סיכון כי בעצם כמו שנאמר כאן, אותה משאית שמגיעה לפרוק נתקלת - - -

מירב בן ארי: חיים, אבל בוא נתייחס בהנחה שהפריקה והטעינה מוגבלת עד שעה מסוימת והרכב נכה או רכב רגיל כמו שיש גם היום, חונה אחרי השעות.

מירב בן ארי: תסביר לי מה מסכן פה.

<חיים אמיגה: אני אומר, אם חונים בפריקה וטעינה לא בשעות הפריקה - -

מירב בן ארי: לא בשעות.

<חיים אמיגה: - - אין לנו בעיה עם זה.

קארין אלהרר: תודה.

מירב בן ארי: נו, אז מה הבעיה.

<חיים אמיגה: הבעיה יכולה להיווצר - - -

מירב בן ארי: חיים, אני לא שם.

מירב בן ארי: בוודאי.

מירב בן ארי: גם חברת הכנסת אלהרר.

מירב בן ארי: מה שאנחנו הולכים לומר כאן זה שאנחנו מדברות על השעות שמראש הפריקה והטעינה – היא תגיד עכשיו שבאזור של דרום תל-אביב היא רוצה להגדיר עד שתים-עשרה באזור הזה, היא רוצה להגדיר את שעות הלילה – זו החלטה.

מירב בן ארי: בגלל זה לא הצלחתי להבין מה מסוכן כשאתה בא אחרי.

<חיים אמיגה: אם יתאפשר לקבוע שעות של פריקה וטעינה ומדובר, כל הצעת החוק הזאת מדברת על אותן שעות שאין פריקה וטעינה בהן - -

קארין אלהרר: כן.

מירב בן ארי: כן.

<חיים אמיגה: - - אז מבחינת המשרד לביטחון פנים אין בעיה.

קארין אלהרר: תודה.

מירב בן ארי: יפה.

מירב בן ארי: משרד הפנים.

מירב בן ארי: בבקשה אדוני.

<שחר פרלמוטר: שחר מהלשכה המשפטית.

<שחר פרלמוטר: לגבי ההצעה הראשונה של חברת הכנסת ושעות שבהן לא ניתן לפרוק ולטעון, ככלל, אנחנו לא מתנגדים.

<שחר פרלמוטר: ההצעה עברה קריאה ראשונה.

<שחר פרלמוטר: אנחנו כן חושבים שצריך לשייף ולהתאים את השעות.

קארין אלהרר: בסדר גמור.

<שחר פרלמוטר: כולנו מבינים שפריקה וטעינה היא לא רק עד השעה 10:00.

מירב בן ארי: ברור.

קארין אלהרר: מסכימה.

<שחר פרלמוטר: אני חושב שצריך ואפשר, אני חושב שאפשר לגשר בין מה שאת מציעה – לכאורה עשר עד שש בבוקר, כשאת אומרת שגם את מבינה - - -

קארין אלהרר: אין לי בעיה.

<שחר פרלמוטר: לבין מה שמרכז השלטון המקומי אומר, שניתן להקצות גם בתוך הפריקה וטעינה ביחס לציבור הרחב.

<שחר פרלמוטר: אני חושב שאפשר לעבוד על זה.

<שחר פרלמוטר: אפשר לקחת את ההצעה מהשטח ולעבוד עליה.

מירב בן ארי: אוקיי.

<שחר פרלמוטר: ואני לא ארחיב על כך.

<שחר פרלמוטר: זה מצריך תיאום.

<שחר פרלמוטר: לגבי ההצעה השנייה - - -

מירב בן ארי: עזוב.

<שחר פרלמוטר: לגבי חוק שוויון זכויות - - -

מירב בן ארי: אני רוצה שנתמקד.

קארין אלהרר: אני לא הצלחתי.

קארין אלהרר: אתה יכול לעזור?

קארין אלהרר: כי אנחנו לא הצלחנו.

מירב בן ארי: אנחנו נעזור.

<שחר פרלמוטר: יש צד שנדרש תיאום אתו.

<שחר פרלמוטר: אני באתי באופן אישי לכל פגישה שזומנתי.

<שחר פרלמוטר: המון פגישות שזומנתי, משרד הפנים הגיע ונכח וחיווה דעתו וניסה לסייע, בין בנוסח ובין בדרך אחרת.

<שחר פרלמוטר: אנחנו חושבים שההצעה של מרכז השלטון המקומי היא ראויה.

<שחר פרלמוטר: אפשר לעבוד עליה.

<שחר פרלמוטר: אני לא אומר שלי כשלעצמי, אין לי השגות מקצועיות, אבל אפשר לעבוד על זה.

מירב בן ארי: בסדר גמור.

<יעל סלנט: ההצעה של מרכז השלטון המקומי, בעצם אחת הטענות ששמענו בדיונים המקדימים זה שקשה שהשלטון המרכזי יקבע לשלטון המקומי כי השלטון המקומי בעצם יודע הכי טוב מה מתאים לכל רשות ורשות.

<יעל סלנט: גם מרכז השלטון המקומי כתב את זה בנייר העמדה שלו.

<יעל סלנט: הכלל שאתם מציעים, חוץ מזה שאנחנו לא מבינים מה הוא אומר במספרים ואם הוא בכלל מוסיף חניות לנכים, כמה חניות הוא מוסיף, באיזה אזורים הוא מוסיף.

מירב בן ארי: בסדר, היא תכין לנו גם שיעורי-בית.

<מירה סלומון: נכון.

<יעל סלנט: אנחנו גם רוצים לציין שמדובר באמת בכלל שאתם רוצים לשים אותו בחקיקה ראשית, הוא כלל קשיח, ייתכן שהוא לא מתאים לכל הרשויות, אנחנו לא יודעים.

<יעל סלנט: ואתם טוענים מצד אחד שהרשות המקומית צריכה את הגמישות שלה אבל מצד שני באים ואומרים באותה נשימה שרוצים לקבוע את הכלל הקשיח הזה בחקיקה, והדואליות הזאת מעלה תמיהה, כלומר קצת קשה לנו להתנהל מול ההיגיון הפנימי הזה.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: בבקשה, אני רוצה לשמוע אתכם.

<שמואל חימוביץ: שמואל חימוביץ, ממונה נגישות ארצי בנציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.

<שמואל חימוביץ: אנחנו חושבים שככל שזה יהיה משהו שהוא יהיה חלק מחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות זה ייתן לנו את הכלים גם בסופו של דבר לעמוד על כך שהדבר הזה יתממש.

<שמואל חימוביץ: הקביעה שדרך תקנות הנגישות, פרק דרכים, יקבעו פרמטרים ודרכים כדי לייצר את החניות האלה, אני חושב היא האכסניה הראויה לקדם את הדברים האלה.

<שמואל חימוביץ: ככל שזה לא יתקדם ולא ילך לכיוון הזה, כמובן שכל תוספת של חניות לנכים במרחב הציבורי - - -

מירב בן ארי: מתי הייתה תוספת של חניות?

מירב בן ארי: זה מה שאמרת מ-2006?

<שמואל חימוביץ: עד 2006 היו אמורות להיות תקנות נגישות דרכים.

<שמואל חימוביץ: הן עדיין לא פורסמו.

מירב בן ארי: אין תקנות.

<שמואל חימוביץ: ואין תקנות.

<שמואל חימוביץ: בתוך זה יש טיוטה שמדברת על פרמטרים מסוימים לגבי חניות נכים.

<שמואל חימוביץ: עכשיו אני גם שומע שהולכת להיות התנגדות האם בכלל להחיל את הדברים האלה בתוך תקנות נגישות דרכים.

<שמואל חימוביץ: לכן, אדרבה, שיהיה ברור שזה חלק מהעניין.

<שמואל חימוביץ: חייבים להכניס לתוך חוק השוויון אמירה שמסמיכה ודורשת התייחסות גם לנושא חניות הנכים במרחב הציבורי.

מירב בן ארי: בסדר גמור.

<ערן טמיר: אני מבקש להשלים את מה ששמואל אמר.

מירב בן ארי: אתם כולכם מאותו ארגון?

<ערן טמיר: לא.

<שמואל חימוביץ: זה לא ארגון.

<דן אורן: אנחנו שלושתנו ממשרד המשפטים.

<דן אורן: אני מייעוץ וחקיקה והם מנציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.

מירב בן ארי: הבנתי.

מירב בן ארי: טעות שלי.

<ערן טמיר: אנחנו נציבות שנמצאת במשרד המשפטים.

<ערן טמיר: אני רוצה להוסיף למה ששמואל אמר.

<ערן טמיר: קודם כול מבחינתנו ברור שהחוק היום, החוק שלנו בפרק שעוסק בדרכים, חייב להתעסק גם בנושא של חניות.

<ערן טמיר: שתי האופציות שמונחות פה על השולחן הן טובות, אבל רק דבר אחד אני צריך להגיד לגבי האופציה הראשונה שעוסקת במקומות שמיועדים לפריקה וטעינה, ועוד בהתייחס להצעה.

<ערן טמיר: חייבים להבטיח שזה באמת מוסיף חניות.

קארין אלהרר: נכון.

<ערן טמיר: אם אנחנו מדברים על מצב שבו, כמו שהם אומרים, ב-60 מטר רדיוס צריכה להיות חניה, יכול מאוד להיות שיש שם שתי חניות כבר עכשיו.

מירב בן ארי: ברור.

<ערן טמיר: ולכן, כל חקיקה שתעשה את זה ושתתייחס לפריקה וטעינה צריכה להבהיר שמדובר על איזושהי תוספת.

<ערן טמיר: לכן, הנוסח שהוצע על-ידי הייעוץ של הוועדה הוא נוסח טוב כי הוא באמת אומר – בואו תסתכלו על המכלול, תראו את הדברים בצורה מלאה, את כל הפרטים, איפה יש מרפאות - - -

מירב בן ארי: כן, מספר התושבים.

