ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 190, 2016-03-01 09:09

אלי אלאלוף: בוקר טוב.

אלי אלאלוף: זה מפגש חברים, אז זה מתחיל בהרבה מאד שיחות לא פורמאליות.

אלי אלאלוף: אנחנו נפתח ברשותכם.

אלי אלאלוף: היום ה-1 במרס 2016, כ"א באדר א' תשע"ו, השעה 09:09.

אלי אלאלוף: האיחור נובע משיחות קטנות בין החברים, שקשורות לכל מיני דברים של הכנסת כמובן.

אלי אלאלוף: את האמת שזה דיון ראשון ואולי לא מספיק התכוננו, אבל זו פעם ראשונה שמתקיים דיון כזה שהביטוח הלאומי בא ומציג בפני הוועדה, ועדת הרווחה, הבריאות והתעסוקה, שכל הנושאים האלה מאד קשורים לביטוח הלאומי.

אלי אלאלוף: הביטוח הלאומי משרת אותנו בצורה מאסיבית, ובכלל הוועדה עובדת אצל הביטוח הלאומי.

אלי אלאלוף: אין שבוע שאנחנו לא - - -

<קריאה: ולא להיפך.

אלי אלאלוף: לא להיפך.

אלי אלאלוף: אמרתי את זה בכיוון שרציתי להגיד, אתה צודק.

אלי אלאלוף: אני חושב ואני בטוח שיהיה דיון פורה ומעניין, אבל אולי בעתיד אנחנו נדע יותר טוב להפיץ את זה כדי שתהיה נוכחות גדולה יותר.

אלי אלאלוף: אבל רצינו שלביטוח הלאומי תהיה לו פלטפורמה מכובדת בוועדה, שיוכל להציג בצורה אופטימאלית כמה שיותר את מדיניותו ופעילויותיו, גם אם זה ילווה - ואני בטוח שזה ילווה - גם בביקורת, הביקורת תהיה אני בטוח לעניין וקונסטרוקטיבית.

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד שהביטוח הלאומי זה הגוף אולי היחיד במדינה, היחיד באמת שמשרת את כל אזרחי המדינה בצורה זו או אחרת.

אלי אלאלוף: יש לכם נוסחה שאומרת מהלידה עד ואני לא אוהב את העד, כי זה נגמר במשהו.

<קריאה: עד הנצח.

אלי אלאלוף: כן, אמרו לי שכדאי שתהיה לנו תמיד שפה נקייה ולא נוכל להגיד עד.

אלי אלאלוף: עד לנצח.

אלי אלאלוף: עכשיו עד המאה השנייה, כמו בסרט של נשיא המדינה לשעבר.

אלי אלאלוף: והוא משרת את כל האוכלוסייה, ובוודאי שהוא לא יכול להיות ללא ביקורת של הציבור, במיוחד כשהוא משרת את הציבור רוב הזמן ברגעים קשים שלו, אם זה גם בקצבאות של נכות וגם בדברים אחרים, וודאי כשהוא מפעיל מערכת אדירה.

אלי אלאלוף: אני עברתי על המספרים של הוועדות הרפואיות והוועדות הערר וזה, אני לא מקנא במחשב שאמור לתכנן את כל הדברים המדהימים האלה.

אלי אלאלוף: הכמות של הקצבאות שיוצאות וזה יוצא ואמור להגיע כל פעם ביום וכמעט הייתי אומר, ואני רואה את התורים, לפחות בשכונה הקטנה שלי בבאר שבע, כשאני רואה את האנשים עומדים ב-15 או ב-28 אם במקרה בטעות אני נמצא באזור.

אלי אלאלוף: וכמות האנשים שתלויה בביטוח הלאומי, באמת, אני מקווה רק לטוב.

אלי אלאלוף: הצורך לתת את השירות האופטימאלי לכל אחד באותו יום, באותו רגע, האיש הוא מלך.

אלי אלאלוף: הוא רוצה לקבל את השירות, הוא דורש את השירות, הוא דורש את היחס ההולם ללא טעויות וכמה שהביטוח הלאומי, הצוות שהוא מסור, כמה שהוא יכול להיות מסור ו - - - לא מרשים לו טעויות.

אלי אלאלוף: אז אנחנו חייבים להגיד שההצגה שתתנו לנו, של הדברים שהביטוח הלאומי אחראי עליהם, היא תאפשר לנו במידת האפשר, שלא ייגמר היום והוועדה, אני שוב אומר, אנחנו מרגישים את הביטוח הלאומי כל פעם מסביב לחוק זה או אחר לתיקון או השלמה של חוקים קיימים ואני חייב לציין את המקצועיות של אנשי הביטוח הלאומי שמופיעים, אם זה מהלשכה המשפטית, אם זה מהענפים השונים, שהם תמיד באים מוכנים.

אלי אלאלוף: לא תמיד אנחנו מסכימים איתם, אבל זה תפקידנו כחברי כנסת לשמור על הערנות הנדרשת כדי לבקר לטובת האזרחים, שכולנו, כל אחד במקומו, משרתים אותו.

אלי אלאלוף: זו המטרה שלנו.

אלי אלאלוף: לכן אני באמת שמח על ההיענות שלך, אדוני המנכ"ל, פרופסור מור יוסף ומכל הצוות שלך, שהכין את הישיבה הזאת.

