ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 190, 2017-02-20 13:00

דוד אמסלם: רבותי, צהריים טובים.

דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את הישיבה המשותפת לוועדת הפנים וועדת העלייה, הקליטה והתפוצות בנושא יישום החלטות הממשלה 716 ו-1911 בנושא הבאתם לישראל של אחרוני בני הקהילה הממתינים באדיס אבבה ובגונדר – ישיבת מעקב.

דוד אמסלם: רבותי, אני אעשה את זה קצר.

דוד אמסלם: ישיבת הממשלה הייתה לפני - - -

אברהם נגוסה: ב-11 באוגוסט 2016.

דוד אמסלם: אנחנו כמדומני כבר כמעט חצי שנה אחרי.

אברהם נגוסה: כן.

דוד אמסלם: בזמנו סגרנו את כל הנושא של התקציב, סגרנו את הכל, הכל מכל וכל.

דוד אמסלם: אנחנו קיבלנו גם אז בהחלטה, לדעתי זה גם היה מוגבל בזמן.

דוד אמסלם: אנחנו תיחמנו את זה בלוחות זמנים.

דוד אמסלם: למה היהודים לא הגיעו לפה?

דוד אמסלם: מישהו יודע לתת לנו תשובה?

דוד אמסלם: עמוס?

דוד אמסלם: בואו נתחיל אתכם.

דוד אמסלם: מה?

<עמוס ארבל: אני אענה, אדוני יושב הראש.

<עמוס ארבל: עמוס ארבל מרשות האוכלוסין.

<עמוס ארבל: אני אנסה לענות גם בשם הגופים הנוספים ששותפים לביצוע ההחלטה, למימוש ההחלטה, כי זה מחובר גם אליהם.

<עמוס ארבל: ראשית, מיד לאחר קבלת החלטת הממשלה, התחלנו כמובן לעשות פגישות וישיבות של שלושת הגופים המרכזיים, שזה הסוכנות היהודית, משרד החוץ ואנחנו, על מנת להתחיל ולראות איך אפשר לממש את ההחלטה.

<עמוס ארבל: הייתה תקופה של חגים, בין לבין להזכיר לאדוני שהבאנו קבוצת אוכלוסייה, נדמה לי זה היה ערב יום הכיפורים.

אברהם נגוסה: חברה, זה מפריע.

אברהם נגוסה: יש פה רעש, אני לא יודע מאיפה.

אברהם נגוסה: זה מפריע.

אברהם נגוסה: בבקשה.

<עמוס ארבל: הגיעה לכאן קבוצה ראשונה, שאדוני יושב הראש נכח גם בטקס אז בנתב"ג ומיד לאחר מכן, נדמה לי שזה היה כבר בנובמבר, התחלנו להיכנס לתהליך של הביצוע.

<עמוס ארבל: מבחינתנו כרשות האוכלוסין התהליך הראשוני היה שצריך לגייס עובדים חדשים ולאסוף עובדים מהלשכות וכפי שידוע, תהליך של גיוס עובדים הוא איך שהוא לוקח זמן ויש את תהליך ההכשרה.

<עמוס ארבל: נכון להיום מבחינתנו התגייסו שבעת העובדים ואנחנו עובדים.

<עמוס ארבל: תוך כדי ובמקביל היו גם מהומות באתיופיה, שמבחינת משרד החוץ, שאמון על העניין של המצב שם, לא אפשר להתחיל לבדוק שם.

מאיר כהן: שזה אידי?

מאיר כהן: מי תוקע את זה?

<עמוס ארבל: אף אחד לא תוקע, אני מתאר מצב.

מאיר כהן: תעזוב עכשיו.

מאיר כהן: תעזוב לגייס שבעה עובדים וזה.

מאיר כהן: מי תוקע את זה?

מאיר כהן: אתה רציני, אל - - -

<עמוס ארבל: תוקע?

מאיר כהן: כן.

<עמוס ארבל: אדוני, תן לי להגיד - - -

מאיר כהן: לא תוקעים את זה?

<עמוס ארבל: תן לי אדוני להסביר.

מאיר כהן: בינתיים נתת שני הסברים שנשמעים תמוהים לגמרי.

<עמוס ארבל: אני לא - - -

מאיר כהן: חצי שנה לקח לך לגייס שבעה עובדים?

<עמוס ארבל: לא, אני לא אמרתי.

מאיר כהן: זה מה שאמרת.

<עמוס ארבל: אני עושה הכל כדי שהחלטת הממשלה תתממש כלשונה, בדיוק על פי לוחות הזמנים, בהתאם למה שצריך, בהתאם למה שנכתב.

<עמוס ארבל: אוקיי?

<עמוס ארבל: היות ואני לא שחקן לבד במשחק הזה ואם יש מהומות באתיופיה ואי אפשר לשלוח לשם אנשים, אז זה לא תמוה.

<עמוס ארבל: אם יורים ברחובות - - -

מאיר כהן: איפה זה תקוע?

מאיר כהן: היו מהומות יומיים וחצי.

<עמוס ארבל: סליחה?

מאיר כהן: יומיים וחצי היו.

<עמוס ארבל: אני לא יודע מה יומיים, אני לא יודע מה שלושה.

מאיר כהן: יומיים וחצי, אני אומר לך, בדוק.

<עמוס ארבל: חבל לי, אני לא אמור לנהל מולך ויכוח, אדוני.

אברהם נגוסה: לא, גם לא היו מהומות באדיס אבבה.

<עמוס ארבל: משרד החוץ יכול להתייחס למהומות ויתייחס למהומות.

<עמוס ארבל: אני עובד על פי - - -

אברהם נגוסה: עמוס, לא היו באדיס אבבה שום מהומות.

אברהם נגוסה: היה אפשר להתחיל.

אברהם נגוסה: יש 3,000 איש באדיס.

<עמוס ארבל: שנייה, שנייה.

דוד אמסלם: בואו נשמע אותו.

<עמוס ארבל: אני לא מתנגח.

<עמוס ארבל: אני מציין את העובדות כפי שהן ואני לא מייצג את משרד החוץ.

<עמוס ארבל: אני אמרתי שאני חלק ועוד אני מחובר גם אליהם.

דוד אמסלם: עמוס, כשאתה אומר לי מהומות, הכוונה היא שמשרד החוץ לא מאפשר לכם, מה?

<עמוס ארבל: הייתה תקופה שהשגרירה לא אפשרה.

דוד אמסלם: דרך אגב, השגרירה נמצאת שם?

דוד אמסלם: אם יש מהומות, למה לא הבאתם את כולם?

<עמוס ארבל: אני לא יודע לענות על השאלות האלה.

<עמוס ארבל: אני יודע לענות על לשלוח עובדים ל - - -

דוד אמסלם: תעצור שנייה, דקה.

<עמוס ארבל: בבקשה.

דוד אמסלם: משרד החוץ.

דוד אמסלם: יש שם מהומות?

<אייל סיסו: עכשיו אין, תודה לאל.

<אייל סיסו: היה שבוע שבאמת היו מהומות.

דוד אמסלם: כמה זמן היו מהומות?

<אייל סיסו: שבוע ימים.

<אייל סיסו: כשבוע וחצי.

דוד אמסלם: על שבוע אנחנו מדברים?

<אייל סיסו: הוצאנו כמעט את השליחים שלנו מאתיופיה בגלל מה שהיה שם.

דוד אמסלם: כן.

דוד אמסלם: ומתי החזרתם אותם?

אברהם נגוסה: לא, לא מאתיופיה.

דוד אמסלם: לא חשוב.

אברהם נגוסה: לא.

אברהם נגוסה: אולי מגונדר.

אברהם נגוסה: מתוך אדיס אבבה?

דוד אמסלם: לא חשוב.

<אייל סיסו: לא, לא, הוצאנו - - -

דוד אמסלם: מתי החזרתם אותם?

דוד אמסלם: כמה זמן הוצאתם אותם?

<אייל סיסו: החזרנו אותם אם אני לא טועה לפני חודש וחצי.

דוד אמסלם: כמה זמן הוצאתם אותם?

<אייל סיסו: כשבוע וחצי, אם אני לא - - -

דוד אמסלם: כשאתם מדברים איתי על אירוע של בערך כשבעה-שמונה חודשים, שבוע וחצי-שבועיים בטל בשישים.

דוד אמסלם: הרי אנחנו לא מדברים למה הם התעכבו שבועיים.

דוד אמסלם: עמוס.

<עמוס ארבל: הייתה תקופה שבאדיס אי אפשר היה לעבוד שם, תוך כדי ובמקביל.

דוד אמסלם: מדברים כאן על שבועיים.

<אייל סיסו: לא, שבועיים אנחנו הוצאנו את האנשים.

<אייל סיסו: הייתה תקופה שהייתה הערכת מצב - - -

<עמוס ארבל: זה יותר משבועיים.

<אייל סיסו: כן, יותר משבועיים.

דוד אמסלם: אני מניח שאם הוצאתם את האנשים - - -

<יהודה שרף: אדוני יושב הראש, אני אעזור לך.

<יהודה שרף: זה לא שבועיים.

<יהודה שרף: עם כל הכבוד לחבר הכנסת נגוסה, זה יותר משבועיים כי לי היו אנשים בשטח שם של פרויקט תן.

<יהודה שרף: נאלצתי להוציא אותם - - -

אברהם נגוסה: יהודה, אני מדבר על אדיס אבבה.

אברהם נגוסה: לא היה.

<יהודה שרף: שנייה, דקה.

אברהם נגוסה: לא היה שום מהומות באדיס אבבה.

אברהם נגוסה: אפילו יום אחד לא היה.

<יהודה שרף: אני רק - - -

אברהם נגוסה: אז למה לא התחלתם באדיס אבבה?

אברהם נגוסה: זה כל העניין.

אברהם נגוסה: גונדר, אוקיי, אמרתם שבוע, שבועיים, היה.

אברהם נגוסה: אבל באדיס אבבה לא היה שמונה חודשים.

<יהודה שרף: אני אענה לך, אני אסביר.

אברהם נגוסה: זו החלטת הממשלה.

<יהודה שרף: אני אסביר.

<יהודה שרף: קודם כל בשורה התחתונה החלטת הממשלה תתמלא בלוחות הזמנים עד הסוף.

<יהודה שרף: זה לא משנה כרגע ואני הולך כרגע לסוף.

<יהודה שרף: אני מיד עונה לאדוני.

<יהודה שרף: אם אנחנו צריכים להביא עד כ-1,300 איש, זה לא משנה אם אני מביא 100 בחודש או 300 בחודש, היא תתמלא עד הסוף.

דוד אמסלם: לא, אבל רק שנייה, יהודה.

דוד אמסלם: אני אגיד לך למה זה כן חשוב.

<יהודה שרף: אני עונה.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: אפרופו מה שאתה אמרת, אתה אומר תשמע, זה לא חשוב אם נביא את כולם בשבוע האחרון של השנה בגלל שדובר על 1,300 בשנה.

דוד אמסלם: אני אומר כרגע בסופו של דבר אנחנו בעצם רוצים להביא אותם כמה שיותר מהר בגלל שהם חיים שם בתנאים קשים.

<יהודה שרף: אני עונה.

דוד אמסלם: הרי יש שם אנשים שהם לא מקבלים טיפול רפואי וכו' והם עלולים גם לסיים את חייהם שם.

<יהודה שרף: אדוני יושב הראש, אני עונה.

<יהודה שרף: לגבי אדיס, כי עמוס עדיין לא סיים.

<יהודה שרף: לגבי אדיס, אנחנו רצינו לעבוד באדיס בתוך השגרירות.

<יהודה שרף: משרד החוץ – ואדוני יושב הראש, מר נגוסה יודע – משרד החוץ לא אישר לנו לעבוד בתוך השגרירות, אלא בתוך מתחם השגרירות.

דוד אמסלם: תעצור רק שנייה.

דוד אמסלם: מה זה בתוך השגרירות?

<יהודה שרף: השגרירות באדיס מוקפת בחומה.

<יהודה שרף: יש חצר.

דוד אמסלם: כן, דרך אגב חצר גדולה מאד.

דוד אמסלם: השגרירות עצומה.

דוד אמסלם: אז מישהו לא נתן לכם לעבוד בפנים?

<יהודה שרף: בתוך השגרירות לא.

<יהודה שרף: ואז - - -

דוד אמסלם: מה זה בתוך השגרירות?

<יהודה שרף: בתוך מבנה השגרירות, בבניין השגרירות.

<יהודה שרף: לא רצו.

<יהודה שרף: לא נתנו מסיבותיהם הם.

דוד אמסלם: שנייה, תעצור.

דוד אמסלם: למה לא נתת להם לעבוד בשגרירות?