<ערן טמיר: איפה יש מרפאות, כמה תושבים.

<ערן טמיר: תעשו את החשבון.

מירב בן ארי: את הצורך במקומות חניה נגישים.

<ערן טמיר: אם זה לא יקרה, והולכים על הסיפור של פריקה וטעינה, אז צריך לחשוב על ניסוח.

<ערן טמיר: אפשר לחשוב על כמה רעיונות, זה כרגע לא המקום, שבאמת יהיה ברור שזה תוספת.

קארין אלהרר: זה המקום.

קארין אלהרר: זה המקום.

<ערן טמיר: אם זה המקום, ודאי - - -

קארין אלהרר: לא, ערן.

קארין אלהרר: צריך לגמור עם זה.

<ערן טמיר: אז אני אומר, בוודאי אי-אפשר ללכת על מהלך של 60 מטר אלא כשיש מקומות של פריקה וטעינה, ובהנחה של בשעות שלא מיועדות לפריקה וטעינה, וגם שלא יהפכו לנו את כל המקומות מיועדים לפריקה וטעינה למקומות שהם 24 שעות, אז המקומות האלה ייועדו לאנשים עם מוגבלות ולא לחניות אחרות.

<ערן טמיר: לא לחניות אחרות, אלא אם כן מדובר בחניה רחבה ואז אני מוכן שאם יש שם חמישה מקומות, אז שלושה יהיו לחניית נכים.

<ערן טמיר: אני רוצה להזכיר עוד שני דברים.

<ערן טמיר: אחד, אנשים עם מוגבלות לא יכולים להשתמש בתחבורה ציבורית באותה מידה שאנשים בלי מוגבלות יכולים להשתמש בתחבורה ציבורית.

<ערן טמיר: לכן כל הגישה בתחום של חניות שנעשית היום, שאומרת בואו נצמצם את החניות כדי שאנשים ישתמשו בתחבורה ציבורית נכונה - -

מירב בן ארי: לא רלוונטי.

<ערן טמיר: - - אבל הרבה פחות רלוונטית לאנשים עם מוגבלות.

<ערן טמיר: אני רוצה להזכיר למשל שאוטובוסים, תחבורה בין-עירונית היום, לא חייבת להיות נגישה.

<ערן טמיר: היא לא נגישה.

<ערן טמיר: לא רק שהיא לא חייבת, היא לא נגישה.

<קריאה: גם העירונית.

<ערן טמיר: זאת אומרת, אנשים מחויבים להשתמש ברכבים שלהם.

<ערן טמיר: והערה אחרונה כי בכל זאת נאמר פה לפרוטוקול.

<ערן טמיר: הרשויות המקומיות אכן הגישו לא בג"ץ אחד.

<ערן טמיר: שניים.

<ערן טמיר: שני הבג"צים נדחו כנגד אכיפה שלנו.

<ערן טמיר: האכיפה שלנו הייתה מידתית, נכונה, ראויה.

<ערן טמיר: גם כשזימנו לחקירה פלילית, בדרך כלל זה על דברים שבכלל לא עולים כסף או דברים שקיבלו מאה אחוז תקצוב ממשרד התחבורה, אבל זה שאלות של סדרי עדיפויות.

<ערן טמיר: אנחנו עושים את הדברים בזהירות, נמשיך לעשות את זה.

<ערן טמיר: ראו את המשך דרככם בנושא הזה, זה הכול.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: מה רצית להוסיף?

<דן אורן: שמי דן אורן, אני מייעוץ וחקיקה, ראש אשכול חברתי בייעוץ וחקיקה ומקדם זכויות של אנשים עם מוגבלות מאז שאני במשרד, מ-93'.

<דן אורן: נראה לי שההצעה שיש לה יותר סיכוי להתקדם היא ההצעה הראשונה, זו שעברה בקריאה ראשונה כי זו בעצם הצעה שהממשלה בוועדת שרים תמכה בה.

<דן אורן: אומנם היא התנתה את זה בתנאי מסוים של 25 דקות.

קארין אלהרר: אבל הנה - - -

<דן אורן: מה שמאוד מקובל זה שאם במהלך הליכי החקיקה משרדי הממשלה הנוגעים בדבר, והנה באו חברי גם מהמשרד לביטחון פנים וגם ממשרד הפנים ואמרו שלתוך ההצעה הזאת – עם שיח מסוים, צריך לשבת על זה, צריך לעבד את זה – אבל הם יוכלו להתכנס סביב ההצעה הזאת - -

<שחר פרלמוטר: של פריקה וטעינה.

<דן אורן: - - ואנחנו כמובן נשמח כדרכנו לשתף פעולה בעבודה הזאת.

<דן אורן: כמובן שזה סותר את כל המגמה הכללית של חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות ואנחנו כעיקרון בעד שכל ההסדרה בתחום זכויות של אנשים עם מוגבלות תהיה בחוק הזה אבל יש מקום להסדרים נוספים.

קארין אלהרר: בסדר, אבל זה אחרי.

<דן אורן: זה לא אומר כלום בעצם לגבי התקנות מכוח פרק דרכים נגישות.

<דן אורן: כשהתקנות האלה יגיעו – רק מילה אחת לגבי התקנות - זה נכון שאי-אפשר להתעלם מזה והוגש בג"ץ בנושא; התקנות לוקחות הרבה זמן.

מירב בן ארי: הנקודה ברורה, אני רוצה להתמקד.

מירב בן ארי: הנקודה של משרד המשפטים ברורה לי.

מירב בן ארי: ישראל אבן זהב מפורום ארגונים.

<דן אורן: מה שהייתי מציע מבחינה מעשית - -

מירב בן ארי: אני כבר הבנתי.

מירב בן ארי: תאמין לי, כבר הבנתי מה הבעיה פה.

<דן אורן: - - שאנחנו נעבוד עם הייעוץ המשפטי של הוועדה על ההצעה שעברה בקריאה ראשונה - -

מירב בן ארי: אין כבר מה לעבוד.

<דן אורן: - - והוחל עליה דין רציפות, כדי להגיע לנוסח מוסכם - -

מירב בן ארי: זה יגיע.

<דן אורן: - - שיוחזר לדיון קרוב בוועדה.

קארין אלהרר: תודה.

מירב בן ארי: ישראל אבן זהב, פורום ארגונים לתקנות הנגישות.

מירב בן ארי: בבקשה.

מירב בן ארי: יש פה מישהו ממשרד התחבורה?

<חן כהן: כן.

מירב בן ארי: את אחרי ישראל.

<ישראל אבן זהב: רציתי להגיד שאנחנו יושבים כבר הרבה שנים על תקנות דרכים ועדיין לא הגענו לשום סיכום.

קארין אלהרר: נכון.

<ישראל אבן זהב: במסגרת הדיונים האלה הצענו חניות למשל ליד בתי דואר, בתי מרקחת, מרפאות, בנקים, מכונים אורתופדיים וכו', ואני בטוח שאם היו מקיימים את זה, אז הייתה בעיה הרבה יותר קטנה שלא היינו צריכים גם מקומות של פריקה וטעינה.

<ישראל אבן זהב: יחד עם זאת, אני חושב שה-24 מטר אורך לא נראה לי מעשי.

<ישראל אבן זהב: אני מסתובב הרבה בעיר, אני מכיר את תל-אביב כמו את כף ידי, אני לא מכיר הרבה מקומות שיש חניה של 24 מטר אורך, מה שאומר שאם זה פחות, לא תהיה חניה.

מירב בן ארי: 60 מטר אתה מכיר?

<ישראל אבן זהב: 60 מטר אני מכיר, כיסא ממונע זה קל אבל מי שצריך ללכת זה הרבה, אז צריך לקחת גם את זה בחשבון וגם באיזה אזור בתל-אביב.

<ישראל אבן זהב: אם זה במישור זה עוד איכשהו, אבל אם זה בעיר כמו ירושלים או חיפה או נצרת או צפת, למעשה זה בלתי אפשרי כל הדברים האלה, אז גם את זה צריך לקחת בחשבון.

<ישראל אבן זהב: מה שאנחנו הצענו בזמנו, לעשות גם את כל מקומות החניה ואני חושב שאפשר גם לעשות את זה בלי חוק, ליד מעברי חציה ואז גם חוסכים את כל הנמכות המדרכה, כמובן בתנאי שהן מונמכות ואז אפשר להשתמש גם בנושא הזה.

מירב בן ארי: תודה רבה, ישראל.

מירב בן ארי: בבקשה, משרד התחבורה.

<חן כהן: שמי חן כהן, משרד התחבורה.

<חן כהן: לגבי ההצעה על פריקה וטעינה, קודם כול אין לנו התנגדות לגבי השעות שהן לא פריקה וטעינה אבל יש לנו הסתייגות אחת, שלמעשה פריקה וטעינה לפעמים נעשית על הנתיב ולא בתוך מפרץ חניה, ואנחנו מאפשרים בשעות השפל או דברים כאלה שיש פחות תנועה, אנחנו מאפשרים את הפריקה והטעינה על הנתיב.

<חן כהן: במקומות כאלה לא ניתן יהיה בשעות שאין פריקה וטעינה לעשות.

מירב בן ארי: לא רלוונטי מבחינתנו.

מירב בן ארי: רק מקומות חניה מוגדרים לפריקה וטעינה.

<חן כהן: לא, הם מוגדרים לפריקה וטעינה, אבל לא במפרץ.

קארין אלהרר: רק במפרץ.

<חן כהן: אנחנו מגדירים שרק באזור של מפרץ זה יתאפשר.

<חן כהן: זו הכוונה שלי.

מירב בן ארי: הבן אדם לא יחנה באמצע הכביש.

<חן כהן: זה לא כל כך ברור.

<ערן טמיר: יש לכם הגדרה כזאת למפרץ שאת מדברת עליו?

<ישראל אבן זהב: כשאין מפרץ.

<חן כהן: כשאין מפרץ.