אלי אלאלוף: אני מתנצל שזה סיבוב שני על אותה ישיבה, אבל לראשונה מסיבות אישיות אני לא יכולתי להיות.

<שלמה מור יוסף: אלף באמת תודה רבה ליושב ראש הוועדה, חבר הכנסת אלי אלאלוף על הרעיון ועל הבמה, לתת לנו פעם אחת להציג בלי שיש נושא ספציפי על השולחן.

<שלמה מור יוסף: כמובן שהנושא יצוץ, - - - על מה אנחנו מדברים, הביטוח הלאומי נמצא בוועדה הזאת והוא בן בית, כפי שאמר יושב ראש הוועדה, אבל בהזדמנות הזאת קיבלנו את האפשרות להציג מספר נושאים לפי הנחיית יושב ראש הוועדה.

<שלמה מור יוסף: נמצאים פה איתנו יושב ראש ועדת הכספים וההשקעות של המועצה, חיזקי ישראל, נמצאים פה חברי המנהלה, סמנכ"לים, אילנה שרייבמן, המשנה למנכ"ל שתציג בהמשך; ובאמת באנו גם בכדי להציג ובעיקר לשמוע ולענות על שאלות ולהתייחס להערות חברי הכנסת.

<שלמה מור יוסף: אנחנו נציג משהו כללי על המוסד לביטוח לאומי, נתייחס לתפיסת השירות שבתוכה יש את כל מיצוי הזכויות והפעילויות למיצוי זכויות שאנחנו עושים.

<שלמה מור יוסף: באופן ספציפי ננסה להציג את הנושא של האיתנות הפיננסית, נתייחס לוועדות הרפואיות ונתייחס להנגשת השירות לציבור הערבי במדינת ישראל.

<שלמה מור יוסף: אז אלה הנושאים שאנחנו נציג הבוקר.

<שלמה מור יוסף: אז כשאנחנו מסתכלים על המוסד לביטוח לאומי, זה חזון המוסד לביטוח לאומי, שיש בו שלושה אלמנטים.

<שלמה מור יוסף: אלמנט אחד זה האלמנט של המדיניות, זה הנוכחות שלנו בכנסת, בממשלה, בוועדות, להשפיע על החקיקה, להשפיע על כיווני המדיניות שאנחנו חושבים שהם נכונים.

<שלמה מור יוסף: חברים - - - שונות ומגוונות ואנחנו רוצים להיות גורם שמתייחסים אליו ואני שמח שיושב הראש התרשם מהמקצועיות של האנשים, מהנכונות לספק את הנתונים, לבוא עם רעיונות ולתת לחברי הכנסת את האפשרות להחליט.

<שלמה מור יוסף: הנושא של השירות, שהוא בלב ליבו של המבחן של המוסד לביטוח לאומי ביום יום מול האזרחים.

<שלמה מור יוסף: והנושא השלישי, כמובן העובדים ואיכות העבודה ואיכות העובדים.

<שלמה מור יוסף: רק ככה תמונה כללית.

<שלמה מור יוסף: אנחנו מדברים על 32 תכניות סוציאליות עם 130 סוגי תשלומים.

<שלמה מור יוסף: אנחנו מדברים על הכנסות של 80 מיליארד שקלים - - -

מיקי רוזנטל: סליחה, אפשר יהיה אחר כך לקבל את המצגת?

<שלמה מור יוסף: כן, כן.

<שלמה מור יוסף: את כל המצגת אנחנו ניתן לכל חברי הכנסת.

מיקי רוזנטל: תודה.

<שלמה מור יוסף: אנחנו מדברים על 80 מיליארד שקלים גבייה מהציבור והקצבות מהמדינה ו-8 מיליארד שקלים מריבית.

<שלמה מור יוסף: אנחנו נשלם בשנה הבאה 79 מיליארד שקלים לחשבונות הבנק של האזרחים ב-34 מיליון תשלומים.

<שלמה מור יוסף: יש לנו 20 מיליון אינטראקציות עם הציבור.

<שלמה מור יוסף: 20 מיליון.

<שלמה מור יוסף: המשמעות שאם אנחנו ב-5% לא בסדר – 5% מ-20% זה מיליון.

<שלמה מור יוסף: זאת אומרת אם אנחנו 95% בסדר – מיליון אנשים לא מרוצים.

מיקי רוזנטל: כשאתה אומר אינטראקציות זה כולל מייל, זה כולל כל דבר?

<שלמה מור יוסף: זה כולל את כל האינטראקציות - - -

מיקי רוזנטל: או פגישה אישית, אנושית?

<שלמה מור יוסף: מתוך זה יש 4 מיליון אינטראקציות פיזיות, יש 6 מיליון שיחות טלפון והשאר זה התנהלות באינטרנט.

<שלמה מור יוסף: לא שנכנסים לאתר שלנו לראות מה נשמע, אלא דברים אקטיביים.

<שלמה מור יוסף: או תשלומים, או שאלות שבהן האזרח מדבר איתנו באמצעים הטכנולוגים השונים.

עבדאללה אבו מערוף: סליחה על ההערה.

עבדאללה אבו מערוף: אני חושב ש-20 מיליון זה הרבה וזה מעיד על משהו שצריך לתקן.

<שלמה מור יוסף: אוקיי.