<אייל סיסו: לא נתנו לעבוד בתוך בניין השגרירות - - -

דוד אמסלם: שאלתי למה לא נתתם להם לעבוד.

<אייל סיסו: לא היה מקום שם.

<אייל סיסו: אפשר לעבוד בתוך השגרירות, במתחם השגרירות.

<אייל סיסו: אנחנו יודעים, אנחנו מתואמים ומסונכרנים ועכשיו יש - - -

דוד אמסלם: רגע, מה זה מתחם?

דוד אמסלם: ממה שאני הייתי באדיס אבבה וראיתי, זה משהו חסר תקדים.

דוד אמסלם: אין כאלה דברים במדינת ישראל.

דוד אמסלם: זה כמעט כל קריית הממשלה.

<אייל סיסו: אני פחות מחצי שנה בתפקיד, אנחנו - - -

דוד אמסלם: לא הבנתי, אז אתם לא נותנים לארבעה אנשים להיכנס לשם?

<יהודה שרף: לא, זה לא ארבעה, להכניס את העולים.

דוד אמסלם: דרך אגב מה זה העולים?

דוד אמסלם: זה יהודים.

דוד אמסלם: מה זה להכניס אותם?

דוד אמסלם: לא הבנתי, אתם לא רוצים שיכנסו לשם?

<אייל סיסו: הם מוזמנים להיכנס ואנחנו מתואמים ויש לנו תכנית מסודרת.

דוד אמסלם: לא הבנתי, זה עסק פרטי שלכם?

<אייל סיסו: אני עונה.

<אייל סיסו: אנחנו מתואמים והם מוזמנים להיכנס ואנחנו - - -

דוד אמסלם: נו, אבל?

<אייל סיסו: ואנחנו כמשרד החוץ, כפי שיהודה מכיר את העמדה שלי לפחות, אנחנו התעקשנו שזה יהיה בתוך השגרירות, מאחר שהשגרירות כ - - - מדינת ישראל ואין מקום שזה ייעשה במקום אחר, למעט השגרירות.

דוד אמסלם: נכון, זה נשמע לי מאד הגיוני.

<אייל סיסו: עכשיו בהתחלה, יהודה צודק.

<אייל סיסו: היו בהתחלה חילוקי דעות.

<אייל סיסו: אני באופן אישי לא מסכים, תיקנו את זה.

<אייל סיסו: זה יושב עכשיו, אנחנו איתם, מתואמים בצורה מאד מאד מסודרת, לפחות בשלושה חודשים האחרונים, ביחד עם - - -

דוד אמסלם: מתי סיימתם את העניין הזה?

דוד אמסלם: מתי סגרתם את זה?

<יהודה שרף: סגרנו את זה מיד אחרי החגים, כאשר אנחנו בונים - - -

<קריאה: בדצמבר.

<יהודה שרף: בדצמבר הייתי בשטח.

<יהודה שרף: כאשר אנחנו בונים בחצר מתחם חדש.

<יהודה שרף: בונים מא' עד תו.

<יהודה שרף: הבנייה היא בפיקוח ובאחריות משרד החוץ.

<יהודה שרף: אני הייתי בשטח.

<יהודה שרף: ראיתי מה שצריך שם.

<יהודה שרף: סיכמנו את הדברים ואז האדריכל, איך זה נקרא, אדריכל?

<אייל סיסו: אדריכל, כן.

<יהודה שרף: אנשי משרד החוץ ביקשו להוביל את הבנייה.

<יהודה שרף: הם כרגע מובילים את הבנייה.

<יהודה שרף: אני מדבר כרגע על אדיס.

<יהודה שרף: הם כרגע מובילים את הבנייה.

<יהודה שרף: ברגע שתסתיים הבנייה אנשי משרד הפנים יגיעו.

<יהודה שרף: האיש שנמצא בשטח, אגב מישהו נמצא בגונדר.

דוד אמסלם: דרך אגב, על איזו בנייה אנחנו מדברים?

<יהודה שרף: אנחנו בונים - - -

<קריאה: יבילים.

<יהודה שרף: לא, זה לא יבילים.

<יהודה שרף: אנחנו בונים מבנים טרומיים, זה לא יבילים.

<יהודה שרף: אנחנו בונים מבינים טרומיים שיתנו מענה לעולים שצריכים להיכנס לשגרירות.

<יהודה שרף: הם יתנו מענה לאנשי משרד הבריאות, למעבדה הרפואית שלהם, יתנו מענה לאנשי משרד הפנים ולאיש שלי.

דוד אמסלם: כל זה מתי נגמר, יהודה?

<יהודה שרף: אני לא אוכל לתת לך תשובה.

<יהודה שרף: רק משרד החוץ יכול להגיד לך את קצב העבודה שם.

דוד אמסלם: מתי אתם מסיימים את המבנים היבילים האלה, שאתם בונים?

<אייל סיסו: תוך חודש ימים.

דוד אמסלם: חודש ימים מהיום?

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: דרך אגב, למה אתם צריכים את כל המבנים האלה?

דוד אמסלם: למה אי אפשר לעשות שם איזה מה שנקרא, הרי מדובר על משהו זמני.

דוד אמסלם: למה אתם על הדרך גם צריכים יבילים ו - - -

אברהם נגוסה: עשרות אלפי עולים עברו דרך השגרירות, אז מה נוצר עכשיו?

אברהם נגוסה: מה?

אברהם נגוסה: מה?

אברהם נגוסה: למה?

אברהם נגוסה: איפה כל המבנים שהשתמשו לאלפי עולים שהגיעו לפה?

<אייל סיסו: כל המבנים שאתה מכיר הם ממקרים אחרים נהרסו כבר.

<אייל סיסו: הייתה שם בעיית בטיחות, הרסו אותם ועכשיו צריך לבנות משהו אחר, יביל, זמני, כדי לקדם את הנושא הזה כמה שיותר מהר.

דוד אמסלם: אתה אומר עוד חודש מהיום זה נגמר?

<אייל סיסו: אני מקווה שכן.

דוד אמסלם: ואז בעצם-.

דוד אמסלם: מה אתה עושה לי ככה, יהודה?

דוד אמסלם: זה לא יהיה חודש?

<יהודה שרף: להערכתי לא.

דוד אמסלם: כמה זמן?

<יהודה שרף: אני אשמח מאד אם לפני פסח אני אוכל להתחיל לעבוד שם.

<יהודה שרף: אני מכיר קצב, לצערי אני מכיר את קצב העבודה.

דוד אמסלם: הבנתי, טוב.

דוד אמסלם: שנייה, אני רוצה לעבור לעמוס עוד פעם.

דוד אמסלם: עמוס, אתה מבחינתך, אנשים מגויסים, הכל בסדר?

<עמוס ארבל: אנחנו יכולים להתחיל לעבוד ברגע שיש לנו את כל התנאים הרלבנטיים לעבוד גם באדיס וגם בגונדר.

<עמוס ארבל: הייתה קודם התייחסות שלי לגבי המצב הביטחוני שהוא נרגע ואפשר לצאת.

<עמוס ארבל: היבילים מונעים מאיתנו או מקום העבודה מונע מאיתנו להתחיל לעבוד באדיס.

<עמוס ארבל: התכנסנו לפני כשלושה שבועות, חודש, משרד החוץ, הסוכנות ואנחנו.

<עמוס ארבל: ברגע שהגיע אישור מהשגרירה לגבי גונדר, שהמצב נרגע, אפשר להתחיל לעבוד בגונדר.

<עמוס ארבל: אוקיי?

<עמוס ארבל: מבחינתי יש שלושה עובדים ותיקים, שיודעים את העבודה.

<עמוס ארבל: אגב ללא קשר, יש פה הרבה מאד עבודה בישראל, של כל העובדים האחרים – 12 עובדים של אגף מרשם ומעמד – שעוסקים בכל העניין של בדיקת הזכאות כאן בארץ, חיבור למשפחה.

<עמוס ארבל: אני לא אכנס כאן לתהליך הטכני של העבודה המקצועית, אבל יש הרבה מאד עבודה כאן, ללא קשר למה שנעשה שם באתיופיה.

<עמוס ארבל: אנחנו יכולים להתחיל לעבוד בגונדר.

<עמוס ארבל: מבחינתי, ביום ראשון הקרוב, ב-26 בחודש, אני אמור להוציא שלושה עובדים לגונדר, שיהיו שם עד ערב פסח, עד ה-6 באפריל בשהייה רצופה.

<עמוס ארבל: זה עובדים שהם משאירים פה משפחות.

<עמוס ארבל: עובדים שם רצוף, עם לינה וכל מה שנדרש לעובד, על פי משהו שהוא חדש.

<עמוס ארבל: יצא ברגע שהתחלתי לדבר איתם על לצאת לאתיופיה.

<עמוס ארבל: הם דרשו שכר שונה משכר של עובד כאן במדינת ישראל.

<עמוס ארבל: לטעמי, מוצדק בעניין הזה, כי התנאים שם הם אחרים, העבודה שם היא אחרת וכן הלאה.

<עמוס ארבל: שוב, גם בעניין של להשאיר פה בני משפחה וכל התנאים שמסביב.

<עמוס ארבל: אנשי משאבי אנוש שלנו, התקציבים, ניסינו אגב לעשות שהם יקבלו את השכר דרך הסוכנות או דרך משרד החוץ ושזה לא יהיה דרכנו.

<עמוס ארבל: הייתה התנגדות של אנשי החשבות שלנו, גם מניגוד עניינים מול הסוכנות וגם בחלק האחר של משרד החוץ.

<עמוס ארבל: נכון להיום זה עלה לנציב שירות המדינה היום בבוקר, על ידי סמנכ"ל מינהל ומשאבי אנוש, כדי שיהיה אפשר להוציא אותה ביום ראשון הקרוב.

<עמוס ארבל: מהתשובה שאני קיבלתי בהודעה טלפונית, הנציב לא אישר.

<עמוס ארבל: הוא ביקש - - -

דוד אמסלם: מה זאת אומרת?

דוד אמסלם: כולם תקועים שם בגלל כמה שעות נוספות?

דוד אמסלם: זה מה שאתה אומר לי?

<עמוס ארבל: זה לא כמה שעות נוספות.

<עמוס ארבל: הם ביקשו שכר נדמה לי, ואני לא רוצה להגיד פה הגדרות שאני לא עוסק בהן, כי זה סוגיות - - -

דוד אמסלם: לא משנה.

<עמוס ארבל: יש פה מישהו מהנציבות?

דוד אמסלם: שלושה אנשים.

דוד אמסלם: על כמה אנשים מדובר?

<עמוס ארבל: שלושה.

דוד אמסלם: שלושה, בבקשה.

דוד אמסלם: דרך אגב, זה גם היה בעבר.

דוד אמסלם: מה היה בעבר?

<אבישג סול מויאל: זה 12.5 - - -

<עמוס ארבל: בעבר היותר רחוק הם קיבלו שכר שונה.

<עמוס ארבל: בהחלטת הממשלה של שנת - - -

אברהם נגוסה: שכר או אש"ל?

אברהם נגוסה: תבדיל.

<עמוס ארבל: לא, אש"ל אין שום בעיה.

<עמוס ארבל: אש"ל נשאר 60 דולר - - -

אברהם נגוסה: אתה אמרת לי אש"ל בזמנו.

<עמוס ארבל: אני מדבר על השכר הבסיסי שלהם, שהם מבקשים שכר של שליח ולא שכר של עובד רשות האוכלוסין שעובד בלשכה.

דוד אמסלם: בצדק.

<עמוס ארבל: לטעמי בצדק וזה נכון לעשות את זה.

<עמוס ארבל: הנציבות - - -

דוד אמסלם: מה אתם אומרים שם?

<אבישג סול מויאל: היום זה עלה לנציב שירות המדינה ובשתים עשרה וחצי - - -

דוד אמסלם: דרך אגב, למה זה עלה רק היום?

<אבישג סול מויאל: לא, עד עכשיו הוצעו כמה פתרונות.

דוד אמסלם: אני שואל למה עד היום רק היום זה עלה?

<אבישג סול מויאל: אני אומרת שזה לא היום.

<אבישג סול מויאל: היום התקבלה החלטה כן לאשר את זה כשליח.

דוד אמסלם: אה, היום קיבלתם את ההחלטה?

<אבישג סול מויאל: עד עכשיו נעשו כמה פתרונות מול המשרד, שהם לא רצו לקבל אותם.

עמר בר-לב: מה זה, הם לא מעודכנים?

עמר בר-לב: מה זה הדבר הזה?

דוד אמסלם: שנייה, עכשיו אנחנו נראה.

<עמוס ארבל: באמצע הדיון, היום זה היה במקרה.

דוד אמסלם: היום במקרה.

דוד אמסלם: היום בעצם אישרתם להם את זה כשליחים?