<חן כהן: לפעמים על נתיב הנסיעה - - -

<ערן טמיר: יש הגדרה בחקיקה שלכם לדבר כזה?

<חן כהן: לא.

<חן כהן: יש לנו לפעמים תמרור.

<חן כהן: אנחנו מציבים תמרור לפריקה וטעינה על הנתיב.

<חן כהן: למרות שזה נתיב נסיעה אנחנו מאפשרים פריקה וטעינה בשעות השפל.

מירב בן ארי: בסדר.

מירב בן ארי: הבנו.

<חן כהן: מעבר לזה, השאלה אם המקומות שיוספו בפריקה וטעינה הם באמת המקומות הרלוונטיים.

מירב בן ארי: יש בזה משהו.

<חן כהן: יש בזה משהו כי לפעמים מסיימים את זה ליד האזור של הפריקה וטעינה של הסוחרים, שזה בחלק האחורי של הקניון.

<חן כהן: השאלה אם זה באמת המקום.

מירב בן ארי: זה אין בעיה, אבל אני דווקא חשבתי נגיד במקומות של פריקה וטעינה, אבל בדרך כלל אין את זה בהרבה אזורי מגורים אז זה פחות קריטי.

מירב בן ארי: אדוני.

<נמרוד הגלילי: שלום רב.

<נמרוד הגלילי: נמרוד הגלילי, איגוד לשכות המסחר.

<נמרוד הגלילי: ראשית, ברור לי שצריך לבוא ולהסדיר מקומות נוספים לחניה לאותם אנשים עם מוגבלות.

קארין אלהרר: תודה.

<נמרוד הגלילי: אבל לעניין הצעת החוק שגם עברה בקריאה ראשונה, של חניה באזור המיועד לפריקה וטעינה, אם ההצעה שכרגע מונחת על השולחן, שהיא מהשעה עשר ועד שש בבוקר - - -

מירב בן ארי: לא רלוונטי, אדוני.

מירב בן ארי: אנחנו משנים את זה.

מירב בן ארי: פריקה וטעינה משתים-עשרה בלילה עד שש בבוקר.

<נמרוד הגלילי: יפה.

<נמרוד הגלילי: צריך לעשות מיפוי כי יש עסקים שיש להם פריקה בבוקר ויש עסקים שיש פריקה בשעות הצהרים או בשעות הערב, ואז שבכל מקום שמיועד לפריקה וטעינה יהיה מיפוי ויהיה כתוב באיזה שעות מותרת שם החניה, אבל חשוב לא לחסום את האפשרות לפריקה וטעינה כדי להבין שבמקרה כזה המשאית תבוא ותעשה double parking, וזה מקור החמצן של העסקים.

קארין אלהרר: קיבלתי.

מירב בן ארי: ודאי, ודאי.

מירב בן ארי: אני רוצה להבהיר שוב פעם.

מירב בן ארי: שני החוקים פה הם לא כמו שהם, זה לא as is, הם צריכים תיקון.

קארין אלהרר: בשביל זה יש דיון.

מירב בן ארי: בכלל, הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות כרגע לא רלוונטי.

מירב בן ארי: מה שרלוונטי בעיני זה לקחת את הצעת החוק המקורית ומראש לתת את מקומות החניה לנכים במפרץ רק בשעות שהן לא של פריקה וטעינה.

מירב בן ארי: לכן אני לא אלך על הנוסח של שש עד עשר כי יהיו גם שעות של שתים-עשרה בלילה עד שש בבוקר.

<אבנר עורקבי: תעשו את זה 24 שעות בסוף.

<אבנר עורקבי: מה הקטע פה?

<אבנר עורקבי: תעשו את זה 24 שעות.

מירב בן ארי: אבנר, אתה עוד פעם צועק סתם.

<קריאה: זה לא רלוונטי.

מירב בן ארי: סליחה.

מירב בן ארי: בינתיים זה הדבר שהכי מקרב אותנו פה לחקיקה, אז אני מבקשת לא להפריע.

מירב בן ארי: ואבנר, אם אתה רוצה לדבר, אני נותנת לך את רשות הדיבור.

<אבנר עורקבי: את לא שמה לב, הם לא רוצים לתת לנו מקומות חניה נוספים - - -

מירב בן ארי: אבל מה אתה רוצה שאני אעשה, שאני אגיד להם - - -

<אבנר עורקבי: לא נותנים לנו, סוגרים לנו את המדרכות, סותמים לנו את הכול.

<אבנר עורקבי: אנחנו יכולים לחנות?

<אבנר עורקבי: מה הקטע פה.

מירב בן ארי: אבנר, אני מבינה שאתה נסער אבל אנחנו מנסים למצוא פתרון, לא לחשוב שכל העולם נגדנו.

מירב בן ארי: בבקשה, אדוני.

<עמוס בר: שלום.

<עמוס בר: שמי עמוס בר, נהג טריילר לשעבר 30 שנה.

<עמוס בר: אני אישית הייתי שם את האוטו שלי בחניה באמצע היום - בא בבוקר מוקדם, שם אותו, ומוציא אותו רק בשתים-עשרה בלילה.

מירב בן ארי: למה?

<עמוס בר: כי אי-אפשר לצאת עם טריילר בתל-אביב באמצע היום.

<עמוס בר: אז הייתי בא בבוקר מוקדם, בארבע בבוקר, שם את הטריילר, לוקח מונית, הולך הביתה, בא בשתים-עשרה בלילה להוציא את האוטו משם, ויש הרבה מקרים כאלה.

מירב בן ארי: כן, אבל אתה יודע, אני לא יכולה לשלוט על כל משאית.

קארין אלהרר: זה עבירה.

מירב בן ארי: אבל אם יש שעות שמגבילים אותך על הטריילר?

<עמוס בר: אני לא אוכל לצאת משם.

<עמוס בר: אם אני לא יכול לצאת ממקום באמצע היום, לא יעזור שום שלט, גם אם אני אקבל דוח.

מירב בן ארי: הבנתי.

מירב בן ארי: אוקיי.

מירב בן ארי: עוד הערות?

<עדי מרלה: עורכת-דין עדי מרלה, עמותת נגישות ישראל.

<עדי מרלה: אני מחזקת את הדברים שהנציבות התחילה ואמרה לגבי הנוסח השני שהוגש לוועדה.

<עדי מרלה: הנוסח הוא הרבה יותר כללי ומרחיב הרבה יותר.

קארין אלהרר: עדי, זה היה אמור להיות ב-2006.

קארין אלהרר: את רוצה להמשיך לחכות?

קארין אלהרר: אני לא.

<עדי מרלה: אני לא רוצה להמשיך לחכות.

<עדי מרלה: הבנתי שאנחנו יוצאים היום מכאן עם איזשהו נוסח.

קארין אלהרר: איזה נוסח?

מירב בן ארי: היא רוצה להגיד שהנוסח הזה - - -

<עדי מרלה: מאחר שיש דברים נוספים שצריך להכניס מעבר לפריקה וטעינה.

<עדי מרלה: צריך להכניס גם את ההתייחסות – אם כבר השלטון המקומי נמצא כאן, צריך להכניס גם את העניין הזה של הקצאת מקומות חניה בסמוך למקום מגורים וזה יכול להיכנס לתוך החוק הזה.

<שחר פרלמוטר: יש הצעת חוק כזו שוועדת שרים אישרה לפני כמעט שבועיים, בתיאום.

מירב בן ארי: יש הצעת חוק, בסדר גמור.

מירב בן ארי: בבקשה.

<רפ"ק אסנת ברוקנטל: אסנת ברוקנטל, מאגף התנועה.

<רפ"ק אסנת ברוקנטל: אני רק רוצה להדגיש שוב, למען הסר ספק כי הזכירו פה את ההצעה המקורית שדיברה על 25 דקות אפשרות חניה.

מירב בן ארי: זה בכלל לא רלוונטי.

<רפ"ק אסנת ברוקנטל: זה יורד מעל הפרק, זה בלתי ניתן לאכיפה.

מירב בן ארי: לא רלוונטי, אסנת.

<רפ"ק אסנת ברוקנטל: רציתי רק להדגיש את זה.

<רפ"ק אסנת ברוקנטל: וכמובן שחניה במקביל לפריקה וטעינה, אנחנו מתנגדים.

מירב בן ארי: יפה מאוד.

מירב בן ארי: בבקשה, שלטון מקומי, אני חוזרת אלייך.

<מירה סלומון: תודה לך, גברתי.

<מירה סלומון: אנחנו רצינו לומר שני דברים חשובים.

<מירה סלומון: האחד, למקרה שהסוגיה לא הובהרה כמו שצריך.

<מירה סלומון: ההתנגדות שלנו להקצות את כלל מקומות החניה שנמצאים בתוך תחומי פריקה וטעינה למקומות חניה לנכים בלבד לאחר שעות פריקה וטעינה, היא מהסיבה שאנחנו סבורים שצריך לייצר גם מקומות חניה לתושבים.

<מירה סלומון: אין לנו שום עניין להפוך את כל תחומי הפריקה והטעינה ברשויות המקומיות לתחומי פריקה וטעינה 24 שעות ביממה כי אז מן הסתם אנחנו מקפחים צרכים של אוכלוסיות שאנחנו כרגע נלחמים את מלחמתן.

<אבנר עורקבי: אז תקצו לנו חניות - - -

<מירה סלומון: זו נקודה שחשוב היה לנו להבהיר.

<מירה סלומון: הנקודה השנייה שחשוב לנו להבהיר.

מירב בן ארי: אבל מה הבעיה שלך בתוך ארבע החניות האלה?

מירב בן ארי: פריקה וטעינה, נגיד יש שם אזור לארבע מכוניות.

<מירה סלומון: נכון.

מירב בן ארי: למה את לא יכולה לעשות לנכים שתיים לפחות?

<מירה סלומון: ההצעה שאנחנו הנחנו - - -

מירב בן ארי: עם ה-60 מטר?