עבדאללה אבו מערוף: זה הרבה מאד 20 מיליון.

עבדאללה אבו מערוף: אני חושב שכאן יש משהו.

עבדאללה אבו מערוף: הנתון הזה, כך אני מבין.

<שלמה מור יוסף: אוקיי, אז אנחנו תיכף נראה איך הוא מתפתח לאורך השנים.

<שלמה מור יוסף: אנחנו פרושים בכל הארץ ביותר מ-75 מרכזי שירות בחלוקות שונות.

<שלמה מור יוסף: אנחנו נמצאים באילת ובקריית שמונה ופרושים בצורה מאד מאד אינטנסיבית בצד הפיזי, אבל מעבר לזה יש לנו מוקד טלפוני, אתר אינטרנט, אתר שירות אישי, נגישות מהסמארטפונים.

<שלמה מור יוסף: היכולת להתחבר אלינו עולה וככל שהיא עולה יש יותר אינטראקציות.

<שלמה מור יוסף: אתם יודעים, אם צריך רק לבוא לסניף, באים פחות.

<שלמה מור יוסף: אם אתה מאפשר גם להרים טלפון, מתקשרים יותר.

<שלמה מור יוסף: אם אתה מאפשר לשלוח מייל, מתקשרים עוד יותר.

<שלמה מור יוסף: אם אתה מאפשר לשלוח מהסמארטפון כשאתה על חוף הים, את המסמך מהמילואים שקיבלת, אז מתקשרים עוד יותר.

<שלמה מור יוסף: ככל שאתה מגביר את הערוצים, אתה מייצר שיח יותר רחב עם הציבור.

<שלמה מור יוסף: זה הוצג כבעיה, אפשר לראות בה גם איזה שהוא יתרון.

<שלמה מור יוסף: בגדול מטרות הביטוח הלאומי, התמודדות עם העוני.

<שלמה מור יוסף: בצד של המניעה, וכתבנו את המניעה קודם.

<שלמה מור יוסף: כל הקצבאות האוניברסאליות הרעיון שלהן הוא במניעה.

<שלמה מור יוסף: הנושא של צמצום העוני וההתמודדות עם העניים הוא נושא נוסף.

<שלמה מור יוסף: אז יש פה מניעה ויש פה הקלה ויש פה התמודדות עם פערים ואי שוויון.

<שלמה מור יוסף: יש פה חלוקה מחדש של ההכנסות בין השכבות של האוכלוסייה.

<שלמה מור יוסף: כל הנושא של הערבות ההדדית יש בו ביטוח למצבים זמניים כמו לידה, מילואים, אבטלה וכמובן ניסיון לעודד אנשים לחזור לשוק העבודה ובתקופה שהם לא בשוק העבודה לעזור להם להתקיים.

ישראל אייכלר: סליחה, חסר לי.

ישראל אייכלר: 80 מיליארד שקלים הכנסות זה כולל מה שהמדינה נותנת?

<שלמה מור יוסף: כן, כן.

ישראל אייכלר: הייתי רוצה את החלוקה.

<שלמה מור יוסף: אני תיכף אתן את החלוקה.

<שלמה מור יוסף: עכשיו, מי האוכלוסייה שלנו?

<שלמה מור יוסף: האוכלוסייה שלנו היא כל מדינת ישראל.

<שלמה מור יוסף: להבדיל מגופים ממשלתיים אחרים, שגם הם מטפלים בכל האוכלוסייה, האינטראקציה איתם היא יותר נקודתית, אם זה במשרד הפנים ואפילו אם זה מס הכנסה.

<שלמה מור יוסף: רוב השכירים לא מכירים את מס הכנסה כי מורידים מהם שורה בתלוש, אבל כולם מכירים את ביטוח לאומי.

<שלמה מור יוסף: כי יש לידה ויש קצבת ילדים ויש אמא או אבא שצריכים סיעוד ויש ילד שנמצא בחוץ לארץ וצריך לשלם לו דמי ביטוח ויש אינטראקציות שונות, אז האזרחים, תושבי המדינה – כשאני כותב כל תושבי המדינה – זה ממש כל תושבי המדינה, יש להם איזו שהיא אינטראקציה עם הביטוח הלאומי, יותר מאשר רק שורה בתלוש.

<שלמה מור יוסף: אבל כמובן האוכלוסייה היותר ספציפית שאיתה אנחנו מתרכזים ובה אנחנו משקיעים את עיקר המאמצים שלנו, השירותיים, לא הכלכליים - הכסף באופן כללי עיקרו הולך לקצבאות אוניברסאליות.

<שלמה מור יוסף: אני תיכף אראה את זה.

<שלמה מור יוסף: ככה התפתחה החקיקה.

<שלמה מור יוסף: לא צריך לקרוא את זה, אבל אם מסתכלים מצד ימין, משנת 1954, מה שהיה בשנת 1954 זה זקנה, שארים, אמהות ונפגעי עבודה שכירים.

<שלמה מור יוסף: זה מה שכתוב בכחול מצד ימין למעלה, ואתם רואים שהכנסת לדורותיה והממשלה לדורותיה, לאורך השנים פיתחה את החקיקה עד שהיא הביאה אותנו למצב שאנחנו נמצאים היום ואני אגיד בהערת שוליים, לפחות בתפיסה שלי, הסל הוא רחב ומלא.