<עמוס ארבל: הם יוכלו לצאת ביום ראשון הקרוב כשליחים.

דוד אמסלם: אתם מבינים?

דוד אמסלם: מה השם שלך?

<אבישג סול מויאל: אבישג.

דוד אמסלם: אבישג, את מבינה את האבסורד שקורה פה בשולחן?

<אבישג סול מויאל: עד עכשיו היו שתי אופציות שנמסרו למשרד, אחת באמת האופציה של השליחים והאופציה השנייה זה אופציה של כל מיני תוספות נוספות לשכר של העובדים שלכם.

<אבישג סול מויאל: אתם בחרתם לא לקחת את האופציה של התוספות הנוספות, למרות שההפרשים לא היו מאד גדולים.

<אבישג סול מויאל: בסיכום עם הנציב ובגלל ההבנה של החשיבות הזו, כן אפשר, בכפוף לאישור של אגף התקציבים, להוציא אותם כשליחים.

דוד אמסלם: זאת אומרת נכון לעכשיו הבעיה נפתרה?

<עמוס ארבל: היא אומרת בכפוף לאישור אגף התקציבים, אז כנראה יש פה עוד - - -

דוד אמסלם: יש פה אגף תקציבים?

<אייל מדן: אני לא מכיר את הנושא הזה.

<אייל מדן: זה משהו שרק עכשיו עלה.

<אייל מדן: אני אייל מדן מאגף התקציבים, רפרנט קליטה.

<אייל מדן: אני יכול רק להתייחס ולהגיד שהנושא לא הובא לידיעתנו, אז אין לי התייחסות כרגע.

דוד אמסלם: אז זו החלטה שלך, או שאני צריך להביא את שר האוצר בשביל השלושה חברה האלה, עם שתי השעות הנוספות?

<אייל מדן: אנחנו נבחן - - -

דוד אמסלם: אני שואל, לא יודע.

דוד אמסלם: יש פה איזה חד גדיא.

דוד אמסלם: אני פקיד, דרך אגב, מעולם לא נתקלתי בדבר כזה.

דוד אמסלם: באבסורד כזה מעולם לא נתקלתי.

דוד אמסלם: אם הייתם עובדים אצלי, היום לא הייתם בעבודה.

דוד אמסלם: עכשיו.

דוד אמסלם: זה לא הגיוני מה שקורה כאן.

דוד אמסלם: אתם משאירים 1,300 יהודים בשביל איזה 4-5, 7-8 שעות נוספות?

דוד אמסלם: או איזה 1,000 שקל, לתת להם עוד איזה 1,000 שקל - לשלושה עובדים כן או לא? אני שואל.

<אבישג סול מויאל: אני חושבת שהוא חצי שעה דיבר על למה הסיבות האחרות שבגללן העולים נשארו שם.

דוד אמסלם: לא, אני שואל משהו אחר.

דוד אמסלם: הוא מעכב אותם לפחות יום, את יודעת מה, יום.

דוד אמסלם: תיסעי איתי לשם את תביני על מה מדובר.

<אבישג סול מויאל: האמת היא שזה עלה וברגע שהמשרד לא קיבל את האופציות שנתנו - - -

דוד אמסלם: לא, אני שואל האם אתם קיבלתם את הדרישה ואישרתם אותה או המשכתם להתווכח כאילו מדובר בשקי תפוחי אדמה ואפשר ויש לנו זמן להתווכח.

דוד אמסלם: בואו נדבר.

דוד אמסלם: יש פה איזה סכסוך עבודה?

דוד אמסלם: אולי נעשה שביתה?

דוד אמסלם: כולה על שלושה עובדים.

<אבישג סול מויאל: יש פרוצדורה שצריך לפעול לפיה.

דוד אמסלם: אבל לפעמים הפרוצדורה הזאת הורגת את המהות.

<אבישג סול מויאל: הפרוצדורה הזו הרגה את המהות?

דוד אמסלם: כן.

<אבישג סול מויאל: כי זה לא נשמע ככה.

דוד אמסלם: למה לא נשמע?

דוד אמסלם: בגלל שיש שם 1,300 יהודים תקועים כבר חצי שנה, בגלל שאתם רבים.

דוד אמסלם: יש פה הרבה תחנות.

דוד אמסלם: יש פה תחנה של בינוי ויש תחנה של זה.

דוד אמסלם: שימו לב מה קורה כאן.

דוד אמסלם: יש פה משרד החוץ, לא מתאים לו.

דוד אמסלם: אחרי זה התאים לו ואחרי זה יש לנו בעיה לגייס את העובדים ואחרי זה יש לנו בעיה של האש"ל ועוד מעט של החמוצים.

דוד אמסלם: חברה, יש שם 1,300 איש שנמצאים בתנאים קשים מאד.

דוד אמסלם: אתם חצופים.

<אבישג סול מויאל: אבל אף אחד לא מתווכח על החשיבות של להביא אותם לארץ.

דוד אמסלם: לא, במעשים שלכם בוודאי.

דוד אמסלם: אתם לא צריכים להתווכח, אתם פועלים ככה.

<עמוס ארבל: אם זה עלה לרמה של נציב שירות המדינה היום, אז כנראה - - - למטה, שיחליטו את ההחלטה - - - החלטה, חשבו שאולי זה לא חשוב.

דוד אמסלם: אני מניח שגם אני יכול לנחש - - -

<עמוס ארבל: ב-26 בחודש - - -

דוד אמסלם: שנייה, עמוס.

דוד אמסלם: אני יכול גם לנחש שאם לא היינו קובעים את הישיבה להיום, אני מניח שזה גם לא היה נפתר היום.

<אבישג סול מויאל: קודם כל האופציות שנמסרו היו מספיק טובות והיה אפשר לצאת איתן, גם עם האופציות שהיו עד עכשיו.

<אבישג סול מויאל: זה שבכל זאת הם התעקשו על השליחים למרות שאנחנו מדברים על מאות שקלים בודדים, זה - - -

דוד אמסלם: אבל אבישג, אני לא שם.

דוד אמסלם: אני לא נציב שירות המדינה.

<אבישג סול מויאל: בסדר.

דוד אמסלם: ואני לא משרד האוצר.

דוד אמסלם: אנחנו פה חברי כנסת שהעברנו החלטה.

דוד אמסלם: יש פה החלטת ממשלה שצריך לממש אותה ואתם כל היום רק מתעסקים איך לא עושים אותה.

דוד אמסלם: זה מדהים אותי.

דוד אמסלם: עכשיו, על מה מדובר?

דוד אמסלם: על עוד איזה 200 מיליון שקלים?

דוד אמסלם: שלושה עובדים.

דוד אמסלם: שלושה עובדים.

דוד אמסלם: מה שאני שומע מעמוס.

דוד אמסלם: אתה יודע מה, אז ניתן לו עוד 1,000 שקלים שלא מגיעים לו, רק שייסע.

דוד אמסלם: אבל אתם – לא.

דוד אמסלם: יש כללים, פרוצדורה, נשבות.

דוד אמסלם: סכסוך עבודה.

דוד אמסלם: נביא אחד - - - רק השעות הנוספות שישבתם על הדיון הזה עלו יותר.

<אבישג סול מויאל: אני חושבת שאתה מתמקד בנקודה הלא חשובה פה.

דוד אמסלם: אני מבקש, אל תחלקי לי ציונים ואל תגידי לי מה חשוב, מה לא חשוב.

<אבישג סול מויאל: לא, כי לא בזה הייתה תלויה היציאה - - -

דוד אמסלם: לא, אני יוצא מדעתי על התשובה שלך.

<אבישג סול מויאל: אז אני יוצאת מדעתי כי לא בזה זה היה תלוי.

<אבישג סול מויאל: זה נחמד להיתפס עכשיו לנקודה - - -

דוד אמסלם: ממתי את ערה לנושא הזה?

<אבישג סול מויאל: לנקודה הכי שולית.

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: ממתי את ערה לנושא הזה?

דוד אמסלם: לפני יומיים?

<אבישג סול מויאל: בכל הדיונים.

<אבישג סול מויאל: לא, ממש לא.

דוד אמסלם: שאלתי.

דוד אמסלם: מתי עמוס פנה אליכם?

<אבישג סול מויאל: שוב, אני לא יודעת מתי עמוס פנה לנציבות.

דוד אמסלם: בערך.

<אבישג סול מויאל: לא יודעת.

<אבישג סול מויאל: עמוס, תן להם מידע.

<עמוס ארבל: שבועיים-שלושה לפחות.

<אבישג סול מויאל: אוקיי.

<אבישג סול מויאל: אז שבועיים-שלושה אנחנו מדברים.

<אבישג סול מויאל: על זה התעכבו 1,300 עולים?

<אבישג סול מויאל: בגללנו?

דוד אמסלם: לא, אבל את תרמת את השבועיים שלך והוא את החודשיים שלו והוא את הגיוס עוד חודשיים וככה הגענו לשישה חודשים.

<עמוס ארבל: - - - ב-26 בחודש כן או לא?

<עמוס ארבל: מבחינתי זו גם תקלה.

<עמוס ארבל: אנשים משאירים פה משפחות, צריכים לדעת, להתארגן, לנסוע, צריך.

<עמוס ארבל: זה לא עובד ככה.

<עמוס ארבל: זה עוד שישה ימים.

אברהם נגוסה: עמוס, למה חיכית שבועיים עד שלושה שבועות?

<עמוס ארבל: כי בהתחלה חשבנו להוציא אותם דרך הסוכנות.

<עמוס ארבל: החשבות שלנו לא אישרה.

<עמוס ארבל: אחרי זה עברנו לשלב מול משרד החוץ.

<עמוס ארבל: שוב הם חזרו בהם, אנחנו חזרנו.

<עמוס ארבל: את כל זה ניהלו אנשי משאבי אנוש ותקציבים שלנו.

<עמוס ארבל: אני לא ניהלתי את המשא ומתן.

דוד אמסלם: טוב, בואו נתקדם.

<עמוס ארבל: את המגעים האלה.

דוד אמסלם: אייל - - -

<עמוס ארבל: ואז חזרנו חזרה לנציבות ומהנציבות קיבלנו תשובה שלילית.

דוד אמסלם: רגע, עמוס.

דוד אמסלם: אייל, בסוף הדיון אתה יושב עם עמוס ואיתה, סוגרים את הפינה, יוצאים מפה עם תשובה חיובית.

דוד אמסלם: לא עכשיו ללכת למ"פ בהצעדה ולבקש אישורים.

דוד אמסלם: זה כולה שלושה אנשים, אז אני מבקש לגמור את האבסורד.

אברהם נגוסה: יש כבר תקציב שאושר.

אברהם נגוסה: בואו נבהיר את העניינים.

אברהם נגוסה: אתם מנסים למרוח.

אברהם נגוסה: חברי, חברי הכנסת, באמת תודה שבאתם.

אברהם נגוסה: חבר הכנסת מאיר כהן, חבר הכנסת עמר בר לב, חברת הכנסת קסניה סבטלובה וחברת הכנסת שרן השכל וכבוד הרב הראשי של יהודי אתיופיה, הרב יוסף הדנה.

אברהם נגוסה: תראו, בואו נתחיל מהחלטת הממשלה.

אברהם נגוסה: החלטת הממשלה התקבלה ב-11 באוגוסט עם תקציבים.

אברהם נגוסה: תקציבים שאם אתם לא מכירים את הטבלה – כמה הממשלה הקציבה לרשות אוכלוסין לקדם את העלייה – 390,000 שקלים להביא 1,300 עולים עד נובמבר.

אברהם נגוסה: ההחלטה מדברת בסעיף 4: משרד הפנים ייערך לתחילת בחינת הזכאות בהתאם לסעיף 1, תוך 60 יום מקבלת החלטה זו.

אברהם נגוסה: מובהר בזאת כי הבאת הממתינים בגונדר ובאדיס אבבה לא תתעכב עד לגיבוש רשימת כל הזכאים לכניסה לישראל על פי החלטה זו ותעשה במקביל.

אברהם נגוסה: לכן מה שאתה אמרת, עובדים פה, מכינים וכל זה, בהחלטה כתוב שלא צריך להמתין, צריך להתחיל שם תוך 60 יום.

אברהם נגוסה: סעיף 5 להחלטה: החלטה זו מיועדת להביא עד 1,300 מועמדים שכניסתם תאושר במהלך תקופה של 12 חודשים, ככל הניתן החל מחודש נובמבר 2016 ולא יאוחר – אני חוזר על זה – ולא יאוחר מיום 1 בדצמבר 2016.

אברהם נגוסה: איפה אנחנו נמצאים?

אברהם נגוסה: ב-20 בפברואר.

אברהם נגוסה: 8 חודשים מאז החלטת הממשלה.