<מירה סלומון: ההצעה שאנחנו הנחנו, שבתוך 60 מטר היא לוקחת בחשבון - - -

מירב בן ארי: תקשיבי.

<מירה סלומון: אני רק מבקשת להסביר.

מירב בן ארי: אבל אני כבר הבנתי אותך.

מירב בן ארי: חשבתי שאת רוצה להגיד לי משהו חדש.

<מירה סלומון: היא לוקחת בחשבון מקום חניה גם בתוך תחום הפריקה והטעינה.

<מירה סלומון: היא לא לוקחת בחשבון – הרדיוס של 60 מטרים, הוא לא אומר שאי-אפשר לייצר את מקום החניה הנוסף בתוך תחום הפריקה והטעינה שקיים.

<ערן טמיר: למה צריך אותו?

<מירה סלומון: להיפך.

<מירה סלומון: להיפך, אנחנו פשוט מבקשים לאפשר שיקול דעת, לייצר בכל זאת לרשות המקומית כלי ולומר – בתוך טווח של 60 מטרים יהיה מקום חניה אחד.

<מירה סלומון: אם הוא יהיה בתוך תחום הפריקה והטעינה - - -

מירב בן ארי: מה את נותנת לי בתוך ה-60 מטר?

מירב בן ארי: מקום חניה אחד?

<מירה סלומון: מקום חניה אחד - - -

<ערן טמיר: אבל למה צריך את זה בתוך 60 מטר?

מירב בן ארי: זה לא מקובל עלי.

<קריאןת: - - -

<ערן טמיר: אם זה יהיה מחוץ לשטח של הפריקה והטעינה זה כאילו לא מוסיף.

<חן כהן: מי אמר לך שהפריקה והטעינה זה המקום הטוב?

<חן כהן: אולי דווקא המקום שהיא תקצה הוא מקום טוב יותר לנכה?

<חן כהן: אז תן להם את שיקול הדעת.

<ערן טמיר: זה אני לא בטוח, אני לא יודע.

<ערן טמיר: אני מקווה שבתקנות נסדיר את זה.

<חן כהן: חוץ מזה, אם זה לא בפריקה וטעינה יהיה לך לכל אורך היום, לא רק בשעות שהן לא פריקה וטעינה.

<ערן טמיר: או שכן, או שלא, לא יודע.

<ערן טמיר: את זה צריך להסדיר בתקנות כמו שצריך.

מירב בן ארי: כמו שאת רואה, את די במיעוט, ואני באמת מנסה לעשות כאן דיון הוגן.

מירב בן ארי: את גם מכירה אותי, אני בדרך כלל מנהלת את הדיון בצורה כזאת, אבל כל מי שנמצא כאן, האמת – לא רוב – מבין שיש כאן בעיה, א.

מירב בן ארי: של מצוקה, מצוקה אמיתית של חניות נכים במדינת ישראל, ודבר שני, הצעת חוק שחל עליה דין רציפות ואנחנו, כמובן עם ההערות, אנחנו מחויבים גם להמשיך אותה.

קארין אלהרר: ואני רוצה לומר.

קארין אלהרר: הרגולטור הוא משרד הפנים.

קארין אלהרר: אני מחויבת למשרד הפנים, לא לשלטון המקומי.

מירב בן ארי: כן, ויש לי פה גם את ביטחון פנים, גם משרד התחבורה, כל הרגולטורים הרלוונטיים כאן.

מירב בן ארי: כולם כאן, אני רוצה להגיד לך ככה.

מירב בן ארי: אנחנו יכולים להגיע אתך לאיזושהי פשרה שזה אומר – לא ה-60 מטר, אלא שמתוך המקום שיועד לפריקה וטעינה, מראש תמיד תמיד יהיה שם מקום חניה לנכים.

מירב בן ארי: לפחות אחד.

קארין אלהרר: אחד.

מירב בן ארי: זה מה שאנחנו אומרים.

מירב בן ארי: ותאמיני לי שזה סידור טוב כי במקום אחר, את יודעת, אני הייתי אומרת לך, אבל אני מכירה את שתי המצוקות – גם את העניין של חניית נכים.

מירב בן ארי: גם כשאת באה היום לקניון והנכה צריך לחנות על המדרכה כי מישהי עמדה שם חמש דקות - - -

<אבנר עורקבי: אין מקום על המדרכה.

מירב בן ארי: אני יודעת, תאמין לי.

<אבנר עורקבי: שמו ברזלים, לא נוכל לעמוד שם.

מירב בן ארי: תתפלא, אבנר, אני יודעת.

מירב בן ארי: ודבר שני, אני גם אומרת לך, יכולתי לבוא ופשוט להגיד שהכול יהיה של נכים, שלא תתבלבלי, אבל אני מכירה גם את המצוקה של התושבים.

מירב בן ארי: אני יודעת מה זה שיש הרבה תושבים שגרים באזורים בארץ שיש להם רק פריקה וטעינה והם חונים שם ומזיזים את האוטו, מזיזים בשמונה בבוקר, אז אני מבינה, אבל את צריכה לבוא כאן עם איזושהי הסכמה על מה את מתפשרת כי אנחנו לא יכולים להמשיך כך, זה לא יהיה רק אצלך.

מירב בן ארי: זה לא בכיוון שלך.

מירב בן ארי: תגידי לי על מה את מוכנה להתפשר, תשמע חברת הכנסת המציעה ותחליט.

מירב בן ארי: מה את מוכנה להתפשר בסיפור הזה?

<מירה סלומון: גברתי, אני חייבת לומר.

<מירה סלומון: ברור שאתם המחוקקים וברור שאתם אלה שתקבלו את ההחלטות בסופו של דבר, אין פה בכלל שאלה ומחלוקת.

<מירה סלומון: לגבי האנשים שנמצאים כאן, אני סבורה שהנוכחים בישיבה בוועדה הזו מבין הקהל, מבין הציבור, הם לא מייצגים את כלל הציבורים.

<מירה סלומון: אנחנו בעניין הזה נאבקים מאבק של ציבור גדול.

מירב בן ארי: ואת מייצגת את כל הציבור במדינת ישראל?

מירב בן ארי: יושבות כאן גם חברות כנסת, גם משרדי ממשלה, גם ארגונים חברתיים.

מירב בן ארי: מי חסר לך פה?

<מירה סלומון: כאשר אנחנו ברשויות המקומיות מייצרים מקומות חניה אנחנו שוקלים את השיקולים של התושבים.

מירב בן ארי: מה את מציעה לי פשרה, כי תשמעי, או שאת תציעי פשרה או שאנחנו נלך לכם על הראש.

מירב בן ארי: אל תתבלבלי.

<מירה סלומון: זה ברור לנו.

<מירה סלומון: זה ברור לנו שהמחוקק בסופו של דבר יכריע.

מירב בן ארי: מה זה לא מייצגים את הציבור.

מירב בן ארי: יש אנשים שיותר מייצגים את הציבור מהם?

מירב בן ארי: עזבי אותנו, עזבי אותי ואת קארין.

<מירה סלומון: אמרתי מבין הציבור, לא מבין חברי הוועדה.

מירב בן ארי: תתקדמי.

<מירה סלומון: חברי הוועדה בוודאי נבחרי ציבור.

<מירה סלומון: מבחינת האנשים שיושבים מסביב לשולחן מנציגי הציבור כאן, הם לא מייצגים את כל האוכלוסיות.

מירב בן ארי: מה ההצעה שלך?

<מירה סלומון: אנחנו הנחנו בפניכם את ההצעה שלנו.

<מירה סלומון: מעבר לזה, זה לא בסמכותי.

מירב בן ארי: אוקיי.

מירב בן ארי: אז את מאלצת אותי את יודעת לאן ללכת.

<מירה סלומון: זה לא בסמכותי.

<מירה סלומון: אני רק מבקשת להזכיר אבל, גברתי, כאשר אתם מקבלים את ההחלטות שלכם, בבקשה תזכרו שציבור הנכים - - -

מירב בן ארי: איילת, את רוצה להוסיף משהו?

<איילת וינר: אני רק רוצה לומר, את ההצעה שאנחנו הצענו אנחנו לא הצענו ב"שלוף".

<איילת וינר: אנחנו עשינו עבודה, בדקנו מה יכולה להיות גזירה שהציבור יכול לעמוד בה.

<איילת וינר: אני חושבת שלשלוף לגבי כל פריקה וטעינה, באשר היא, לא משנה מה גודלה ואיפה היא נמצאת, זה עלול לייצר בעיה של ישימות.

קארין אלהרר: מה אמרת?

קארין אלהרר: כל פריקה וטעינה?

מירב בן ארי: לא ביקשנו כל פריקה וטעינה.

<איילת וינר: אני אומרת שאם הוועדה מכוונת – כמובן שזה לא בשעות הפריקה והטעינה אבל לקחת את כל מקומות החניה - - -

מירב בן ארי: לא, איילת, אני לא רוצה לקחת את הכול.

מירב בן ארי: זאת לא המטרה שלי.

<שחר פרלמוטר: יש איזשהו פער בהבנה.

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: אני לא רוצה לקחת את כל הפריקה והטעינה במדינת ישראל.

מירב בן ארי: אני רוצה להגדיר שם בצורה מושכלת, בצורה כזו שאותו אדם עם רכב נכה יוכל.

מירב בן ארי: עכשיו אני מבקשת שתקשיבו ליועצת המשפטית, שהיא תגיד לכם מה אנחנו מוכנות פה להגיע, ואם יהיו לכם תגובות, בבקשה גברתי.

<יעל סלנט: אחרי ששקללנו באמת את כל ההערות שעלו פה, לרבות זה שמעבר לשעות הפריקה והטעינה בעצם בחניות הפתוחות יש צורך להקצות לעוד קהלים חוץ מלציבור הנכים, חשבנו ללכת על ההצעה הזאת.