<שלמה מור יוסף: רמת הקצבאות דורשת התייחסות.

<שלמה מור יוסף: אני לא חושב שחסרה קצבה, אבל ברמת הקצבאות שלנו היום אני חושב שיש מה לעשות.

<שלמה מור יוסף: אבל אם אתם חושבים שבזה נגמרה החקיקה, אז זאת החקיקה של שנת 2014.

<שלמה מור יוסף: אני לא אכנס.

<שלמה מור יוסף: כל אחד זה חוק.

טלי פלוסקוב: יש לך עוד הפתעות בדרך.

<שלמה מור יוסף: לא, זה לא הפתעות.

<שלמה מור יוסף: אנחנו חלק מהתהליך.

<שלמה מור יוסף: רק כשאומרים שהוועדה "עובדת אצלנו", אנחנו בלי החלטות של הוועדה לא מסוגלים לעשות שום שינוי.

<שלמה מור יוסף: כל הדברים שלנו הם לפי חוק, ולכן אין ועדת שרים לחקיקה בשבוע שאין לה שלוש או ארבע הצעות שקשורות לביטוח הלאומי.

<שלמה מור יוסף: אין דיונים פה בוועדה באיזה שהוא שבוע שהביטוח הלאומי לא נמצא על השולחן.

<שלמה מור יוסף: ולשמחתי יש תוצרים.

<שלמה מור יוסף: אם אתם מסתכלים פה אתם רואים – אלה התוצרים של שנת 2014.

<שלמה מור יוסף: שנת 2015 – הייתה שנת בחירות, פחות זה בא לידי ביטוי אז הבאנו את שנת 2014, שהייתה פחות או יותר שנה שלמה של עבודת כנסת.

<שלמה מור יוסף: ויש פה המון פעילות חקיקתית.

<שלמה מור יוסף: כל דבר כזה מחייב הכנה לפני, מחייב הטעמה, מחייב מיצוי, מחייב שירות והדברים מתפתחים.

<שלמה מור יוסף: יש כלל אחד בחקיקה, בגדול – 99% - זאת חקיקה מטיבה.

<שלמה מור יוסף: ב-99% זאת חקיקה מטיבה.

<שלמה מור יוסף: מדי פעם יש דברים שהם לא מטיבים, למשל הורדת קצבאות הילדים, אבל בגדול כל הדברים שרואים פה אלה חקיקות מטיבות עם הציבור.

<שלמה מור יוסף: למה יש פה שני צבעים ואם אני חוזר גם לפה.

מיקי רוזנטל: אפשר לעשות לך כוס תה?

מיקי רוזנטל: אתה רוצה?

<שלמה מור יוסף: לא, זה בסדר.

<שלמה מור יוסף: תודה.

<שלמה מור יוסף: אתם רואים שהחקיקה פה יש לה צבע כחול וצבע צהוב.

<שלמה מור יוסף: מה הבדל?

<שלמה מור יוסף: הצבע הכחול זה חוק הביטוח הלאומי.

<שלמה מור יוסף: על זה אנחנו משלמים ביטוח לאומי.

<שלמה מור יוסף: הצבע הכתום שכתוב שם מזונות, איבה, ניידות, מתנדבים, מילואים, זה דברים שהמדינה ביקשה מאיתנו לעשות בנוסף על תפקידנו, וזה נקרא סעיף 9.

<שלמה מור יוסף: המדינה משלמת עבור זה, אבל זה לא חלק מהביטוח הלאומי.

<שלמה מור יוסף: אז כל פעם שלמדינה יש איזה צורך לתת קצבה אז הם אומרים אתם יודעים לשלם, אתם יודעים לעשות ועדות רפואיות, אז בבקשה, תעשו גם את השירות הזה.

<שלמה מור יוסף: וכשאנחנו עושים אותו, אז כמובן לפעמים יש גם ביקורת.

<שלמה מור יוסף: אז למה ההתלבטות שאנחנו מביאים תמיד לשולחן הזה כשרוצים לשנות מדיניות?

<שלמה מור יוסף: אז יש תמיד מתח, קודם כל בין הפשטות לדיוק.

<שלמה מור יוסף: רוצים שהחוק יהיה ברור לכולם.

<שלמה מור יוסף: רוצים שכל אחד יבין מה הוא מקבל, אבל אז אומרים תראו, אם זה יהיה לכולם, אז למעשה אלה שממש צריכים לא יקבלו את זה.

<שלמה מור יוסף: אז בואו נדייק את זה.

<שלמה מור יוסף: וברגע שמדייקים את זה, זה הופך להיות חוק מורכב ומסובך וקשה להבין אותו וקשה למצות את הזכויות.

<שלמה מור יוסף: ולכן יש מתחת בין הפשטות לדיוק.

<שלמה מור יוסף: יש מתח בין האוניברסאליות לסלקטיביות.

<שלמה מור יוסף: האוניברסאליות אומרת שכולם מקבלים.

<שלמה מור יוסף: אז יש ארבע קצבאות אוניברסאליות – לידה, ילדים, זקנה, קבורה.

<שלמה מור יוסף: את זה כולם מקבלים.

<שלמה מור יוסף: עשיר, עני, בריא, חולה.

<שלמה מור יוסף: ויש את הקצבאות הסלקטיביות שנותנים לנכים, להבטחת הכנסה.