אברהם נגוסה: סעיף 12: משרד האוצר יעמיד לידי רשות האוכלוסין וההגירה, עם קבלת ההחלטה, שבעה תקנים זמניים עד תום השלמת הבאתם של המועמדים שכניסתם תאושר בתוקף להחלטה זו, לרבות הוצאות טיסות, אש"ל והנהלת עובדי הרשות במלואם.

אברהם נגוסה: נציבות שירות המדינה תאפשר הליך מהיר – אני רוצה שתקשיבי לי – נציבות שירות המדינה תאפשר הליך מהיר שיאפשר את קליטת הצוות עד ה-1 בספטמבר 2016.

אברהם נגוסה: את אמרת שאת מודעת לזה, קיבלתם החלטה רק היום, גם זה לא סופי כי נציג האוצר לא בתמונה, הוא לא יודע על זה.

אברהם נגוסה: אז 1 בספטמבר.

אברהם נגוסה: סעיף 13: הסוכנות, אל תברחו מהאחריות.

<יהודה שרף: אני לא בורח מכלום.

אברהם נגוסה: סעיף 13: הממשלה רושמת לפניה את התחייבותה של הסוכנות היהודית לקיים פעולות הכנה לעלייה לישראל.

אברהם נגוסה: הכנה לעלייה לישראל, אוקיי?

אברהם נגוסה: ואת הנדרש לצורך קיומן.

אברהם נגוסה: לאפשר ביצוע בדיקות רפואיות בתיאום ובמימון משרד הבריאות ולארגן את כרטיסי הטיסה והדרכונים של המועמדים, שכניסתם לישראל אושרה.

אברהם נגוסה: עכשיו שמעתם את החלטת הממשלה.

אברהם נגוסה: התקציב כתוב פה.

אברהם נגוסה: רשות האוכלוסין להגירה – 90,000 לשנת 2016 שלא מומשו.

אברהם נגוסה: לשנת 2017 – 300,000 שקלים, בסך הכל 390,000 שקלים.

אברהם נגוסה: עכשיו אני שואל את הסוכנות היהודית קודם כל, זו לא פעם ראשונה שאתם עובדים באתיופיה.

אברהם נגוסה: זו לא פעם ראשונה שאתם מוציאים אנשים מתוך המלחמה.

אברהם נגוסה: בתוך.

אברהם נגוסה: אנחנו יודעים מה עשיתם בסרביה.

<יהודה שרף: אני אענה.

אברהם נגוסה: רגע, רגע.

אברהם נגוסה: אתה תענה.

אברהם נגוסה: אני אומר מה זאת אומרת שעד עכשיו אין מבנה?

אברהם נגוסה: זה לא זה ולא זה.

אברהם נגוסה: עשרות אלפי יוצאי אתיופיה עברו דרך השגרירות.

אברהם נגוסה: זה אחד.

אברהם נגוסה: שניים, בגונדר המבנה, הכל מוכן, אין שום בעיה.

אברהם נגוסה: המהומות היו, אמרתם שבועיים, אני מקבל שבועיים, אוקיי, אבל אנחנו מדברים על שמונה חודשים, רבותי.

אברהם נגוסה: דבר נוסף שאני רוצה להגיד לך, יהודה, האחריות לגבי הסכסוך עם משרד החוץ, אני יודע, אתם רציתם לצאת בחוץ.

אברהם נגוסה: משרד החוץ אמרו לא, לא, החלטת הממשלה, אחריות הממשלה, צריך לעשות את זה בתוך המתחם של נציגות מדינת ישראל.

אברהם נגוסה: בצדק.

אברהם נגוסה: הם צודקים.

אברהם נגוסה: מה?

אברהם נגוסה: אמרתם לי שזה מבנה, קרוואן או משהו זמני.

אברהם נגוסה: קונטיינר.

אברהם נגוסה: להקים שם זמני.

אברהם נגוסה: אז גם אם הייתם מדברים, גם השגרירה הייתה נותנת מבנה זמני שם.

אברהם נגוסה: ולכן הבעיה לא הייתה משרד החוץ ואתם, הסוכנות יודעים לעשות, אם אתם רוצים, יחד עם משרד הפנים.

אברהם נגוסה: ולכן, משרד הפנים, אני שמעתי אתכם, כאילו שאני לא יודע שום דבר.

אברהם נגוסה: אתם מנסים למרוח פה את חברי הכנסת.

<יהודה שרף: אפשר?

אברהם נגוסה: תראה, משרד הפנים – 60 יום הייתם צריכים להחליט.

אברהם נגוסה: להתחיל.

אברהם נגוסה: אבל למה זה כל כך הרבה?

אברהם נגוסה: למה זה לוקח שמונה חודשים?

אברהם נגוסה: באדיס אבבה היו מהומות?

אברהם נגוסה: לא היו.

אברהם נגוסה: פשוט אתם עושים אחד לשני, מכסים.

אברהם נגוסה: נציבות המדינה, כאילו שהם לא יודעים.

אברהם נגוסה: להפתעתנו אגף התקציבים של משרד האוצר בכלל לא ידעו על החלטת הממשלה.

<אייל מדן: זה לא נכון.

<אייל מדן: אנחנו מכירים את ההחלטה וגם תקצבנו אותה.

אברהם נגוסה: אבל אתה אמרת שאתה לא ידעת.

<אייל מדן: אני התייחסתי רק לנושא של התקצוב הנוסף של השליחים, שזה הגיע עכשיו.

<אייל מדן: זה לא הובא לידיעתנו בכלל.

אברהם נגוסה: לפני כחודש עמוס אמר לי בשיחה אישית – יש לנו בעיות של לקבל מכתב מהשגרירה, ממשרד החוץ.

אברהם נגוסה: קיבלתם.

<עמוס ארבל: נכון.

אברהם נגוסה: אמרת שאש"ל עובדי הסוכנות מקבלים יותר ולכן העובדים שלך לא מוכנים, לא אמרתי לי על הבעיה של המשכורת.

אברהם נגוסה: אמרת לי שהם רוצים לקבל יותר אש"ל.

<עמוס ארבל: זה המשכורת.

אברהם נגוסה: אז בשביל זה צריך לעכב שמונה חודשים?

אברהם נגוסה: בגלל אש"ל?

<עמוס ארבל: אני יכול לענות?

אברהם נגוסה: כן.

<יהודה שרף: שאני אענה קודם, אדוני?

אברהם נגוסה: כן, כן.

<יהודה שרף: אוקיי.

<יהודה שרף: אדוני אמר שהסוכנות היהודית יודעת להוציא אנשים תחת אש וזה נכון ואתה יודע בדיוק כמה פעמים שאני עשיתי את זה אישית.

<יהודה שרף: לצורך העניין, אני רציתי להתחיל לעבוד מחוץ לשגרירות כדי לזרז עניינים, לא כדי לריב.

<יהודה שרף: כי ברגע שראיתי שאני בבעיה בשגרירות, אמרתי אני הולך עם תקציב, בלי תקציב, שוכר משרדים ומתחיל לעבוד.

<יהודה שרף: קיבלתי וטו על ההחלטה הזאת ואז נאלצנו ללכת לעבוד בתוך השגרירות.

<יהודה שרף: בתוך השגרירות, אדוני יושב הראש, ואתה מכיר את השגרירות, אי אפשר.

<יהודה שרף: לא נתנו לי לעבוד בתוך המבנה, בתוך המשרדים, משרדים שלי, מסיבות שכרגע אני לא נכנס אליהן.

<יהודה שרף: ואז אני נאלץ להקים בתוך השגרירות, בחצר, מתחם.

<יהודה שרף: ואמרתי את זה.

<יהודה שרף: עכשיו, אני לא אחראי להקים את המתחם.

<יהודה שרף: אני לא איש משרד החוץ.

<יהודה שרף: מי שעושה את המשא ומתן עם קבלנים שם זה לא אני.

<יהודה שרף: בגונדר כן, כי זה מתחם שלי.

<יהודה שרף: מי שעושה את המשא ומתן זה לא אנחנו.

<יהודה שרף: ללא כל קשר למשא ומתן, אדוני אמר למה לא העליתם.

<יהודה שרף: אדוני יודע שאני יכול להעלות רק כשאני מקבל אישור ממשרד הפנים להעלות את פלוני אלמוני.

<יהודה שרף: ביום הכיפורים העלינו 88 אנשים ואדוני יודע, כי היה להם אישור.

<יהודה שרף: אם אין לנו אישור, למי אני אבוא?

<יהודה שרף: אתה מדבר איתי על הכנת עלייה - - -

אברהם נגוסה: לא, לא, אני אמרתי בעניין ההכנה.

<יהודה שרף: סליחה, אדוני תקף.

<יהודה שרף: אני עונה על ההכנה.

<יהודה שרף: הכנת עלייה עושים למועמד עלייה.

<יהודה שרף: אני לא אעשה הכנת עלייה, אני לא אחזור על השגיאות שעשיתי בעבר, שעשיתי הכנת עלייה לאנשים ובסוף הם קיבלו סירוב ומי שאמר לאנשים על הסירוב זה רק אנחנו.

<יהודה שרף: הייתי צריך להסתכל לאנשים בעיניים ואמרו לי אבל הכנת אותי לעלייה, אבל הם קיבלו סירוב.

<יהודה שרף: אני לא חוזר על הדבר הזה, אני לא אביך את האנשים.

אברהם נגוסה: אני מדבר על הלוגיסטיקה.

<יהודה שרף: כאשר אקבל רשימה של אנשים - - -

אברהם נגוסה: אני מדבר על הלוגיסטיקה.

אברהם נגוסה: מה הבעיה - - -

<יהודה שרף: הלוגיסטיקה אני מוכן.

אברהם נגוסה: מה הבעיה לסוכנות לעשות - - -

<יהודה שרף: את מי אני אכין?

<יהודה שרף: אדוני, את מי אני אכין?

אברהם נגוסה: מה הבעיה לסוכנות לעשות את המבנה בתוך אדיס אבבה, לזרז את זה.

<יהודה שרף: אין לי בעיה.

<יהודה שרף: מי שמוביל את זה זה לא אני.

אברהם נגוסה: האם ביקשתם מהשגרירה שתיתן לכם חדר זמני או מבנה שם?

<יהודה שרף: כן, כן.

<יהודה שרף: אני הייתי במקום.

אברהם נגוסה: מה הייתה התגובה שלה?

<יהודה שרף: כן.

<יהודה שרף: כן.

<עמוס ארבל: אני - - - משרד החוץ.

<עמוס ארבל: עם בטמ"ח, עם סמנכ"ל תיאום, סמנכ"ל אפריקה, שכולם התעקשו שהכל יהיה רק בתוך הנציגות.

<יהודה שרף: בחצר.

<עמוס ארבל: מול ממשלת אתיופיה אסור לעשות שזה יהיה מחוץ.

<עמוס ארבל: בתוך החצר בלבד.

אברהם נגוסה: אז למה אתם התנגדתם, משרד החוץ?

<עמוס ארבל: בצד המדיני בכלל, לא בצד ה - - -

אברהם נגוסה: למה אתם התנגדתם שביקשו זמני עד שיהיה מבנה, למה אתם התנגדתם?

אברהם נגוסה: אתם יודעים את החלטת הממשלה.

אברהם נגוסה: מתי צריך להתחיל אותה?

<יהודה שרף: זה הביטחון שלהם התנגד.

<יהודה שרף: ביטחון משרד החוץ התנגד, אדוני יושב הראש.

<יהודה שרף: אני אעזור למר סיסו.

<יהודה שרף: לא החברה של מר סיסו התנגדו - - -

דוד אמסלם: קודם כל אל תעזור לו.

אברהם נגוסה: למה אתה עוזר לו?

<יהודה שרף: הוא לא היה שם.

דוד אמסלם: יהודה, אל תעזור לו.

דוד אמסלם: דבר שני, משרד החוץ זה כולל כל המרכיבים.

דוד אמסלם: משרד החוץ זה משרד החוץ.

דוד אמסלם: יכול להיות שיש להם מדינה בפני עצמה.

דוד אמסלם: יכול להיות.

דוד אמסלם: עוד מעט נברר.

דוד אמסלם: למה לא אפשרתם להם באופן זמני?

דוד אמסלם: המתחם שם קטן?

<אייל סיסו: לא.

דוד אמסלם: למה?

<אייל סיסו: משרד החוץ לא אפשר משתי סיבות.

<אייל סיסו: אחת זו הסיבה המדינית.

<אייל סיסו: סליחה, אני אדבר קודם כל על למה לא לעבוד בחוץ.

<אייל סיסו: לא רצינו שיעבדו בחוץ מסיבה מדינית, לא רצו בגלל ממשלת אתיופיה - - -

דוד אמסלם: את זה הבנו.