קארין אלהרר: זו ההצעה שלי, דרך אגב.

<יעל סלנט: באזור שמיועד לפריקה וטעינה, מעבר לשעות הפריקה והטעינה – בשעות שהן מעבר לשעות הפריקה והטעינה – תוקצה חניה אחת לפחות לנכים או חצי ממספר החניות, לפי הגבוה, כלומר אם יש שש חניות יוקצו שלוש חניות; אם יש מקום חניה אחד, יוקצה מקום חניה אחד, כמובן לפי הגבוה, והכול באזורים שמיועדים לפריקה וטעינה מעבר לשעות הפריקה והטעינה.

מירב בן ארי: מעבר לשעות.

<דן אורן: שלא בשעות האלה.

מירב בן ארי: לא בשעות.

<עדי מרלה: דיברת על חניה אחת או מספר חניות, בהתאם.

<יעל סלנט: או חצי מהחניות, לפי הגבוה, בשעות שאינן מיועדות לפריקה ולטעינה.

מירב בן ארי: לדעתי זאת פשרה מצוינת.

<מירה סלומון: זה לא בסמכותי בכלל.

מירב בן ארי: אבל זה בסמכותי, זה בדיוק ההבדל.

קארין אלהרר: אני מציעה להעלות את זה להצבעה.

<שחר פרלמוטר: שני דברים.

<שחר פרלמוטר: אחד, האם לצד זאת יש כוונה לתקן את סעיף 3 לחוק ולהוסיף לרשימת המקומות האסורים את הפריקה והטעינה?

<שחר פרלמוטר: כלומר, בשעות שבהן זה כן משמש פריקה וטעינה, יהיה אסור.

מירב בן ארי: זה כבר קיים.

<קריאה: לא, זה לא קיים.

<שחר פרלמוטר: לא, זה לא קיים כי יש את ההלכה.

<מירה סלומון: זו הבעיה עם 25 דקות שכולנו כל הזמן מדברים עליה.

<שחר פרלמוטר: יש את ההלכה של בית-המשפט העליון, לפיה כיום, על-פי המצב המשפטי היום לפי הבנתי, נכה יכול לחנות באזור פריקה וטעינה למשך 25 דקות.

<שחר פרלמוטר: אנחנו מייצרים פה משהו חלופי.

מירב בן ארי: לא, זה היה הצעת מחליטים.

<שחר פרלמוטר: לא, אבל היא ביקשה לעגן את ההלכה.

<דן אורן: זו החלטה של ועדת השרים אבל היא מעגנת את הפסיקה.

<שחר פרלמוטר: זה היה הרקע גם לפסק הדין.

<איילת וינר: זו הצעת החוק המקורית.

<קריאה: היא לא המקורית.

קארין אלהרר: אדוני, הצעת החוק התבססה על החלטת בית-משפט.

קארין אלהרר: אני אומרת לך, וגם אתה יודע, ויגיד כל אדם ששייך לאוכלוסייה של ציבור הנכים – זה לא ישים.

קארין אלהרר: ה-25 דקות האלה לא ישימות.

<שחר פרלמוטר: נכון.

<יעל סלנט: אבל לקבוע שאסור לחנות באזור שמיועד לפריקה וטעינה - - -

<שחר פרלמוטר: הרי אנחנו מייצרים פה הסדר חלופי, שנותן את המענה.

<ערן טמיר: למה זה קשור?

מירב בן ארי: למה זה קשור?

מירב בן ארי: כי הוא אומר שאם אתה כבר מחכה - -

<יעל סלנט: להסדיר מקומות חניה.

מירב בן ארי: - - אז תסדיר.

קארין אלהרר: זה יפיס את דעתכם?

מירב בן ארי: אבל אם אנחנו מראש נותנים לנכה לחנות רק בשעות שהן לא של פריקה וטעינה - -

<דן אורן: אז נסדיר את כל הנושא של פריקה וטעינה בכללותו.

מירב בן ארי: - - זה אומר שזה אסור בשעות - - -

<חן כהן: לא, זה לא אומר כי היום לפי החוק מותר.

<ערן טמיר: אבל יש עוד תיקונים לחוק חניה לנכים שצריך לתקן.

<ערן טמיר: יש לי עוד כמה דברים.

<חן כהן: הוא מבקש.

<שחר פרלמוטר: אני אומר בשיא הכנות שאנחנו חייבים לבדוק את זה.

<שחר פרלמוטר: אנחנו חייבים לבדוק גם את הנוסח הזה, אנחנו מבקשים לבדוק את זה, הוועדה תחליט מה שהיא תחליט האם היא רוצה להצביע.

<שחר פרלמוטר: אני אומר בשיא הכנות.

<שחר פרלמוטר: אני מרגיש שצריך לבדוק את זה ולהמתין עם ההצבעה עד שאני אדע מה עמדת המשרד בהקשר הזה.

<שחר פרלמוטר: לדעתי זה עדיין לא לובן.

קארין אלהרר: אני מציעה את הדבר הבא – נצביע ותגישי רביזיה.

מירב בן ארי: לא, לא.

קארין אלהרר: תגישי רביזיה.

מירב בן ארי: אנחנו נעשה חמש דקות הפסקה להתייעצות ונחזור.

מירב בן ארי: הנה, הצטרף אלינו גם יושב-ראש הוועדה.

אלי אלאלוף: אורח שלך.

מירב בן ארי: אז אנחנו החלטנו כאן, אחרי התייעצות וגם התייעצות עם השר, לקבל את המתווה החדש.

מירב בן ארי: בבקשה, תציגי את המתווה.

<יעל סלנט: אני אציג שוב, רק למען הסדר הטוב.

<יעל סלנט: באזור שמיועד לפריקה ולטעינה תוקצה חניה אחת לנכים מעבר לשעות הפריקה והטעינה, רק בשעות שבהן לא מתקיימת פריקה וטעינה, או מחצית ממספר החניות שנמצאות.

<דן אורן: קצת יותר לאט, אם אפשר.

<יעל סלנט: באזור שמיועד לפריקה וטעינה, מעבר לשעות הפריקה והטעינה תוקצה חניה - - -

קארין אלהרר: לא מפרץ.

<יעל סלנט: אנחנו לא בדיוק יודעים איך להגיד את זה, אבל עצם זה שאנחנו מדברים על חניה אנחנו כמובן לא מתכוונים באמצע הכביש.

<יעל סלנט: באזור שמיועד לפריקה וטעינה שיש בו חניות, לפחות חניה אחת תוקצה לנכים, או חצי ממספר החניות, לפי הגבוה.

<יעל סלנט: כלומר, אם יש חניה אחת היא תוקצה כחניה לנכים; אם יש שתי חניות, שתיהן יוקצו; אם יש ארבע חניות יוקצו שתיים; אם יש שש חניות יוקצו שלוש.

<שחר פרלמוטר: אם יש שתיים?

מירב בן ארי: שתי חניות זה חניה אחת.

מירב בן ארי: היא התבלבלה.

<יעל סלנט: שתיים זה חניה אחת.

מירב בן ארי: 50%.

<יעל סלנט: כמובן, לפי הגבוה.

<ערן טמיר: צריך לעגל את זה.

מירב בן ארי: חצי, כשנלך על הקטן.

מירב בן ארי: אם יש שבע, זה יהיה שלוש.

<יעל סלנט: אוקיי, אז אנחנו נעגל כלפי מטה, והכול כמובן מעבר לשעות הפריקה והטעינה.

<יעל סלנט: אנחנו נבדוק איפה בדיוק למקם את זה בתוך חוק חניה לנכים, נראה איך בדיוק נסדר את זה.

<שחר פרלמוטר: זה יהיה בחוק חניה לנכים.

קארין אלהרר: כן.

מירב בן ארי: לא בחוק של השוויון.

<יעל סלנט: לא בחוק שוויון זכויות.

<ערן טמיר: יעל, צריך גם תיקון עקיף לפקודת התעבורה?

<ערן טמיר: איפה בכלל מוסדר הנושא של פריקה וטעינה?

<יעל סלנט: אנחנו נבדוק את זה.

<חן כהן: אין צורך בפקודת התעבורה.

<יעל סלנט: אנחנו נבדוק את הדברים אבל באופן כללי זה הסיכום, אנחנו נראה בדיוק איפה למקם את זה ואם זה מצריך איזשהו תיקון עקיף.

<יעל סלנט: לגבי השאלה שלך על סעיף 3, אני לא יודעת.

קארין אלהרר: לא.

קארין אלהרר: אנחנו נתקן חקיקה אחרת בכל עניין בהזדמנות אחרת.

קארין אלהרר: לא מערבבים שמחה בששון.

מירב בן ארי: אני מבינה אותךָ.

מירב בן ארי: ישראל, בבקשה.

<ישראל אבן זהב: אני מציע לרשום את זה רק במרחב הציבורי כי אם יש חניות בחצר אחורית של סופרמרקט, אין טעם לתת שם חניות נכים.

קארין אלהרר: צודק.

<ישראל אבן זהב: כל חניה שהיא במרחב הציבורי.

מירב בן ארי: צודק.

מירב בן ארי: הערה נכונה.

מירב בן ארי: תרשמי לך.

מירב בן ארי: ביטחון פנים.

<רפ"ק אסנת ברוקנטל: אני רוצה להצטרף למה שאמר קודם נציג משרד הפנים.

<רפ"ק אסנת ברוקנטל: כדאי לשקול בכל זאת הבהרה שאין אפשרות במקביל גם לחנות וגם כשאסור לחנות למשך 25 דקות.

<רפ"ק אסנת ברוקנטל: זה בלתי ישים מבחינת אכיפה של שוטרים, שוטר לא יכול לדעת אם חנו 25 דקות או לא.

<רפ"ק אסנת ברוקנטל: זה יוצר הפרעה לתנועה.

<רפ"ק אסנת ברוקנטל: אם נותנים הסדר, מוצע בכל זאת שלא תיווצר כפילות ואי בהירות.