<שלמה מור יוסף: כשאתה לוקח קצבה אתה מתלבט.

<שלמה מור יוסף: האם יש מקום שהיא תהיה אוניברסאלית או סלקטיבית.

<שלמה מור יוסף: אחת הקצבאות שיש עליה ויכוח עד היום הזה היא קצבת הסיעוד.

<שלמה מור יוסף: האם זה נכון שקצבת הסיעוד לא תהיה אוניברסאלית?

<שלמה מור יוסף: האם זה נכון שאדם שההכנסה שלו היא X לא יהיה זכאי לקצבת סיעוד אחרי שכל ימי חייו הוא שילם ביטוח לאומי?

<שלמה מור יוסף: האוניברסאליות מביאה לידי ביטוי את האלמנט הביטוחי.

<שלמה מור יוסף: וגם הנושא של הביטוחיות מול הסולידריות.

<שלמה מור יוסף: האם זאת תכנית ביטוח אישי?

<שלמה מור יוסף: כמובן שלא.

<שלמה מור יוסף: אז אצלנו הסולידריות היא יותר חזקה מהביטוחיות.

<שלמה מור יוסף: אם אני לוקח את קצבת הזקנה, בארצות הברית ה-Social Security – אתה מקבל לפי הכסף ששילמת במהלך חייך.

<שלמה מור יוסף: במדינת ישראל קצבת זקנה אתה מקבל על פי מספר השנים ששילמת.

<שלמה מור יוסף: אם כולנו פה נשלם אותו מספר שנים – נקבל אותה קצבת זקנה.

סופה לנדבר: אבל אנחנו לא ארצות הברית.

אלי אלאלוף: אתם שמתם לב שהצטרפה אלינו חברת הכנסת סופה לנדבר?

מיקי רוזנטל: איזה מזל שאנחנו לא ארצות הברית.

<שלמה מור יוסף: לכן הנושא של הסולידריות הוא חזק מאד.

אלי אלאלוף: ברוכה הבאה סופה.

סופה לנדבר: תודה רבה.

<שלמה מור יוסף: הנושא של הסולידריות הוא חזק מאד כאן ובהחלט אני חושב שכך ראוי, לפחות בתפיסה שלי.

<שלמה מור יוסף: אז אם אתם מסתכלים על הקצבאות, אז אתם רואים שהקצבאות האוניברסאליות הן כמעט 50% מהכסף שאנחנו משלמים.

<שלמה מור יוסף: ומחליפות השכר – זה מילואים, אבטלה ולידה הם בסביבות 20% וכל השאר זה באמת לאוכלוסיות מה שנקרא המיוחדות.

<שלמה מור יוסף: זאת אומרת אם אנחנו לוקחים את האוניברסאלי ולוקחים את מחליפות השכר – אז הקצבאות המיוחדות, אנחנו מדברים על 34% בערך.

<שלמה מור יוסף: כמובן שהאוכלוסיות המיוחדות מקבלות גם את הקצבאות האוניברסאליות והן מקבלות גם את מחליפות השכר, בהתאם ל - - -

אלי אלאלוף: דהיינו התשלומים למילואימניקים זה לא חשבון תקציב משרד הביטחון.

<שלמה מור יוסף: לא, לא, זה כן על חשבון משרד הביטחון.

אלי אלאלוף: מה?

<שלמה מור יוסף: זה על חשבון משרד הביטחון.

אלי אלאלוף: זה בתקציב שלהם?

<שלמה מור יוסף: של משרד הביטחון.

<שלמה מור יוסף: אנחנו משלמים את זה עבורם.

מיקי רוזנטל: זאת אומרת כאן זה לא התקציב, אלא חלוקת התשלומים שאתם מעבירים.

<שלמה מור יוסף: נכון.

<שלמה מור יוסף: תיכף אני אדבר על התקציב.

עבדאללה אבו מערוף: ומשרד הביטחון מעבירים לכם את הכספים האלה חזרה?

<שלמה מור יוסף: כן, כן, בוודאי.

<שלמה מור יוסף: אנחנו מתחשבנים איתם כל הזמן.

אלי אלאלוף: אמרתי לך.

<שלמה מור יוסף: אתם ראיתם שבמצפן המדיניות יש הרבה התלבטויות.

<שלמה מור יוסף: יש לנו איפה ל - - - ביטוי.

<שלמה מור יוסף: במצפן הפעילות אין לנו שום שיקול דעת.

<שלמה מור יוסף: זאת אומרת בגדול יש חוק.

<שלמה מור יוסף: אם אנחנו לא מרוצים אנחנו באים לכאן, משנים את החוק ואין לנו ועדת חריגים ואין לנו יכולת לעשות התאמות לפי איזה מצב אנושי חריג, וזאת בעיה שאנחנו מתמודדים איתה.

<שלמה מור יוסף: יש לה יתרונות ויש לה חסרונות.

<שלמה מור יוסף: הנה, ככה באה לידי ביטוי הפרוגרסיביות או הסולידריות במדינה.

<שלמה מור יוסף: אתם רואים מצב ימין זה החמישון העליון.

<שלמה מור יוסף: אתם רואים שהאדום והכחול זה מה שמשלמים.

<שלמה מור יוסף: זה החמישון שמשלם ביטוח לאומי ומס הכנסה ומקבל את הקצבאות האוניברסאליות בעיקרן.