אברהם נגוסה: את זה הבנו.

דוד אמסלם: אנשים כאן לא יודעים שהמתחם של השגרירות הוא כמעט פעמיים אצטדיון טדי.

<אייל סיסו: 18 דונם.

<אייל סיסו: אני יכול להגיד לך בדיוק.

דוד אמסלם: 18 דונם אין בכנסת.

<אייל סיסו: 18 דונם זה השטח של השגרירות.

<אייל סיסו: המבנים עצמם הם קטנים.

דוד אמסלם: אני מבין, אבל כמה אנשים יש לכם בשגרירות שם?

<אייל סיסו: כ-20 איש.

דוד אמסלם: 20 איש יושבים על 18 דונם וצפוף לכם?

<אייל סיסו: לא.

<אייל סיסו: חברה, אנחנו אתכם, אנחנו לא נגד.

דוד אמסלם: מי זה אתכם?

<אייל סיסו: כולנו רואים את זה עין בעין.

דוד אמסלם: אז מה קרה?

דוד אמסלם: אז למה לא נתתם לעבוד באופן זמני?

דוד אמסלם: הייתם מוצאים להם שם איזה חדר וחצי ובינתיים, אחרי זה הייתם אומרים להם תבנו כדי להשאיר לנו את המבנים, אז תבנו ככה.

דוד אמסלם: הרי כל הסיפור הזה זה שיהיה ל - - -

<אייל סיסו: אמר יהודה, יש התנגדות בטמ"ח - - - לשירות ביטחון כללי.

<אייל סיסו: לשירות ביטחון כללי יש הוראות ביטחון, הם אמרו לנו לא לעשות בצורה הזאת.

<אייל סיסו: הם ביקשו לעשות משהו אחר שאנחנו הולכים לעשות היום במטרה לא לפגוע באנשים.

<אייל סיסו: זו הסיבה המרכזית שלא נתנו להם להיכנס באופן זמני.

<אייל סיסו: סגרנו את הנושא הזה.

<אייל סיסו: איך שאתה אומר, משרד החוץ, זה אמנם בטמ"ח והוא כפוף להנחיות שב"כ, אבל ישבנו איתם ביחד, סגרנו את הנושא הזה היום.

<אייל סיסו: יש דרך לפתור את זה.

<אייל סיסו: פתרנו את כל זה ואנחנו ערוכים לביצוע.

אברהם נגוסה: מתי?

<אייל סיסו: אמרנו שאנחנו - - -

אברהם נגוסה: מתי זה יתחיל?

אברהם נגוסה: מתי תתנו לנו לוחות זמנים?

שרן השכל: היום רק סיכמתם עם הביטחון?

<אייל סיסו: כן.

<אייל סיסו: מה זה?

שרן השכל: וכל הדבר הזה זה בגלל שהיום יש ועדה?

שרן השכל: לפני זה לא הייתם בלחץ כדי לסגור את זה?

<אייל סיסו: לא, למה?

<אייל סיסו: אנחנו סגרנו את זה לפני שלושה חודשים.

<אייל סיסו: למה אנחנו זה?

<אייל סיסו: לא סגרנו את זה היום.

<אייל סיסו: אנחנו כבר סגרנו את זה לפני שלושה חודשים.

<אייל סיסו: ישבנו שלושת הגופים ביחד, ביחד עם הביטחון, הבאנו נציגי שב"כ - - -

דוד אמסלם: אייל, בוא נתקדם קדימה.

דוד אמסלם: אתה מבין שמשהו בתהליך פה לא סביר?

דוד אמסלם: זה ברור לך?

<אייל סיסו: מבין.

דוד אמסלם: דרך אגב, כל מה שאנחנו מדברים הוא על משהו זמני.

דוד אמסלם: אנחנו מדברים על כמה חודשים.

דוד אמסלם: לא באנו לבנות איזה משהו.

דוד אמסלם: יכול להיות שעל הדרך אתם לוקחים מהם מימון, הרי יש כמה מבנים שאתם רוצים.

דוד אמסלם: חסר לכם.

דוד אמסלם: אבל אני שואל שאלה וזה ברור לך שמדובר על כמה חודשים.

דוד אמסלם: אני שואל שאלה עכשיו ואני רוצה להסתכל קדימה.

דוד אמסלם: האמת היא, הדיון עד עכשיו היה ברמה של התסכול, כדי להראות לכם איך זה נראה מהצד.

דוד אמסלם: אמרתי, פקידים אצלי, אני ניהלתי למעלה מ-1,200 עובדים.

דוד אמסלם: תשובות כאלה אם הייתי מקבל, ואני מעולם לא פיטרתי עובד, על זה לא הייתם עובדים איתי יותר.

דוד אמסלם: בגלל שזה לא נורמאלי.

דוד אמסלם: אני מנהל פה כבר מאות דיונים בכנסת.

דוד אמסלם: מעולם לא הגעתי לאבסורד כזה.

דוד אמסלם: ויש פה אבסורדים, אבל אתם הורדתם את זה לרמה הכי נמוכה כשמה בקצה?

דוד אמסלם: חיי אדם.

דוד אמסלם: יש שם אני מניח יהודים, שלא יזכו לעלות לארץ ישראל בגלל העיכוב הזה.

דוד אמסלם: אולי מישהו קיבל שם מחלה וכו'.

דוד אמסלם: אני הייתי שם.

אברהם נגוסה: נפטרו כבר.

דוד אמסלם: אין שם בכלל, אי אפשר לסייע להם בקטע הרפואי בכלל.

דוד אמסלם: אז אתה רוצה את המבנה וההיא השעות הנוספות ועמוס עוד לא גייס את השבעה וכל אחד יש לו את הקטע שלו.

דוד אמסלם: בסוף אנחנו מוצאים את עצמנו שמונה חודשים אחרי, כשזה בעצם חורג אפילו מלוחות הזמנים של ממשלת ישראל.

דוד אמסלם: יכול להיות שממשלת ישראל מנחה והתפקידים מתייחסים לזה כאילו זה נייס טו אב.

דוד אמסלם: בסדר.

דוד אמסלם: לא חשוב.

דוד אמסלם: אמרו.

דוד אמסלם: אז מה אם אמרו?

דוד אמסלם: אז מה אם הממשלה אמרה?

דוד אמסלם: אנחנו קובעים.

דוד אמסלם: מה זה חשוב?

דוד אמסלם: יש לנו בעיה של מבנה ועוד פעם אני נכנס לכל החד גדיא שהיה פה.

דוד אמסלם: אז לכן אני אשים את זה שנייה בצד.

דוד אמסלם: אני באמת רוצה לשים את זה שנייה בצד ואני רוצה להסתכל קדימה.

דוד אמסלם: אתם יכולים לתת לי כרגע, ואתה אמרת תוך חודש המבנה הזמני נגמר - - -

<אייל סיסו: חודש, חודש וחצי.

דוד אמסלם: עד החודש, חודש וחצי, אפשר להקצות ליהודה ולעמוס איזה חדר שניים שם?

<עמוס ארבל: מתחילים בהתחלה בגונדר, אדוני.

<עמוס ארבל: בתקווה.

<עמוס ארבל: בעזרת השם.

אברהם נגוסה: מתי?

אברהם נגוסה: מתי?

<עמוס ארבל: ביום ראשון הקרוב שלושת העובדים ייצאו.

דוד אמסלם: ביום ראשון הם יוצאים לגונדר, שם יש להם הכל.

דוד אמסלם: יש להם חדר, מיטה, מים, מקלחת, הכל מכל יש.

<יהודה שרף: אדוני, אדוני, אני בגונדר דיווחתי.

<יהודה שרף: אני מוכן בגונדר.

<יהודה שרף: יש לי משרדים, יש את כל התשתית הלוגיסטית לאנשים.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: אז בואו נתחיל עם גונדר.

דוד אמסלם: עמוס, מתי אתה שולח את החברה?

<עמוס ארבל: ביום ראשון מבחינתי יש להם כרטיסי טיסה.

<עמוס ארבל: הם לא יעלו על המטוס עד שהעניין של השכר שלהם לא ייסגר.

<עמוס ארבל: אני לא יודע לשלם לעובד מדינה, אדוני.

דוד אמסלם: אני אמרתי השכר נסגר עכשיו.

דוד אמסלם: אתם לא יוצאים, אני מסביר.

<עמוס ארבל: תגיד לי סגור, סגור.

<עמוס ארבל: הם מבחינתי עולים.

דוד אמסלם: אייל, אני מסביר.

דוד אמסלם: מר אייל מדן, הגברת אבישג ועמוס, אתם לא יוצאים היום מהכנסת - - -

אברהם נגוסה: לא, אולי ייצאו לכמה דקות.

דוד אמסלם: תן לי דקה.

<עמוס ארבל: שיסגרו את זה.

דוד אמסלם: לא, לא, לא.

דוד אמסלם: זה לא יסגרו.

דוד אמסלם: אתם יושבים כאן.

דוד אמסלם: אתם לא עוזבים את הכנסת היום עד שאתם סוגרים את הפינה ומודיעים לי שהעסק הזה סגור.

<עמוס ארבל: בסדר.

דוד אמסלם: ברור?

דוד אמסלם: זה ברור או לא?

<אבישג סול מויאל: אם אגף התקציבים - - -

דוד אמסלם: אמרתי, יש פה אחד אגף תקציבים.

דוד אמסלם: ולא, אני מחר מביא את נציב שירות המדינה, מנהל אגף התקציבים ואת מנכ"ל משרד הפנים.

דוד אמסלם: יכול להיות שאתם לא יודעים לסגור את זה ואם לא אני אביא את השרים שלכם.

דוד אמסלם: אבל היום מפה אתם לא יוצאים.

דוד אמסלם: אחרי הישיבה אתם יושבים כאן.

דוד אמסלם: אתם רוצים, את הסודה אני אאפשר לכם כאן כמה בקבוקי סודה שיהיו לכם.

דוד אמסלם: אתם יוצאים מכאן כשהעסק הזה פתור.

דוד אמסלם: זה ברור?

דוד אמסלם: ואז בעצם עמוס, אתה שולח את העובדים ביום ראשון.

דוד אמסלם: יהודה, אתה מוכן ביום ראשון לקלוט אותם?

<יהודה שרף: יש לי בן אדם בשטח, בגונדר.

דוד אמסלם: זה מבחינת גונדר.

דוד אמסלם: עכשיו מבחינת אדיס.

דוד אמסלם: מתי המבנים שלך גמורים?

<אייל סיסו: חודש וחצי.

דוד אמסלם: עד אז – אתה יכול לתת לי משהו ביניים או שאתה מעדיף - - -

<אייל סיסו: לא, לא יהיה - - -

<עמוס ארבל: קשה לי לעבוד עם שני צוותים - - -

דוד אמסלם: אה, קשה לך?

דוד אמסלם: זאת אומרת אתה בעצם מניח שבחודש וחצי אתם תגמרו שם?

<אייל סיסו: נסיים לעבוד ואני - - -

אברהם נגוסה: למה.

אברהם נגוסה: לא, לא, לא.

אברהם נגוסה: אני חושב שיש פה - - -

דוד אמסלם: דקה.

אברהם נגוסה: למה?

אברהם נגוסה: יש לך שבעה עובדים, למה זה קשה לך לעבוד במקביל?

אברהם נגוסה: אתה שולח עכשיו שלושה, יש לך ארבעה - - -

<עמוס ארבל: אני יודע - - -.

<עמוס ארבל: באמת שאני יודע.

אברהם נגוסה: אז למה לא יכולים לעבוד במקביל?

<עמוס ארבל: יש לנו פה בארץ גם - - -

דוד אמסלם: רק שנייה, תן לי רק שנייה.

דוד אמסלם: אנחנו מדברים על צוות של שבעה עובדים שחלקם בארץ חלקם שם?

<עמוס ארבל: ברור.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: זאת אומרת בעצם השלושה שם והארבעה פה.

<עמוס ארבל: צריך פה גם צוות שיבדוק, שייתן אישורים, שיעביר - - -

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: זאת אומרת אתה אומר לי בגדול שבעצם אתם עושים את זה לא במקביל אלא בטור.

דוד אמסלם: מתחילים בגונדר, אני מניח שיש שם - - -

<עמוס ארבל: אם אדיס היה מוכן לפני זה, כשהיו מהומות בגונדר יכולתי להתחיל באדיס.

<עמוס ארבל: זה לא משנה.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: לא, עכשיו עמוס, עכשיו.

<עמוס ארבל: שנית אדוני, ההחלטה הזו היא החלטה מסובכת, מורכבת, יש בעיות ביישום שלה, בהיבט המקצועי, בסדר?