<ערן טמיר: יש הרבה דברים שצריך להסדיר בחוק חניה לנכים ובכלל בחניות.

<רפ"ק אסנת ברוקנטל: בסדר, אבל עכשיו אנחנו מטפלים בנקודה הזאת.

<רפ"ק אסנת ברוקנטל: לא כדאי שגם יהיו שעות מסוימות, וגם כל היום יוכלו לחנות את ה-25 דקות.

קארין אלהרר: זה משרד ממשלתי, שיביאו תיקון.

מירב בן ארי: למה אתם לא מביאים תיקון פשוט?

<שחר פרלמוטר: זה לא חוק שלי ואני לא מביע עמדה.

<דן אורן: אני חושב שאני מבין את הרציונל.

מירב בן ארי: אני מבינה את הרציונל, גם אני.

<דן אורן: כלומר, פסק הדין הזה ניתן על-ידי השופט רובינשטיין, שנתן 25 דקות.

קארין אלהרר: זה היה באוביטר.

<דן אורן: אבל נוהגים לפיו, ואוביטר של בית-המשפט העליון זה לא עניין של מה בכך.

<ערן טמיר: אז למה אתה רוצה להפוך את זה - - -

<דן אורן: אני באמצע משפט, ערן.

מירב בן ארי: אל תריבו ביניכם.

<דן אורן: אל תפריעו לי.

<דן אורן: זה ניתן במצב שלא היה ההסדר הזה.

<דן אורן: ההסדר הזה משנה את המצב המשפטי הקיים, ומה שאנחנו רוצים בראש ובראשונה זה בהירות לגבי המצב המשפטי הקיים.

מירב בן ארי: הבנתי, הבנתי.

מירב בן ארי: אני מבינה מהר.

<דן אורן: ולכן צריך את ההבהרה הזאת, וזה גם משליך על התיאום.

מירב בן ארי: אם אנחנו עושים א' ו-ב', שבשעות - - -

קארין אלהרר: למה שאני אעשה את זה?

קארין אלהרר: יש משרדים ממשלתיים, שיעשו.

<ערן טמיר: שיגישו הצעת תיקון.

<ערן טמיר: זה לא רלוונטי.

<דן אורן: קארין, כי זה ישפיע על התיאום.

<ערן טמיר: לא, זה לא משפיע.

<ערן טמיר: זה לא קשור.

<דן אורן: זה כן.

<דן אורן: זה יגרום למשרד הפנים להגיד - התמיכה של הממשלה לא קיימת.

<דן אורן: הוא דורש את ההבהרה.

<ערן טמיר: הוא לא דורש את זה.

<דן אורן: אתה לא דורש את ההבהרה?

<ערן טמיר: ירדו מזה.

<שחר פרלמוטר: אני לא דורש - - -

<דן אורן: בסדר.

<דן אורן: סליחה.

<דן אורן: אני מצטער.

<דן אורן: אם משרד הפנים לא חושב שזה נכון מבחינת - - -

<יעל סלנט: משטרת ישראל אמרה את זה.

<חן כהן: אני גם חושבת שצריך להבהיר שבשעות שבהן יש פריקה וטעינה לא תהיה חניה של נכים.

קארין אלהרר: שיגישו הצעה.

<חן כהן: אם כבר מסדירים בשעות האחרות - - -

<דן אורן: אז המשרדים האחרים במסגרת - - -

<ערן טמיר: צריך גם להסדיר חניה באדום-לבן.

<ערן טמיר: נו באמת.

<דן אורן: זה לא נכון, ערן.

<דן אורן: אני מיישם את החלטת הממשלה.

<קריאה: אבל הממשלה - - -

<דן אורן: לא.

<דן אורן: משרד התחבורה דורש את זה.

<קריאות: - - -

<דן אורן: משרד התחבורה וגם המשרד לביטחון פנים.

<דן אורן: הם ילכו ויבקשו שלא לתמוך בזה במליאה.

מירב בן ארי: מה נעשה?

<חיים אמיגה: המשרד לביטחון פנים.

<חיים אמיגה: הפתרון שנותנים פה לאוכלוסיית הנכים הוא פתרון הרבה יותר משביע רצון מה-25 דקות האלה.

מירב בן ארי: נכון.

<חיים אמיגה: אז יש פה חלופה שהיא הוגנת, אפילו יותר ממה שצופה, אז בואו נסגור את ה-25 דקות האלה כי פשוט אי-אפשר לאכוף את זה.

<דן אורן: מה זה אומר?

<דן אורן: המשרד לביטחון פנים ומשרד התחבורה, אתם דורשים את זה במסגרת התיאום?

<חיים אמיגה: אנחנו מבקשים שיהיה כתוב בתוך התיקון.

<דן אורן: בחוק.

מירב בן ארי: אדוני.

מירב בן ארי: אני מנהלת את הדיון, לא אתה.

מירב בן ארי: מה אתה רוצה לומר?

<חיים אמיגה: מה שאנחנו מבקשים, שבאותה יד שאנחנו חושבים מאפשרים, ביד השנייה בעצם נסגור את האפשרות הזאת.

מירב בן ארי: שבשעות של פריקה וטעינה לא תותר חניית נכים.

<קריאה: בכלל.

<קריאות: - - -

מירב בן ארי: אדוני, זה מפריע לי.

<דן אורן: אתה, יש לך עמדה עצמאית.

<דן אורן: אני מחויב לממשלה.

מירב בן ארי: אבל תפסיק לצעוק עליו.

<יאיר אמר: גברתי.

<יאיר אמר: יאיר, סגן מנהל אגף הפיקוח בעיריית תל-אביב.

<יאיר אמר: אני מבקש להצטרף לעמדה של המשטרה.

<יאיר אמר: אנחנו למעשה האנשים שנמצאים בשטח ביום-יום ואנחנו כמובן ממלאים אחר ההחלטה ומחכים את ה-25 דקות, עם כל הקשיים שיש בדבר הזה.

מירב בן ארי: מקובל עלינו.

<יאיר אמר: אבל עדיין, עדיין אנחנו רואים את המשאיות עומדות באמצע הכביש.

מירב בן ארי: מקובל עלינו.

מירב בן ארי: מקובל עלינו שבשעות של פריקה וטעינה לא תותר חניית נכים במקום.

<יעל סלנט: אנחנו נתקן את סעיף 3 ונוסיף את האיסור לחנות באזור שמיועד לפריקה וטעינה בשעות שבהן יש פריקה וטעינה.

קארין אלהרר: אני לא מאמינה שזה קרה, אבל בסדר.

מירב בן ארי: בסדר, אנחנו נעשה ביקורת.

<דן אורן: אחרת זה היה מפיל את הצעת החוק, קארין.

מירב בן ארי: נכון.

<דן אורן: זה היה מפיל את הצעת החוק.

מירב בן ארי: אני לא רוצה לסבך את השוטר או את הפקח שמגיע ואז הוא אומר - הוא כן יכול לחנות?

מירב בן ארי: הוא לא יכול לחנות?

<ערן טמיר: הוא צריך לחכות 25 דקות, זה הכול.

<ערן טמיר: זה לא כזה מסבך.

<מירה סלומון: גברתי היושבת-ראש, אני מבקשת להסביר.

<קריאות: - - -

<מירה סלומון: רציתי להזכיר שגם מארגון הנכים - - -

<ישראל אבן זהב: אני גם בעד.

מירב בן ארי: ישראל, אני יודעת שהוא בעד, הוא אמר את זה מהתחלה.

<מירה סלומון: - - - איסור חניית נכים - - -

מירב בן ארי: אוקיי.

מירב בן ארי: בסדר.

מירב בן ארי: אני חושבת שהגענו פה להסכמה של כולם וזו המטרה.

מירב בן ארי: המטרה היא לא לעשות פה דברים נגד אלא בעד, ואנחנו מבינים שאנחנו רוצים כן לתת מקום חניה לנכים, אבל שזה יהיה מסודר כדי שהשוטר או הפקח לא יבוא ואז הוא ידע אם עכשיו כן מותר לו או עכשיו אסור ואז יהיו שוב הקנסות ועוד פעם לגרור חלילה את הנכים לבתי-משפט.

קארין אלהרר: זו בעיה.

קארין אלהרר: אומרת היועצת המשפטית - - -

<יעל סלנט: אני שואלת כמה חניות בעצם מבחינה מספרית – אולי השלטון המקומי יכול להשיב – מבחינת 24 שעות.

<איילת וינר: אני לא יודעת לומר.

מירב בן ארי: מה זה 24 שעות?

מירב בן ארי: פריקה וטעינה?

<קריאות: כן.

<מירה סלומון: מרבית התחומים מבדיקה ראשונית שעשינו הם דווקא מוגבלים בשעות ולא 24 שעות ביממה.

<מירה סלומון: אנחנו שוב נזכיר שכל הרצון שלנו זה לאפשר לאוכלוסיות אחרות - - -

<קריאות: - - -

<דן אורן: זה חייב להוסיף.

<דן אורן: בכמה, ידעו רק כשהחוק יהיה.

<דן אורן: זה חייב להוסיף לדעתי.

מירב בן ארי: אנחנו מכינים לקריאה שנייה ושלישית את החוק שאומר כמו שאמרה היועצת המשפטית – או חניה אחת או חצי, כשאנחנו מושכים למטה במקרה של אי-זוגי.

מירב בן ארי: זה שתדעו מבחינת הבהרה, ושבשעות של פריקה וטעינה לא תהיה חניית נכים ואז הכול יהיה ברור.

מירב בן ארי: זה המצב.

מירב בן ארי: זה מקובל עלייך, גברתי המציעה?

קארין אלהרר: כן.

מירב בן ארי: פחות או יותר, מה שנקרא.

מירב בן ארי: אני רואה שאת לא - - -

קארין אלהרר: אני אגיד.

קארין אלהרר: היום, בעצם בשעות פריקה וטעינה יש מענה חלקי.