<שלמה מור יוסף: ואם מסתכלים שמאלה, אתם רואים שהתשלומים של החמישון הזה הם מינימאליים ומה שבעיקר מקבלים פה, הם מקבלים את הקצבאות האוניברסאליות, אבל פה גם נכנסות קצבאות הקיום השונות – נכות ואבטחת הכנסה.

<שלמה מור יוסף: זאת אומרת החלוקה של הקצבאות בחמישונים השונים היא שונה, אבל בגדול אתם רואים איך הסולידריות באה לידי ביטוי בשקף הזה.

סופה לנדבר: אני לא הבנתי איך זה בא לידי ביטוי.

מיקי רוזנטל: 20% מהאוכלוסייה משלמת 60% מההכנסות של הביטוח הלאומי.

סופה לנדבר: בסולידריות שלך שאתה מסביר לנו את הדבר הזה, הסכום של קצבת זקנה, אתה חושב שזה מספיק לחיים?

<שלמה מור יוסף: אני - - -

סופה לנדבר: לא, לא, אני שואלת אותך.

<שלמה מור יוסף: שנייה.

<שלמה מור יוסף: כמה דקות - - -

סופה לנדבר: הרי יש קו, רמת חיים, אתה אדוני יושב הראש, כשאתה היית יושב ראש הוועדה למען הציבור, אתה בדיוק דיברת שיש קו מסוים לזוג וקו מסוים לבודד.

סופה לנדבר: אז כל התוספות שהם נתנו עכשיו לפי חצי שנה, הרי זה לא הגיע אפילו לקו העוני.

סופה לנדבר: זאת אומרת כל הקשישים שמקבלים בסולידריות או בלי סולידריות, חיים אחרי קו העוני במדינת ישראל.

סופה לנדבר: אז איפה הסולידריות?

אלי אלאלוף: הסולידריות היא לא מדד כמו קו העוני.

סופה לנדבר: כן, אבל מדד החיים.

אלי אלאלוף: בדיוק, אני מסכים.

אלי אלאלוף: אבל מצד שני, בואו ניתן הבהרה חד משמעית.

אלי אלאלוף: מי שקובע את המדיניות של התשלומים לאזרח זה לא הביטוח הלאומי, זה אנחנו פה בוועדה או המדינה בתקציב שהיא מאשרת.

אלי אלאלוף: שיהיה ברור.

אלי אלאלוף: לא צריך לבוא לביטוח הלאומי בטענות שהן לא - - -

מיקי רוזנטל: גם לפני שנכנסת, מנכ"ל הביטוח הלאומי אמר בעצמו שגובה הקצבאות – הוא היה שמח אם הן היו גבוהות יותר.

אלי אלאלוף: כן.

<שלמה מור יוסף: תודה.

<שלמה מור יוסף: אז הנה, רק תראו, אלה התקבולים של הביטוח הלאומי.

<שלמה מור יוסף: כמו שביקשו מאיתנו לשלם קצבאות שהן לא חלק מהחוק, בשלב מסוים מדינת ישראל אמרה בואו תגבו גם את דמי הבריאות.

<שלמה מור יוסף: אז אם מסתכלים פה, אנחנו כל שנה מתעסקים ב-128 מיליארד שקלים מזומן, לא סתם בניירות.

<שלמה מור יוסף: גובים, מקבלים מהמדינה ומחלקים.

<שלמה מור יוסף: מתוך זה בצד שמאל בצהוב זה תקציב הבריאות, כאשר אנחנו גובים 22 מיליארד שקלים מהאזרחים והמדינה משלימה 18 מיליארד ואת ה-40 מיליארד האלה אנחנו מחלקים כל חודש לקופות לפי נוסחת הקפיטאציה המקובלת.

<שלמה מור יוסף: זו הפעילות שאנחנו עושים בבריאות.

<שלמה מור יוסף: כשאנחנו מסתכלים על הביטוח הלאומי, זאת העוגה של הביטוח הלאומי.

<שלמה מור יוסף: הנה החלוקה בין הגבייה.

<שלמה מור יוסף: אתם רואים שבסך הכל יש לנו 88 מיליארד שקלים.

<שלמה מור יוסף: מתוך זה יש 8 מיליארד שזה הריבית, אבל יש פה את הגבייה – זה בכחול, אוצר המדינה – זה בירוק.

<שלמה מור יוסף: להבדיל מהרבה דברים אחרים, לאוצר המדינה פה אין שיקול דעת.

<שלמה מור יוסף: אין משא ומתן בינינו לבין האוצר כל שנה על התקציב.

<שלמה מור יוסף: זה נגזר מהצרכים.

<שלמה מור יוסף: זאת אומרת - - -

מיקי רוזנטל: מה זה ריבית?

מיקי רוזנטל: ריבית על מה?

מיקי רוזנטל: על הלוואות שהביטוח הלאומי לוקח?

<שלמה מור יוסף: לא הלוואות.

<שלמה מור יוסף: תיכף אני אציג את זה, שנייה אני אציג את זה.

ישראל אייכלר: זה מה שאנשים מסכנים - - -

מיקי רוזנטל: זה 8 מיליארד?

<שלמה מור יוסף: שנייה.

אלי אלאלוף: כשאני אתייחס לאיתנות הפיננסית אני אדבר.