<עמוס ארבל: תנו לנו להתגלח קצת על החודש וחצי האלה, בהנחה שביום ראשון יוצאים.

<עמוס ארבל: נלמד אותה יותר טוב, נכיר את התהליך שלה יותר חזק.

<עמוס ארבל: היא לא דומה להחלטות ממשלה קודמות, יש בה כל מיני ניואנסים כאלה ואחרים.

<עמוס ארבל: יחזרו לקראת ערב פסח, נעשה גם חשיבה.

<עמוס ארבל: תוך כדי גם נלמד את התהליך ונראה מיד אחרי פסח כמה להוציא ולאן.

<עמוס ארבל: יכול להיות שאני אחליט להוציא שניים לאדיס ושניים לגונדר.

<עמוס ארבל: יכול להיות שאני אחליט ארבעה רק לאדיס.

<עמוס ארבל: אני לא יודע להגיד לכם.

דוד אמסלם: זאת אומרת מה שאתה אומר לי כרגע - - -

<עמוס ארבל: אני ממשיך ביישום מיד אחרי פסח, להוציא עוד עובדים לאתיופיה.

דוד אמסלם: אז אני רוצה להבין.

דוד אמסלם: מה שאתה אומר לי, תשמע דודי, אנחנו נוציא כרגע שלושה לגונדר, תוך כדי העבודה שלהם אנחנו נלמד את התהליך ואז נשפר אותו – האם אנחנו נפצל אותם - - -

<עמוס ארבל: נכון.

<עמוס ארבל: אנחנו גם נחליט אם צריך אחד פה, שניים פה, אני לא יודע להגיד לך.

דוד אמסלם: הבנתי.

<עמוס ארבל: הכוונה היא מיד אחרי פסח, בהנחה שהמתחם באדיס גמור, לחזור חזרה שוב לעבודה באתיופיה לתקופות של חודשיים-שלושה של שליחים קבועים שלנו.

דוד אמסלם: כשבע

דוד אמסלם: צם אנחנו מסיימים את כל המבצע הזה לפי החלטת הממשלה.

<עמוס ארבל: ובמקביל לעבוד גם בארץ, תוך כדי.

<עמוס ארבל: אני לא עוצר את העבודה בארץ אפילו לא ליום אחד.

דוד אמסלם: הבנתי.

אברהם נגוסה: עוד שאלה.

אברהם נגוסה: ברגע שתתחילו להעלות את האנשים, האם אתם מזרזים להביא אותם רטרואקטיבית, או אתם תתחילו.

אברהם נגוסה: החלטת הממשלה מדברת מעל חודש, אז אנחנו נתחיל בעוד חודש וחצי ונביא מעל לחודש.

אברהם נגוסה: או מה יקרה - - -

דוד אמסלם: הוא אמר את זה.

דוד אמסלם: הם יעמדו בלוחות הזמנים.

<יהודה שרף: אדוני, ברגע שאני מקבל אישור לבן אדם, הוא עושה את הבדיקות הרפואיות.

<יהודה שרף: בתוך שבועיים הוא אמור להיות בארץ.

<יהודה שרף: אנחנו מחויבים שכל עולה שעולה משם, חייב לעבור בדיקות שמשרד הבריאות עושה אותן.

<יהודה שרף: יש לי מעבדה - - -

אברהם נגוסה: הבנתי את הסוכנות.

אברהם נגוסה: השאלה שלי היא יותר לעמוס.

<עמוס ארבל: אז לא הבנתי את השאלה, אדוני.

אברהם נגוסה: הייתם צריכים להתחיל 60 יום אחרי החלטת הממשלה ובהחלטת הממשלה כתוב קצב של 100 לחודש.

אברהם נגוסה: עכשיו אתם הולכים להתחיל נניח - - -

<עמוס ארבל: אני לא מכיר קצב של 100 לחודש.

דוד אמסלם: לא, לא, מה שאברהם אומר שהחלטת הממשלה - - -

<עמוס ארבל: יש לי תשובה מאד מאד ברורה.

<עמוס ארבל: כל אדם שמבחינתנו הוא זכאי - - -

דוד אמסלם: לא, אבל עמוס, לא, לא.

אברהם נגוסה: לא, לא.

<עמוס ארבל: יינתן אישור לסוכנות.

<עמוס ארבל: זה יכול להיות 1,000 בחודש, יכול להיות 3 בחודש.

<עמוס ארבל: אני לא יודע להגיד.

דוד אמסלם: אני אומר בגדול - - -

<עמוס ארבל: אני לא - - - את האישורים.

דוד אמסלם: בגדול החלטת הממשלה דיברה על 1,300 איש בשנת 2017.

דוד אמסלם: זה היה 2016-2017.

<עמוס ארבל: את זה אני מכיר.

דוד אמסלם: איך אמר יהודה?

דוד אמסלם: הוא פתח ואמר אנחנו יכולים להביא, מנובמבר 2016 יכולנו להביא 100 בחודש ועד סוף דצמבר 2017 זה היה 1,300 ואנחנו יכולים להביא את כולם בדצמבר 2017.

דוד אמסלם: 1,300 איש להביא בדצמבר 2017.

<עמוס ארבל: אני עוסק ב- - -

אברהם נגוסה: אין בעיה.

אברהם נגוסה: לא, לא, אבל זה אם משרד הפנים נותן לו אישור.

אברהם נגוסה: לכן אני אומר, אם משרד הפנים - - -

דוד אמסלם: זה בדיוק מה שאני אומר.

אברהם נגוסה: אם משרד הפנים מסוגלים.

דוד אמסלם: אני שואל מבחינה לוגיסטית.

דוד אמסלם: זו השאלה שלנו, מבחינה לוגיסטית – האם בקטע הלוגיסטי, עמוס, אתה עם צוות האנשים שלך, ערוך לזה שיבואו כולם לפי החלטת הממשלה עד סוף השנה, כל ה-1,300.

דוד אמסלם: שלא יהיה מצב שתגיד תשמע, חסר לי עוד 7 עובדים בגלל זה לא הבאנו אותם.

<עמוס ארבל: לא, אני לא אגיד חסרים עובדים.

<עמוס ארבל: אני כן אגיד אולי שלא הגענו ל-1,300 ברי אישורים או זכאים.

<עמוס ארבל: אני לא יודע להגיד לך.

<עמוס ארבל: זה סיפור אחר.

דוד אמסלם: לא, אנחנו דיברנו על קריטריונים.

<עמוס ארבל: נכון.

דוד אמסלם: בסדר, אנחנו יודעים על מה אנחנו מדברים, על אותם קריטריונים.

דוד אמסלם: אני מדבר כרגע בהנחת עבודה שכולם עובדים באותם קריטריונים, בוודאי.

דוד אמסלם: אף אחד לא יגיד לך תביא מישהו שהוא לא.

<עמוס ארבל: אוקיי, זה ברור.

דוד אמסלם: אני מניח שאתם מתכווננים לזה שעד סוף השנה אנחנו נביא את כל ה-1,300 כהחלטה.

<עמוס ארבל: אני לא אעכב אישורים, אדוני.

<עמוס ארבל: יהיה לי 200 בחודש – אני אזרים ליהודה 200 בחודש.

<עמוס ארבל: יהיה לי 300 – 300.

<עמוס ארבל: יהיו 20 – יהיו 20.

<עמוס ארבל: אני לא יודע להגיד לך.

דוד אמסלם: מבחינה לוגיסטית - - -

<עמוס ארבל: כמה מתוכם הוא יביא, אני לא יודע.

עמר בר-לב: למה שתהיה בעיה בכלל?

עמר בר-לב: הרי יש סך הכל נדמה לי 9,000, מועמדים לעלייה.

<עמוס ארבל: כי יש קריטריונים, אדוני.

<עמוס ארבל: זה לא חשוב מה הפוטנציאל, חשוב מי עונה לקריטריון.

עמר בר-לב: בסדר, אז היו שמונה חודשים לבחון.

<עמוס ארבל: לא, לא היו שמונה חודשים.

עמר בר-לב: מה, אני לא מבין.

<עמוס ארבל: לא, לא בחנו את הקריטריונים.

<עמוס ארבל: עכשיו צריך לראיין את האנשים בשטח ולהצליב את המידע.

<עמוס ארבל: כל מי ש - - - יקבל אישור.

דוד אמסלם: עמוס, מה שאתה אומר לי ואני רוצה לחדד, מה שאתה אומר לי הוא שברמה הלוגיסטית - - -

<עמוס ארבל: אנחנו לא מחליטים לפי צבע עיניים.

<עמוס ארבל: מחליטים לפי מה ש - - -

עמר בר-לב: בסדר, חודש תראיין את כל האנשים.

<עמוס ארבל: אני לא אמרתי שיש מניעה לראיין.

<עמוס ארבל: אני לא אמרתי שאחרי 8 שעות זורקים את העט.

<עמוס ארבל: לא זה מה שאמרתי.

<עמוס ארבל: אמרתי שכל מי שירואיין ויעמוד על פי קריטריונים, האישור יעבור לסוכנות היהודית.

דוד אמסלם: זאת אומרת בגדול אתם אומרים בהנחת עבודה שכל ה-1,300 שעומדים בקריטריונים, אין בעיה עד סוף השנה להביא את כולם, מבחינתכם.

<עמוס ארבל: מבחינתנו אין שום בעיה.

דוד אמסלם: יהודה, מבחינת

דוד אמסלם: כם גם אין שום בעיה להביא אותם לארץ.

<עמוס ארבל: למה שתהיה?

<יהודה שרף: אין בעיה.

עמר בר-לב: אדוני יושב הראש, יש לי שאלה.

עמר בר-לב: מה המטרה של הבדיקות הרפואיות?

<קריאה: צנעת הפרט.

דוד אמסלם: אני לא נכנס לזה.

עמר בר-לב: לא, מה זה אומר?

עמר בר-לב: שמישהו לא בריא, הוא לא עולה לארץ?

אברהם נגוסה: לא, לא, לא.

אברהם נגוסה: אני אענה לך.

אברהם נגוסה: לפני שהאנשים עולים למטוס הם צריכים לעבור חיסונים וגם צילומים.

אברהם נגוסה: מי שמטפל בזה זה משרד הבריאות הישראלי, כי הם צריכים קודם כל - - -

עמר בר-לב: בסדר, חיסונים אני מבין, אבל - - -

אברהם נגוסה: לא, לא יבטלו לאף אחד זכאות בגלל שיש לו מחלה כלשהי.

אברהם נגוסה: זה פשוט העניין שעושים את זה כדי להגן על בריאות הציבור, זה הכל.

דוד אמסלם: תראה, בסופו של דבר דואגים לחסן את האנשים, לעשות את הבדיקות, לא רק שם.

דוד אמסלם: יש אזורים בעולם שאתה עושה את הבדיקות האלה כדי גם לטפל בהם.

עמר בר-לב: בסדר גמור, אבל מה שאני חושש, אדוני יושב הראש, שכמו שאנחנו מתפלאים מה קרה בשמונה חודשים האלה ומסבירים לנו כל מיני בירוקרטיות, אני מאד חושש שזה יהיה גם בהמשך.

דוד אמסלם: אני אגיד לך איפה התקלה.

דוד אמסלם: אני אגיד כזה דבר, תראו, בעצם אני רוצה ל - - -

עמר בר-לב: עוד משפט.

עמר בר-לב: אומרים צריך לבנות מתקן לבדוק את האנשים, הבנתי.

עמר בר-לב: בסדר.

עמר בר-לב: צריך לבנות מתקן בשביל לקלוט את האנשים, אבל בשביל לעשות חיסונים?

עמר בר-לב: אנחנו במצב חירום כמו שאתה אמרת.

עמר בר-לב: אי אפשר שכל הסיבות הבירוקרטיות האלה, מעכשיו והלאה יעכבו משהו.

דוד אמסלם: אז לכן אנחנו כבר בזבזנו את השמונה חודשים האלה.

דוד אמסלם: אם הייתי יכול להחזיר את הגלגל אחורה, אז השאלות שלי היו עם לוחות זמנים אחרים.

דוד אמסלם: כרגע אני מסתכל קדימה, אז לכן אני מקבל כרגע דברים קצת יותר אופטימיים שעמוס אומר בהנחת עבודה, וזה לא בהנחה, זה ייסגר כאן היום.

דוד אמסלם: הסיפור של השעות הנוספות של 3 אנשים והוא יוציא אותם ביום ראשון ויתחיל ההליך.

דוד אמסלם: עד פסח הוא גם יבין את הקצב, את הבעייתיות וכו', האם לווסת, לפצל וכו', בגלל שאנחנו מתכוונים שעד סוף השנה כולם יהיו כאן, בדיוק כמו בהחלטה.

דוד אמסלם: בדיוק.