קארין אלהרר: אחרי שנעביר את זה לא יהיה שום מענה.

<קריאה: נכון.

מירב בן ארי: אבל מצד שני יהיה לך מענה לכל שאר השעות.

<קריאה: זה עסקת חבילה.

קארין אלהרר: אם יש לי תור לרופא בשמונה בבוקר, מה זה עוזר לי?

מירב בן ארי: אבל זה מראש נועד לפריקה וטעינה.

<דן אורן: אפשר לעשות משהו אחר מבחינה משפטית.

<דן אורן: אפשר את מה שהפסיקה קובעת לקבוע אבל אי-אפשר להשאיר את האי-בהירות הזאת.

קארין אלהרר: אין בעיה.

קארין אלהרר: בסדר גמור.

<חיים אמיגה: יש לי הצעה אחרת.

<דן אורן: פסק הדין ניתן – מבחינה משפטית – ואז משרדי הממשלה יוכלו להגיד אם הם מוכנים להסכים לזה כי יש פה דרישה מבחינת תמיכת הממשלה לתיאום עם משרדי הממשלה.

<חיים אמיגה: הצעה.

<חיים אמיגה: אם אני זוכר נכון, הפסיקה כיוונה לסעיף קטן (4) שאומר: החניה אינה גורמת להפרעה ממשית לתנועה, והוא אמר ש-25 דקות לא נחשב הפרעה ממשית.

קארין אלהרר: נכון.

<חיים אמיגה: אולי אפשר לתקן את סעיף קטן (4), שיובן ממנו שבעצם גם פרק זמן קצר נחשב הפרעה ממשית.

<ערן טמיר: שזה בדיוק מה שהתחלתי להגיד לגביו.

<ערן טמיר: אנחנו לא נתקן את כל הדברים שצריך לתקן.

מירב בן ארי: אדוני, רגע, אתה לא יכול כל הזמן להפריע לאחרים לדבר.

<חיים אמיגה: ואז בעצם על-ידי זה אפשר לעשות איזשהו bypass לסיפור של ה-25 דקות מצד אחד.

<חיים אמיגה: מצד שני, לא לאסור לחלוטין במקום שזה לא מפריע.

<דן אורן: זה נראה לי הצעה סבירה.

<ערן טמיר: הצעת החוק הזו היא הצעת חוק צנועה, היא לא מנסה לקפוץ מעל הפופיק.

<ערן טמיר: היא מנסה להוסיף עוד חניות על מה שיש היום.

<ערן טמיר: יש הרבה דברים בחוק חניה לנכים שצריך לתקן.

<ערן טמיר: הנה, כבר עכשיו, בעצם מה הוא מציע?

<ערן טמיר: בואו בכלל ניקח את הסעיף שעוסק בחניה שהיא לא מפריעה ונתחיל לכתוב את זה מחדש.

<ערן טמיר: זה נושא שהוא חשוב אבל הוא גדול מאוד והוא חורג מהמתחם של מה שרצינו לעשות בו, שזה להוסיף חניות על מה שיש היום.

<ערן טמיר: עכשיו אם אנחנו נגרע את האפשרות הזאת של ה-25 דקות, אז אנחנו בעצם כאילו מתקנים משהו שהוא לא קשור אחד לשני.

<דן אורן: זה לא מה שהוא מציע.

<דן אורן: זה לא מה שהוא מציע.

<ערן טמיר: תן לי לסיים עכשיו, דן, עשית מספיק נזק.

מירב בן ארי: הוא לא עשה נזק, זה בסדר.

<ערן טמיר: אני צוחק.

<דן אורן: וזה אפילו בצחוק לא צריך להיאמר.

<ערן טמיר: אז אני מתנצל.

<ערן טמיר: אני מתנצל לפרוטוקול.

מירב בן ארי: כל הזמן רבים.

מירב בן ארי: כולם פה מנסים להגיע לפתרונות.

<דן אורן: ואנחנו מחשיבים את עצמנו חברים.

<ערן טמיר: אני רוצה שיהיה ברור שאנחנו לא אותו דבר.

מירב בן ארי: הבנו.

<ערן טמיר: אני חושב שהנושא הזה אולי ראוי מאוד להבהרה, יחד עם עוד דברים, לא במסגרת הזאת.

קארין אלהרר: הוא צודק.

קארין אלהרר: אני רוצה שתגידו לי מה הפתרון לבן אדם שרוצה ללכת לרופא בשמונה בבוקר, ויש פריקה וטעינה.

קארין אלהרר: הוא צריך לצאת רק לקנות משהו מהסופרפארם.

קארין אלהרר: למה לא לתת לו את ה-25 דקות האלה?

מירב בן ארי: למה לא לתת לו?

<קריאה: אי-אפשר לאכוף את זה.

<נמרוד הגלילי: מה תעשה המשאית שתבוא לפרוק באותו רגע?

<נמרוד הגלילי: היא תחנה ב-double parking ותפריע לתנועה.

<ערן טמיר: למה אי-אפשר לאכוף?

<ערן טמיר: אתה לוקח 25 דקות וחוזר חזרה.

<קריאה: מה אתה מצפה, שהשוטר - - -

מירב בן ארי: אסנת.

<רפ"ק אסנת ברוקנטל: יש פה שתי בעיות.

<רפ"ק אסנת ברוקנטל: בעיה אחת היא סיכון המשתמשים בדרך – גם הולכי רגל, גם הנכה עצמו, גם משתמשים אחרים בדרך - כי 25 דקות זה הרבה זמן, יכולות להגיע כמה משאיות, איפה הן יעמדו?

<רפ"ק אסנת ברוקנטל: איפה הן יחנו?

<רפ"ק אסנת ברוקנטל: הן יבלטו בכביש.

קארין אלהרר: גברתי.

מירב בן ארי: רגע.

<רפ"ק אסנת ברוקנטל: והנקודה השנייה, שוטר לא יכול למדוד 25 דקות.

<רפ"ק אסנת ברוקנטל: הוא לא יכול להגיע ולמדוד.

<רפ"ק אסנת ברוקנטל: אולי האיש כבר היה חצי שעה לפני כן?

קארין אלהרר: גברתי.

מירב בן ארי: אני גם אומרת שאי-אפשר לאכוף את ה-25 דקות.

קארין אלהרר: גברתי, מה עשיתם עד היום?

<רפ"ק אסנת ברוקנטל: אנחנו אגף התנועה.

קארין אלהרר: מה עשיתם עד היום?

מירב בן ארי: הנה, תשאלי את אגף הפיקוח של עיריית תל-אביב.

מירב בן ארי: מה קורה אם נכה חונה היום בפריקה וטעינה בשעות?

<יאיר אמר: אני יכול רק להגיד שמי שנפגע מהמצב הזה זה גם הציבור של נהגי המשאיות.

<יאיר אמר: הם מגיעים, גם כשזה 25 דקות, חונים בחניה כפולה, הם מקבלים קנסות.

<יאיר אמר: נמצא פה הנציג של האיגוד, הם מקבלים קנסות על חניה כפולה.

קארין אלהרר: הם לא דיברו על זה עד היום.

<יאיר אמר: הם מקבלים קנסות בחניה כפולה.

<יאיר אמר: זה גם הציבור של הנכים כי אנחנו סופרים את ה-25 דקות?

<יאיר אמר: נניח וכן סופרים, אנחנו סופרים את זה, הם גם מגיעים לבתי-משפט כי הם לא עומדים בזמן הזה.

<יאיר אמר: צריך להסתכל גם על ההיבט הזה.

מירב בן ארי: כל ה-25 דקות האלה זה מגוחך בעיני.

<יאיר אמר: זה לא מציאותי.

מירב בן ארי: אם הוא עכשיו תקוע בתור, אז מה, יגררו לו את האוטו?

קארין אלהרר: מירב, מה הם עשו עד היום?

<קריאה: תוסיפו חניות במרחב הציבורי ולא תהיה בעיה יותר.

<ערן טמיר: זה נכון.

<ערן טמיר: זה מה שצריך.

<מירה סלומון: נוסיף במרחב הציבורי, נוסיף גם באופן כללי, גם נוסיף שטחים שלא קיימים ויהיה טוב, אבל אנחנו לא נמצאים שם.

<מירה סלומון: אנחנו נמצאים במצב שבו מרחב ציבורי הוא נתון, ובמסגרתו אנחנו צריכים להתנהל, ואנחנו צריכים לקחת בחשבון את הצרכים של כל האוכלוסיות במרחב הציבורי הנתון, שהוא אגב מועמס כל הזמן כי אנחנו במצב של התחדשות עירונית והוא מועמס.

<מירה סלומון: אז בסיטואציה הזו, זו סיטואציה שהיא לא פשוטה, אנחנו עושים כמיטב יכולתנו.

<ערן טמיר: הבעיה שהם מתארים נכונה גם לחניה באדום-לבן, גם לחניה על המדרכה, הן גם אופציות שמופיעות בחוק הזה.

מירב בן ארי: כן, אבל חניה באדום-לבן לרכב נכה, אף אחד לא יבוא וייתן לו - - -

<ערן טמיר: לא.

<ערן טמיר: נותנים, זה לא נכון.

<יאיר אמר: נותנים באדום-לבן.

<יאיר אמר: צריכה להיות הפרדה ממשית - - -

<קריאות: - - -

מירב בן ארי: תאמין לי, אם זה לא מפריע לתנועה לא נותנים.

<קריאה: לא נותנים, חד-משמעית.

מירב בן ארי: אני יודעת, אני גרה שם.

<דן אורן: גברתי היושבת-ראש, אני חושב שמתגבש פה משהו.

מירב בן ארי: מה מתגבש שעוד לא התגבש?

<דן אורן: אולי ההצעה של חברי חיים מהלשכה המשפטית של המשרד לביטחון פנים לא נקלטה דיה.

<דן אורן: כלומר, החשש שלי היה מה יקרה עם אותה פסיקה וגם אם זה אוביטר.