אלי אלאלוף: תשלים, סליחה שלמה, את ההגדרה הזאת של החלק של המדינה, שאין שיקול דעת של משא ומתן.

<שלמה מור יוסף: בוא נתחיל בזכויות.

<שלמה מור יוסף: כשאתם קובעים זכויות לאזרח הוא מקבל אותן ב-100% ואין בביטוח הלאומי מושג – אין לנו כסף או לא אישרו תקציב או תבוא בשנה הבאה.

<שלמה מור יוסף: הזכות היא זכות שמוקנית בחוק ולכן התשלום הוא 100% לאזרח ברגע שהוא זכאי.

<שלמה מור יוסף: לכן החישוב בינינו לבין המדינה, לפי סעיף 32 המדינה מחויבת להעביר לנו כסף לפי נוסחה קבועה.

<שלמה מור יוסף: למשל בתקציב הבריאות יש, אם אתם רואים פה, יש את הגבייה מהציבור.

<שלמה מור יוסף: ההפרש הוא משא ומתן בין משרד הבריאות למשרד האוצר וההפרש הזה הוא לא דבר קבוע.

<שלמה מור יוסף: הוא יכול להשתנות משנה לשנה.

<שלמה מור יוסף: הוא יכול להיות פעם יותר והוא יכול להיות פעם פחות.

<שלמה מור יוסף: בביטוח לאומי הסכום הזה קבוע בחוק בנוסחה אחוזית בין הקשר בין הגבייה לבין מה שנותנים, ולכן איןמשא ומתן.

<שלמה מור יוסף: זה מה ש-.

<שלמה מור יוסף: אם תרצו נדבר אחר כך על הקשר לתקציב המדינה, אבל - - -

ישראל אייכלר: רגע, ה-18 מיליארד זה כן לפי תקציב המדינה, לפי רצון האוצר?

<שלמה מור יוסף: איזה 18 מיליארד?

ישראל אייכלר: שמשרד הבריאות משלים לכם.

<שלמה מור יוסף: הבריאות?

ישראל אייכלר: כן.

<שלמה מור יוסף: תראה, זה משא ומתן.

ישראל אייכלר: זה משא ומתן?

אלי אלאלוף: לא שלו.

<שלמה מור יוסף: לא שלנו.

מיקי רוזנטל: קופות החולים.

מיקי רוזנטל: קופות החולים אומרות שהן שבמשבר ואז האוצר נותן להן וככה וככה.

<שלמה מור יוסף: אם אתה רוצה לדעת, אז במקור רצו שגם תקציב הבריאות יהיה סגור - - - את דמי הבריאות או מס הבריאות, אז היה מס מקביל ויחד זה היה סגור, ואז האוצר איבד את הכוח שלו להשפיע על תקציב הבריאות, אז הוא ביטל את המס המקביל.

<שלמה מור יוסף: ואז הוא נכנס במקום המס המקביל, אבל כשהוא נכנס, הוא נכנס למשא ומתן.

<שלמה מור יוסף: אבל בואו, את הבריאות נשים בצד.

ישראל אייכלר: אתה חושב שזה בריא שמשרד הבריאות יעבוד דרך הביטוח הלאומי ולא ישחרר אתכם מה - - -

<שלמה מור יוסף: אנחנו צינור.

<שלמה מור יוסף: אנחנו פה אין לנו שיקול דעת.

<שלמה מור יוסף: אנחנו גובים, מקבלים את ההשלמה, לוקחים את נוסחת הקפיטאציה ומפעילים אותה כל שנה.

<שלמה מור יוסף: אנחנו לא קובעים שום מדיניות בנושא בריאות, אנחנו רק מעבירים את הכספים.

<שלמה מור יוסף: אני חושב שזה עובד טוב - - -

ישראל אייכלר: אבל אתה גם רופא.

ישראל אייכלר: אתה חושב שזה בריא העניין הזה?

<שלמה מור יוסף: אני חושב שזה בריא אם זה קצת היה יותר גבוה.

מיקי רוזנטל: יש לזה מקבילה בעולם?

<שלמה מור יוסף: של מס בריאות?

<שלמה מור יוסף: אין הרבה מקומות שיש מס בריאות כמס בריאות.

ישראל אייכלר: אבל אין מקום בעולם ש - - -

<שלמה מור יוסף: בדרך כלל זה מחלק מהמיסים הרגילים.

מיקי רוזנטל: נכון.

מיקי רוזנטל: לכן אני שואל אם יש לזה מקבילה.

<שלמה מור יוסף: אני יכול להגיד לכם שאין הרבה מקבילות בעולם לרוחב היריעה של המוסד לביטוח לאומי.

<שלמה מור יוסף: בהרבה מדינות בעולם יש את כל היריעה, אבל היא מחולקת לכמה ארגונים.

<שלמה מור יוסף: יש ארגון אחד שמתעסק בעבודה.

<שלמה מור יוסף: למשל ה- Social Securityהאמריקאי שכולם מדברים עליו, הוא מתעסק בזקנה ובנכות.

<שלמה מור יוסף: זהו.

<שלמה מור יוסף: הוא לא מתעסק בכל מה שאנחנו מתעסקים.

<שלמה מור יוסף: הייתי באוסטרליה, זה שישה ארגונים מתעסקים בכל מה שאנחנו עושים.