עמר בר-לב: עד איזה סוף שנה.

דוד אמסלם: השנה הזאת, כן.

אברהם נגוסה: אני בספק.

אברהם נגוסה: אני אגיד לך את הדאגה שלי.

עמר בר-לב: מאוגוסט עד אוגוסט?

דוד אמסלם: לא, מדובר בנובמבר, אבל בעיקרון מדובר עד סוף שנת 2017 אבל זה לא חשוב.

דוד אמסלם: אנחנו מבחינתנו, ככל שנביא אותם יותר מהר זה הישג גדול בשבילנו וזו השאיפה שלנו.

עמר בר-לב: נכון.

עמר בר-לב: ואם צריך לשלוח עוד שלושה אנשים מהארץ, אז בואו נשלח.

דוד אמסלם: בדיוק, כן.

עמר בר-לב: במקום ששלושה יהיו שם תשעה חודשים, יהיו שישה, שישה חודשים.

דוד אמסלם: נכון, נכון.

אברהם נגוסה: הדאגה שלי היא שזה לא שאחרי שיקבלו אישור הסוכנות לא תעלה אותם.

אברהם נגוסה: זו לא הדאגה שלי.

אברהם נגוסה: ברגע שהבן אדם אושר, הסוכנות יודעת לעשות את העבודה.

אברהם נגוסה: הדאגה שלי כמה יאושרו.

אברהם נגוסה: אם אתה, עמוס, אתה מכיר את העבודה, אם אתה שולח ביום ראשון שלושה עובדים שיעבדו רק בגונדר, אני חושב שזו בדיחה להגיד שאנחנו נספק את מספר העלייה ונשלים את כל זה לסוכנות היהודית.

אברהם נגוסה: אני חושב שקבלת שבעה עובדים, ואין למיטב ידיעתי מה לבדוק פה.

אברהם נגוסה: אתה היית צריך לשלוח את כל שבעת העובדים לשם.

אברהם נגוסה: לפחות שישה – שלושה באדיס, שלושה בגונדר, שיתחילו לבדוק את זה.

אברהם נגוסה: אתה יודע גם את השיטה.

אברהם נגוסה: אחרי הבדיקות אפשר לעבוד פה בעניינים.

אברהם נגוסה: אחרי שעשו את הבדיקות חוזרים לחגים, לפסח, אני יודע.

אברהם נגוסה: אחרי חודש אתה מחזיר אותם כי מגיע פסח.

אברהם נגוסה: אז לפני שחוזרים יכולים לאשר ביחד את הטפסים שהם מילאו עכשיו.

אברהם נגוסה: אם אתה שולח עכשיו שלושה לאדיס, שלושה לגונדר, עד פסח ימלאו טפסים וזה יכול ללכת.

אברהם נגוסה: אבל מה שאתם מתחילים עכשיו, זה לא ייצא.

אברהם נגוסה: זו בדיחה.

אברהם נגוסה: אני אומר לך.

<עמוס ארבל: טוב, ראשית חבל שאדוני משתמש במושגים של בדיחה ולמרוח, כשאנחנו עושים את כל מה שצריך לעשות, גם אם התוצאה בסוף היא לא משביעת רצון כדי שהחלטת הממשלה תקוים כלשונה.

<עמוס ארבל: אנחנו פקידים ומממשים החלטות ממשלה ויש פה אילוצים שהם לא קשורים לרשות האוכלוסין וחבל שהאצבע מופנית לרשות האוכלוסין.

<עמוס ארבל: אנחנו לא שחקן לבד במערכה הזו, אוקיי?

<עמוס ארבל: אם צריך להגיע עד נציב שירות המדינה בכבודו ובעצמו, כדי לאשר שלושה עובדים ליציאה וזו רק אחת מהדוגמאות וחלקן גם מוצדקות.

<עמוס ארבל: ציינתי קודם את ההפגנות וכל מה שמסביב, אז אפשר היה להתקדם אחרת.

<עמוס ארבל: אבל הנסיבות השונות והמגוונות שכל אחד במשרד שאותו הוא מייצג הוביל אותנו לנקודת הזמן הזו, אנחנו מבחינתנו יכולנו לצאת.

<עמוס ארבל: ראשית.

<עמוס ארבל: שנית, אני יודע לנהל את החלק המקצועי שלי וחבל שצריך לתת פה עצות שהן לא רלבנטיות בצד המקצועיות.

<עמוס ארבל: הם יוצאו שישה עובדים, לא יהיה פה אף אחד שיבדוק.

<עמוס ארבל: לא יהיה אף אחד שייתן אישורים ליהודה, כי הבדיקה של התיק פה והחלטת הזכאות היא המהות, לא הראיונות באתיופיה.

<עמוס ארבל: לשלוח שישה עובדים זה נשמע נחמד - - -

אברהם נגוסה: מה עם העובדים?

<עמוס ארבל: שנייה אדוני.

<עמוס ארבל: עזוב, אני לא - - -

אברהם נגוסה: יש יותר משבעה עובדים.

<עמוס ארבל: אני יודע את המקצוע שלי, האמן לי ואני עושה הכל שההחלטה הזו תתממש ותתקיים כלשונה.

<עמוס ארבל: חבל.

<עמוס ארבל: באמת חבל.

<עמוס ארבל: שנית, באדיס אין איפה לעבוד, אדוני.

<עמוס ארבל: אין איפה לעבוד באדיס.

<עמוס ארבל: אני יכול לשלוח ביום ראשון לאדיס?

<עמוס ארבל: אי אפשר לשלוח.

<עמוס ארבל: נכון?

<עמוס ארבל: אי אפשר לעבוד בשגרירות.

<עמוס ארבל: הבטמ"ח לא מאשר, אין שם את היבילים.

<עמוס ארבל: נאמר כאן עוד חודש, חודש וחצי.

<עמוס ארבל: כשיהיה באדיס, נדבר, נתקדם קדימה.

<עמוס ארבל: אין כרגע באדיס.

<עמוס ארבל: כלומר אדיס מבחינתי לא רלבנטית לכלום.

<עמוס ארבל: מבחינתי, אני.

<עמוס ארבל: כרשות אוכלוסין אני לא אשלח עובדים ואני אמרתי את זה 100 פעם בדיונים.

<עמוס ארבל: אני לא אעמוד מול אף אימא או מול אף אישה של עובד שלי, שקרה לו משהו באתיופיה כי רציתי לממש את החלטת הממשלה.

<עמוס ארבל: ובסוף אני צריך ללכת לאישה ולילדים ולהסביר להם בתקופה של המהומות וגם עכשיו.

<עמוס ארבל: אם הוא לא מאובטח בצורה ברורה וחד משמעית, העובד שלי לא ייצא.

<עמוס ארבל: חד משמעית בעניין הזה.

<עמוס ארבל: והם הולכים לגונדר - - -

דוד אמסלם: הבנו, עמוס.

<עמוס ארבל: נממש את גונדר.

<עמוס ארבל: נקדם את גונדר.

<עמוס ארבל: שיחזרו, נמשיך הלאה.

דוד אמסלם: הבנתי, עמוס.

דוד אמסלם: תשמעו רבותי, יש פה כמה שרוצים לדבר.

דוד אמסלם: אני רוצה להציע את המתכונת הבאה.

דוד אמסלם: אני באופן אישי גם צריך לפתוח דיון חדש אצלי עם עמוס, לגבי נושא אחרי לגמרי, הנושא הביומטרי, עכשיו בשתיים.

דוד אמסלם: תראו, בסך הכל אנחנו מבינים ויש פה מבחינתנו, בחד גדיא הזה כרגע, ארבעה שותפים, כשלכל אחד יש לו שותפות קצת שונה מחברו.

דוד אמסלם: יש לנו את משרד הפנים, יש לנו את רשות ההגירה – זה אתה עמוס, יש לנו את משרד החוץ, יש לנו את הסוכנות ואת נציבות שירות המדינה, שאיך שהוא נקלעה לכאן עם האוצר.

דוד אמסלם: בגדול שמונה חודשים איבדנו בגלל שהחלטת הממשלה הייתה לפני בערך כשמונה חודשים.

<עמוס ארבל: חצי שנה.

דוד אמסלם: חצי שנה.

דוד אמסלם: איבדנו חצי שנה.

דוד אמסלם: האמת היא שאני מכה על חטא על דבר אחד.

דוד אמסלם: כנראה שהייתי צריך לעשות ישיבות מעקב צמודות מאד.

דוד אמסלם: אני דיברתי אתכם, כל אחד בנפרד.

דוד אמסלם: אז זה היה אומר לי תשמע דודי, יש בעיה עם משרד החוץ והיה פה מאמץ באופן פרטני.

דוד אמסלם: אז התקשרו למשרד החוץ ואחרי זה אברהם התערב מול השגרירה ואיבדנו זמנים.

דוד אמסלם: בסופו של דבר בגלל שכרגע, גם ברמת הממשלה אני מצפה שבעצם מינהל האוכלוסין הוא אבן הראשה של האירוע.

דוד אמסלם: בסופו של דבר מינהל האוכלוסין צריך לדאוג שהאנשים האלה יגיעו לישראל.

דוד אמסלם: ככה אני רואה את זה, בגלל שזה אצלו ובגלל שכרגע הנתיב הוא האישור שלו.

דוד אמסלם: והוא צריך כמובן את משרד החוץ, הוא צריך את הסוכנות שתביא אותם, אבל בסופו של דבר להגעה לישראל, עמוס, אם אני הייתי יושב ראש מינהל האוכלוסין אני הייתי רואה את המשימה שלי כמרכזית עם שותפים, אבל אני צריך לדחוף אותה.

דוד אמסלם: בכל משימה בסוף יש איזה מישהו שהוא צריך לדחוף אותה והיא בדרך כלל קשורה לעוד גורמים והגורמים האלה, אם אתה לא דוחף אותם הם נשארים בצדדים.

דוד אמסלם: לכן אני חושב שאיבדנו זמן ואני לוקח חלק מהאחריות עלינו בגלל שאני ואברהם לא עשינו איזה מעקב צמוד על העניין הזה.

דוד אמסלם: לפי התשובות שלכם אנחנו פחות או יותר כבר הגענו לאיזה שהוא קו שאנחנו מתחילים לעבוד.

דוד אמסלם: לכן בעזרת השם עוד שבועיים נעשה ישיבה, דיון סטאטוס כאן, עוד פעם עם אותו הרכב, כדי שתספרו לנו איך בעצם מתחילים להביא אותם.

דוד אמסלם: אני מקווה שאז לא יהיה הסיפור עוד הפעם – שעות נוספות שלהם שם, לא אכלו, אולי רצו עם סטייק ועכשיו נתנו להם רק שניצל.

דוד אמסלם: שלא יהיו לנו גם דברים כאלה.

דוד אמסלם: ובינתיים כולם מחכים.

דוד אמסלם: כל הטור עומד, למה, כי יכול להיות שההוא רוצה עכשיו שניצל.

דוד אמסלם: נמאס לו כבר מהפרגיות, הוא רוצה שניצל והוא לא עובד בלי שניצל.

דוד אמסלם: אז אני מבקש שהדברים האלה לא יקרהו, בגלל שבקצה באמת יש אנשים שמדובר במצב חירום, כמו שאמר את זה גם עומר ומדובר בחיי אדם פר-אקסלנס.

דוד אמסלם: בסיפור הזה מדובר באמת בחיי אדם, זה לא צחוק.

דוד אמסלם: זה לא בדיחה.

דוד אמסלם: זה לא אולי מישהו ייפגע.

דוד אמסלם: אנשים באופן בסיסי, כל עיכוב שלנו, אנשים נפטרים שם.

דוד אמסלם: באחריות.

דוד אמסלם: אני אחרי שראיתי את זה בעיניים, זה המצב.

דוד אמסלם: אז לכן כפי שאני אומר תמיד לכל הפקידים, שכל אחד יחשוב שאבא שלו מחכה שם ואז הוא יעשה.

דוד אמסלם: אני לא מבקש ממנו שום דבר, רק שיחשוב ויפעל מהבטן.

דוד אמסלם: אם הוא עצלן ולא מעניין אותו שאבא שלו יישאר שם, שלא יעבוד.

דוד אמסלם: אני מניח שאין דבר כזה.

דוד אמסלם: אני מניח שכל אחד, אם אבא שלו או אח שלו היה שם, הוא לא היה ישן בלילה והיה מתחיל לעשות שעות נוספות בלילה על חשבון עצמו, רק להביא אותו.

דוד אמסלם: אז לכן תתייחסו לזה ככה.

דוד אמסלם: יש שם אנשים אומללים, חסרי ישע, שנמצאים בתנאים קשים מאד, עם מחלות בסביבה.