<דן אורן: אז חברי אומר לתקן את אותה הוראה שאומרת שהחניה אינה גורמת להפרעה ממשית לתנועה, ולהגיד שאותן 25 דקות, מה שפסק בית-המשפט, אותן 25 דקות לא ייחשבו כהפרעה ממשית.

קארין אלהרר: סליחה.

<נמרוד הגלילי: אבל תבוא המשאית, מה היא תעשה?

מירב בן ארי: מה אותה משאית תעשה?

מירב בן ארי: מה המשאית תעשה?

<ערן טמיר: מה שהיא עשתה עד היום.

<ערן טמיר: חנתה ב-double parking.

<קריאה: חונה ואז מקבלת דוח.

<נמרוד הגלילי: המשאית חנתה ב-double parking עד היום והפריעה לתנועה.

מירב בן ארי: אני מבינה, קארין רוצה להוסיף משהו.

<דן אורן: אבל ההצעה היא להבהיר את זה.

מירב בן ארי: שנייה, אל תפריע לה.

<דן אורן: סליחה.

<דן אורן: אני רוצה להתכתב עם מה שאת אומרת.

מירב בן ארי: לא, אני מציעה שעכשיו אתה לא מדבר.

מירב בן ארי: תודה.

<דן אורן: בסדר.

<דן אורן: תודה.

קארין אלהרר: זה עדיין קובע שבמידה ורכב שחנה – לא משנה איפה – הוא מפריע לתנועה, אנחנו יכולים לקחת אותו, לתת לו דוח, או לקחת אותו לבית-המשפט.

<חן כהן: העניין הוא שכשרכב נכה חונה בחניית פריקה וטעינה הוא לא זה שמפריע לתנועה אלא המשאית שחונה במקום ב-double parking, היא זאת שמפריעה והיא זאת שמקבלת את הדוח.

<חן כהן: זה העניין.

מירב בן ארי: היא צודקת.

קארין אלהרר: אבל, פקחים נותנים דוח גם לרכב הנכה כי הוא זה שגרם למשאית לעמוד ב-double park.

קארין אלהרר: ובזה אני צודקת, כן או לא?

<יאיר אמר: כן.

קארין אלהרר: תודה.

<ערן טמיר: סליחה.

<ערן טמיר: גם אני, כשאין לי חניה ואני רוצה לחנות ליד הסופרפארם ולקחת תרופה, והחניות תפוסות, בלי קשר לפריקה וטעינה, אני לא חונה ב-double parking.

<ערן טמיר: אז גם אותה משאית לא תחנה ב-double parking אם שומרים על החוק, תחכה קצת.

מירב בן ארי: אבל איפה הוא יחכה?

<קריאה: אז אתה מפריע להתנהלות של הציבור ולכל ההתנהלות העסקית.

<ערן טמיר: תעשה סיבוב.

מירב בן ארי: איפה תעשה סיבוב?

מירב בן ארי: אם יש שם פריקה וטעינה - - -

<קריאה: 25 דקות היא תעשה סיבוב?

<נמרוד הגלילי: כמה זמן היא תעשה סיבוב?

<נמרוד הגלילי: שעה?

<נמרוד הגלילי: שעתיים?

<קריאות: - - -

<ערן טמיר: מה שאני מנסה להגיד זה לא שזה הפתרון הכי - - -

מירב בן ארי: סליחה, עם כל הכבוד, ובאמת יש לי הרבה כבוד ואני מנסה לנהל כאן כדי להגיע לפתרון, אבל עם כל הכבוד, פריקה וטעינה זה קודם כול נהגי משאיות - -

<ערן טמיר: מוסכם.

מירב בן ארי: - - שהם נהגים שבאים לעבוד.

מירב בן ארי: הם צריכים לפרוק סחורה, הם צריכים להכניס סחורה, אתה לא יכול להגיד לו, לך תעשה סיבוב.

<ערן טמיר: גברתי, אני יותר ממסכים עם זה.

<ערן טמיר: אני מסכים עם זה.

מירב בן ארי: אז תחליטו.

מירב בן ארי: You win some, you lose some.

מירב בן ארי: אי-אפשר לקבל את הכול.

<ערן טמיר: לא, אבל זאת לא הנקודה.

<ערן טמיר: מה יקרה?

<ערן טמיר: אחד מהדברים שיקרו זה שברגע שהחקיקה תשתנה וציבור הנכים פחות מודע לדברים מאשר נהגי המשאיות, יתחילו לקבל דוחות על ימין ועל שמאל כי הם ידעו שיש להם 25 דקות.

<חן כהן: אבל זה לא הבעיה.

<ערן טמיר: שנית, אם היה את התיקון שכבר היה צריך להיות ב-2006 והיו מסדירים חניות - -

מירב בן ארי: ואין את התיקון.

<שחר פרלמוטר: התקנות של שר הפנים לא יכללו היקף מינימלי לחניה, כלומר בטיוטה הנוכחית זה לא קיים ומבחינתנו, העמדה שלנו שזה גם לא יהיה - -

<ערן טמיר: בטיוטה הנוכחית יש התייחסות.

<שחר פרלמוטר: - - זה נותן ביטוי לעמדה שלנו שזה לפי שיקול דעת הרשות המקומית, חשוב לי להגיד את זה.

<שחר פרלמוטר: זה מבחינת עמדתנו ביחס לתקנות.

<ערן טמיר: שחר, בטיוטה הנוכחית בתקנות יש התייחסות לתוכנית לפי צרכים של חניות נגישות.

<שחר פרלמוטר: זה אומר שהמהנדס - - -

<קריאות: - - -

<ערן טמיר: נכון, אני מסכים.

<ערן טמיר: אני מסכים, ואז בעזרת השם יהיה איזשהו מענה ואז אני אגיד אוקיי.

<שחר פרלמוטר: זה לא משנה מן המצב הקיים.

<שחר פרלמוטר: זה לא משנה מן המצב הקיים, זה רק אומר מי הגורם.

<ערן טמיר: לא משנה את המצב הקיים?

<ערן טמיר: היום אף אחד לא עושה שום תוכנית כזאת.

<שחר פרלמוטר: אני פשוט לא מסכים עם הצגת הדברים, אבל היה לי חשוב שהדברים ייאמרו.

<ערן טמיר: חשוב שיהיה ברור.

<קריאות: - - -

מירב בן ארי: העניין הוא שאם אנחנו מסדירים, אז אנחנו מסדירים את הכול.

קארין אלהרר: אבל מירב, זה יביא לאותו מצב.

קארין אלהרר: מירב, זה יביא לאותו מצב.

מירב בן ארי: שבכל מקרה הוא יחנה ובכל מקרה הוא יקבל דוח?

קארין אלהרר: ברור.

<נמרוד הגלילי: הבעיה היא שאם אותו נכה יחנה והוא יקבל את הדוח כי הוא הפריע לתנועה, והיה בא בדיוק פקח והייתה משאית שגם היא תקבל את הדוח, מה יקרה בכל שאר המקרים שאין פקח והמשאית חונה ב-double parking ומפריעה לתנועה?

<נמרוד הגלילי: הפקחים לא נמצאים בכל המקומות המיועדים לחניה ופריקה.

<חן כהן: אני מבקשת להזכיר.

<חן כהן: כל הצעת החוק הזאת נועדה באיזשהו מקום כדי להגדיל את מספר החניות של הנכים ולא בשביל להפריע לפריקה והטעינה של הסוחרים, נכון?

קארין אלהרר: צודקת.

<חן כהן: אז אולי חלק מההצעה שהרשויות המקומיות עשו, העניין של לעשות חניית נכים ליד פריקה וטעינה, משהו שיחייב אותם שבאזור - - -

קארין אלהרר: לא, לא.

<חן כהן: הרי פריקה וטעינה זה אזור שאתם לוקחים אותו כי הוא ליד איזשהו פתח למשהו ציבורי, מתוך הנחה כזאת, אז בואו נגיד להכריח אותם שבכל מקום של פריקה וטעינה תהיה באזור של 60 מטר עוד חניית נכים.

<חן כהן: זה יהיה לכם גם לכל היום, לא רק בשעות שהן לא לפריקה וטעינה.

מירב בן ארי: טוב, אין ברירה, אנחנו הולכים לסידור עליו דיברנו, שחניית נכים תהיה מוסדרת מעבר לשעות הפריקה והטעינה עם חצי או אחד מתוך שתיים.

קארין אלהרר: לפי הגבוה.

מירב בן ארי: לפי הגבוה.

מירב בן ארי: ובשעות של פריקה וטעינה לא תהיה חניית נכים.

מירב בן ארי: זה הסידור.

<ישראל אבן זהב: אבל אז יהיה מותר לחנות לפי חוק חניה לנכים בתנאי שלא מפריעים.

קארין אלהרר: כן.

קארין אלהרר: ברור.

<קריאה: 25 דקות.

<קריאות: לא.

<קריאות: לא.

<קריאות: - - -

מירב בן ארי: זה הנוסח שיגיע לקריאה שנייה ושלישית.

<שחר פרלמוטר: זה לא גורע את סעיף 2.

<שחר פרלמוטר: סעיף 2 ממשיך לחול.

קארין אלהרר: בסדר.

קארין אלהרר: תעלי להצבעה, מירב.

מירב בן ארי: הוא חל בכל מקרה.

מירב בן ארי: אנחנו מצביעים כמו שהסברנו עכשיו את הנוסח הסופי, הוא יעלה לקריאה שנייה ושלישית.

מירב בן ארי: מי בעד?

מירב בן ארי: מי נגד?

מירב בן ארי: מי נמנע?

מירב בן ארי: בעד – 2

מירב בן ארי: נמנעים – אין

מירב בן ארי: התקבלה ההצעה פה אחד.

קארין אלהרר: תודה רבה.

מירב בן ארי: תודה רבה לכולם, הישיבה נעולה.