דוד אמסלם: יש שם גם את הגויים מסביב שלא בדיוק מקלים עליהם את החיים.

דוד אמסלם: צריך להביא אותם לישראל.

דוד אמסלם: לכן בעזרת השם בעוד שבועיים אנחנו נקיים דיון ומנהלת הוועדה כבר תודיע לכם בימים הקרובים מתי בדיוק הדיון ואני מבקש שתתנו לנו תשובות – לא שתו לי אכלו לי, אלא רק תבשרו לנו שהמטוסים התחילו להביא אותם לישראל.

דוד אמסלם: אברהם, אתה רוצה לומר משהו?

<יעקב שמשי: רק נקודה אחת קטנה.

<יעקב שמשי: יש בירוקרטיה שנגעתם בה עכשיו וחייבים לזרז גם אותה.

דוד אמסלם: תגיד רק את השם והתפקיד.

<יעקב שמשי: עורך דין יעקב שמשי.

<יעקב שמשי: אני מטפל במקרה פרטני ואני מקווה רק להעיר דרכו.

<יעקב שמשי: אני לא אגיד שמות.

<יעקב שמשי: כרגע יש בירוקרטיה אחת חשובה, שהיא הבירוקרטיה של לקבל החלטה לאשר את המועמדים, כמו שכרגע נגעתם וזה מעבר ללוגיסטיקה וכל ההכנות - - -

דוד אמסלם: לא, לא, מר שמשי, תעצור.

דוד אמסלם: אני לא שם.

<יעקב שמשי: צריך לזרז את העניין הזה.

דוד אמסלם: לא, לא, לא.

דוד אמסלם: עזוב, מר שמשי.

דוד אמסלם: אנחנו כרגע מתעסקים בלוגיסטיקה.

דוד אמסלם: עכשיו לגבי הנושא, יש קריטריונים ואם תהיה הנחיה - - -

<יעקב שמשי: לא, רק לתת הנחיות שגם זה יהיה תוך חודש, חודשיים.

דוד אמסלם: אמרתי.

דוד אמסלם: לא חודש חודשיים, עוד שבועיים.

דוד אמסלם: אני מצפה עוד שבועיים שאנשים כבר ינחתו בישראל.

דוד אמסלם: אתה לא מבין, למה?

דוד אמסלם: אמר יהודה - - -

<יעקב שמשי: אבל - - -

דוד אמסלם: רק שנייה, אני אסביר.

דוד אמסלם: כדי להתחיל לבדוק, לא התכוונתי שכולם, אבל אני מניח שאם ביום ראשון הם יגיעו לשם ויתחילו הבדיקות, אני לא יודע כמה זמן הבדיקות לוקחות.

דוד אמסלם: לדעתי הן לא צריכות לקחת יותר מדי זמן.

<יעקב שמשי: טוב, אני אבהיר את הנקודה.

דוד אמסלם: לא, לא, לא.

דוד אמסלם: אני לא שם.

<יעקב שמשי: לא, אני אבהיר את הנקודה.

<יעקב שמשי: אני חושב שזו נקודה חשובה, רק לא הבהרתי אותה.

<יעקב שמשי: אני אומר, כרגע אין בכלל גוף שקוף, ברור, שאליו אפשר לפנות לקבל תשובות לגבי פניות של אנשים שנמצאים פה, שיש להם קרובים שם, שמגישים בקשות.

<יעקב שמשי: אני מטפל במקרה שאני אומר חודשים אני מנסה בכלל להבין אם הבקשה שלי מטופלת.

<יעקב שמשי: אין גוף ברור.

<יעקב שמשי: אין שקיפות.

<יעקב שמשי: אין נהלים.

<יעקב שמשי: אין מקום שאתה יכול לפנות – טלפון, פקס, אדם ספציפי שמטפל בעניין הזה.

דוד אמסלם: מר שמשי - - -

<יעקב שמשי: אז אני אומר לך שבסוף אנשים מתים גם מהסיבה הזאת, כי - - -

דוד אמסלם: עורך דין שמשי, תקשיב.

דוד אמסלם: תן לי להתקדם.

דוד אמסלם: אנחנו נעשה דיון עוד שבועיים, לא עוד חודשיים, עוד שבועיים.

דוד אמסלם: אני רוצה לראות שהמנגנונים התחילו לזוז.

דוד אמסלם: כרגע אתה מדבר איתי על בכלל לשאול.

דוד אמסלם: כרגע אין את מי, אין את מה לשאול, את מי.

<עמוס ארבל: לא, זה מאד לא נכון.

דוד אמסלם: שנייה.

דוד אמסלם: תן לי רק שנייה.

<עמוס ארבל: פרסמנו ב - - -, פרסמנו באינטרט.

<עמוס ארבל: יש שלטים.

דוד אמסלם: עמוס, תן לי.

דוד אמסלם: ברגע שהעסק יתחיל לנוע ויהיו לנו את השלושה פקידים פה ויהיו לנו שם את הארבעה ויתחילו את תהליך המיונים, אז תהיה לי הסבלנות גם להתחיל להגיד לו תשמע, אולי תפתח מוקד עם מי מדברים לבירורים.

דוד אמסלם: אנחנו עוד לא שם.

דוד אמסלם: אתה עכשיו מדבר איתי על הצבע של האוטובוס, אין לנו אוטובוס בכלל.

דוד אמסלם: אז בוא חכה.

דוד אמסלם: עוד שבועיים, אני מקווה שאחרי שנעשה V על זה שהעסק התחיל בכלל לנוע, אז נתחיל לטייב אותו.

דוד אמסלם: נשאל אותו – יש בן אדם רוצה לשאול על אח שלו – את מי שואלים?

דוד אמסלם: תפרסם איזה שהוא מוקד.

דוד אמסלם: תן מישהו בקבלת קהל שישאלו.

דוד אמסלם: משהו.

דוד אמסלם: יתחילו לדבר על זה.

דוד אמסלם: בסדר?

דוד אמסלם: אברהם, אתה רוצה לומר עוד משהו?

אברהם נגוסה: קודם כל ההחלטה עכשיו היא שאתם אמרתם לנו שביום ראשון שלושה עובדים יגיעו לגונדר.

אברהם נגוסה: באדיס כרגע לא, אבל בגונדר יתחילו ביום ראשון ואז יתחילו לאשר את האנשים.

אברהם נגוסה: קודם כל בואו נראה שיעשו את הדבר הזה ואנחנו נקיים דיון עוד שבועיים כדי לראות אם זה באמת יתקיים.

אברהם נגוסה: זה דבר אחד.

דוד אמסלם: סליחה שאני מפריע.

דוד אמסלם: גם לך עמוס וגם לך יהודה וגם משרד הפנים וגם את, כולם.

דוד אמסלם: אל תחכו לעוד שבועיים אם יש בעיה.

דוד אמסלם: אם יש בעיה – תרשמו את הטלפון שלי – 053-7769651.

דוד אמסלם: אם יש עוד בעיה בעוד חצי שעה תתקשרו אלי.

דוד אמסלם: לא התכוונו לחכות עוד שבועיים, נבוא נשאל אם יש בעיות.

דוד אמסלם: אם יש בעיה מחר, תדברו איתי.

דוד אמסלם: אם לך יש בעיה במשרד החוץ – תדבר איתי מחר על משרד החוץ.

דוד אמסלם: עמוס, אם יש לך בעיה עם המשרד, תדבר איתי וכנ"ל גם את.

דוד אמסלם: אם יש לך בעיה עם הנציב, דברי איתי.

דוד אמסלם: לא לחכות עוד שבועיים, מחר.

דוד אמסלם: בעוד יומיים.

דוד אמסלם: ברגע שאתם מזהים את הבעיה תתקשרו אלי.

אברהם נגוסה: דבר שני זה בעניין שאני מאד חושש, אלא אם כן, אדוני יושב הראש, כמו שאמרת עכשיו, שלא ישבו פה ויסגרו ויודיעו לנו ואז ביום ראשון העובדים לא יצאו כי הנציבות ואגף התקציבים לא הסכימו - - -

דוד אמסלם: לא, ברור, ברור, אמרתי.

דוד אמסלם: את זה אני אומר לפרוטוקול: אתם לא יוצאים מכאן עד שיש תשובה חיובית, בסדר?

דוד אמסלם: אייל?

<אייל סיסו: כן.

דוד אמסלם: ברור?

דוד אמסלם: אתם מתקשרים אלי היום לפה, לא יוצאים מהכנסת.

דוד אמסלם: גם אם אני צריך עכשיו להביא היום בלילה – אני אומר לכם – את כל השרים לפה.

דוד אמסלם: היום אתם נותנים לי תשובה חיובית, שגמרתם את השעות הנוספות ואת השניצל של שלושת העובדים.

אברהם נגוסה: זה לא צריך להיות בעייתי, כי זה כתוב.

אברהם נגוסה: זה החלטת הממשלה.

אברהם נגוסה: אמרת קודם את זה - - -

דוד אמסלם: לא, לא צריך להתנצל.

דוד אמסלם: אנחנו לא מתנצלים.

אברהם נגוסה: זה פשוט.

אברהם נגוסה: אני לא יודע למה אתה צריך לבדוק.

אברהם נגוסה: מה אתה צריך לבדוק?

דוד אמסלם: בסדר, לא חשוב.

דוד אמסלם: תבדוק מה שאתה רוצה, אין שום בעיה.

דוד אמסלם: תבדקו מה שאתם רוצים.

אברהם נגוסה: יש אנשים שרוצים - - -

דוד אמסלם: תראו, אפשר להמשיך את הדיון ואני צריך גם את הפרוטוקול לדיון הבא, אבל אני חושב שבסך הכל, גם אם נוציא עוד קיטור, זה לא יעזור לנו, בגלל שאנחנו כבר היינו שם.

דוד אמסלם: זה לא מקדם אותנו.

דוד אמסלם: אני חושב שהסיכום שלי ושל אברהם בסך הכל הוא סיכום בסדר לדעתי בנסיבות הנוכחיות וכמו שאמרתי, אנחנו נעשה על זה מעקבים צמודים כל הזמן עכשיו, על מנת לעקוב שהעסק הזה מתקדם.

דוד אמסלם: זאת אומרת אני מניח שאנחנו נעשה כאן דיונים וישיבות כל שבועיים, שלושה, כדי לראות איך העסק מתקדם ואם יש בעיות שצריך לפתור אותן, אז אנחנו ניכנס פנימה ונראה איך אנחנו מחלצים את העסק, אם הוא נכנס למקום לא טוב.

דוד אמסלם: אז אני מודה לכולם ובאמת לכל האורחים בוודאי שבאו מרחוק.

דוד אמסלם: דרך אגב, כל מי שיושב כאן, המשפחות שלהם שם.

דוד אמסלם: כל אחד שבא לפה הוא לא מתנדב.

דוד אמסלם: הוא בא כדי להתעניין לגבי בן המשפחה שלו.

דוד אמסלם: אז תסתכלו עליהם.

דוד אמסלם: תסתכלו על הפרצופים.

אברהם נגוסה: באו משפחות.

דוד אמסלם: תבינו מה עובר להם בראש ובלב.

אברהם נגוסה: אני יודע שנציגי המשפחות רוצים לדבר ולהגיד, אבל בנושא הדיון שקיימנו יש לנו עכשיו סיכום ברור ולכן אנחנו סוגרים את הדיון.

אברהם נגוסה: היינו צריכים לעשות את זה בשתיים.

אברהם נגוסה: יש לנו את ההחלטה שביום ראשון יוצאים ועובדי משרד הפנים מתחילים לעבוד בגונדר ובעניין לגבי הסיבה שעד עכשיו התעכבו, אנחנו מחכים שהיום יסגרו ויבהירו לנו.

אברהם נגוסה: זו ההחלטה שלנו בעניין זה.

אברהם נגוסה: גם אני וגם דודי מתנצלים שאנחנו לא יכולים לתת את רשות הדיבור עכשיו, כי הדיון הסתיים.

אברהם נגוסה: ברור לכם, או שאני צריך להגיד כמה מילים באמהרית לגבי העניין?

<קריאה: אם אפשר כמה מילים באמהרית.

אברהם נגוסה: אוקיי.

אברהם נגוסה: (יושב הראש מסביר בשפה האמהרית).

אברהם נגוסה: מה שאני מציע, אנחנו נסגור את הדיון.

אברהם נגוסה: אנחנו סוגרים את הדיון, ללא דיון פורמאלי.

דוד אמסלם: אתם יכולים להישאר עם אברהם.

אברהם נגוסה: אני אדבר איתם.

דוד אמסלם: אני חייב ללכת לדיון אחר עם עמוס עכשיו.

אברהם נגוסה: סיכמנו את הדיון.

דוד אמסלם: אבל אנחנו נקבע בעוד שבועיים.