<שלמה מור יוסף: פה נוצר מצב שהכל מרוכז למקום אחד, יש לו יתרונות, יש לו חסרונות.

סופה לנדבר: אתה היית מעדיף שתהיה חלוקה?

סופה לנדבר: השירות יהיה יותר טוב?

<שלמה מור יוסף: יכול להיות.

<שלמה מור יוסף: יכול להיות שאם משרד הביטחון היה משלם את המילואים ולא ביטוח לאומי, יכול להיות שאם שירות התעסוקה היה משלם את דמי האבטלה ולא ביטוח לאומי.

<שלמה מור יוסף: יכול להיות שזה היה אחר, אבל הכל מרוכז אצלנו.

<שלמה מור יוסף: אנחנו לשכת השירות של כל המשרדים האחרים.

<שלמה מור יוסף: אז יש גם חיסרון לגודל.

<שלמה מור יוסף: החיסרון לגודל הוא שאתה מגדיל את החיכוך של האוכלוסייה עם גוף אחד והחיכוך הזה מייצר ניצוצות שאתם רואים אותם וחווים אותם יום יום.

<שלמה מור יוסף: ברגע שהגוף הוא יותר קטן, כמות החיכוך היא יותר קטנה.

<שלמה מור יוסף: אנחנו בסקופ הכל כך רחב של הפעילות שלנו, יש המון חיכוך.

מיקי רוזנטל: אבל יש גם נושא של התמחות.

מיקי רוזנטל: זאת אומרת זה לא רק הנושא - - -

<שלמה מור יוסף: בסדר.

<שלמה מור יוסף: יש יתרון לזה שהכל אצלנו, שאנחנו רואים את האזרח 360 מעלות ואנחנו יודעים מה צריך לגבות ממנו ומה הוא מקבל ומה הוא מקבל באבטלה ואם הוא מקבל הבטחת הכנסה, אז מה קורה בעבודה.

<שלמה מור יוסף: יש יתרון שרואים אותו 360 מעלות, אבל יש גם את החיסרון שהצבעתי עליו.

<שלמה מור יוסף: אז זה מה שאנחנו משלמים.

<שלמה מור יוסף: אנחנו משלמים השנה 79 מיליארד שקלים, וכמו שאתם רואים – בצד ימין הכחול – חלק מהותי מהכסף, זה 37 מיליארד שקלים, או 47% - הולכים לאוכלוסייה המבוגרת.

טלי פלוסקוב: יחד עם סיעוד.

<שלמה מור יוסף: סיעוד, זקנה ושארים.

<שלמה מור יוסף: וזה ילך ויעלה.

מיקי רוזנטל: כי הגיל עולה כל הזמן.

<שלמה מור יוסף: יש לנו ברכה שנקראת עלייה בתוחלת החיים.

ישראל אייכלר: כי שארים זה לאו דווקא זקנים.

<שלמה מור יוסף: נכון, אבל זה קטן.

<שלמה מור יוסף: בגדול זה זה.

<שלמה מור יוסף: רק תזכרו שאלה גובה הקצבאות, למי ששאל.

<שלמה מור יוסף: זה גובה הקצבאות הממוצע.

<שלמה מור יוסף: זה פה.

<שלמה מור יוסף: אמרתי בהתחלה, חברת הכנסת סופה לנדבר הוסיפה ואני חושב שצריך פעם אחת גם לדון על גובה הקצבאות ולא רק על הזכאות לקצבאות.

<שלמה מור יוסף: למי שתהה מה הקשר לפחות בין תקציב הביטוח הלאומי לבין תקציב משרד הביטחון הידוע, מה שלא ידוע לא ידוע, אז זה הקשר.

<שלמה מור יוסף: המדינה משקיעה בתקציב הביטחון הסוציאלי יותר מאשר בתקציב הביטחון הפיזי, אבל אם משווים את זה למדינות אחרות בעולם, אתם יכולים להסתכל פה, ממוצע ה-OECD הוא באמצע בכחול כאחוז מהתמ"ג וישראל - - -

אלי אלאלוף: רציתי לציין את כניסתה של חברת הכנסת מירב בן ארי, ידידתי.

<שלמה מור יוסף: גם ידידתנו.

<שלמה מור יוסף: יש לנו פה מצד שמאל בירוק את ישראל ואתם רואים שיש פה פער של בערך 5% מהתמ"ג.

<שלמה מור יוסף: רק תזכרו שאחוז אחד מהתמ"ג זה בערך 10 מיליארד שקלים.

<שלמה מור יוסף: אם היינו רוצים להיות כמו מדינות ה-OECD הממוצע, היינו צריכים להוסיף עוד 5%, שזה עוד 50 מיליארד שקלים לרווחה ובריאות, כך שיש לנו עוד דרך ללכת.

<שלמה מור יוסף: למרות שהתקציב שלנו הוא גדול מאד, אנחנו חושבים - וזה חוזר למה שאמרתי על גובה הקצבאות - אנחנו חושבים שיש מקום להשקיע יותר מהתמ"ג ברווחה ובריאות.

אלי אלאלוף: אבל זה לא אומר שזה הכל דרך הביטוח הלאומי.

<שלמה מור יוסף: לא, לא, לא אמרתי.

<שלמה מור יוסף: אמרתי רווחה ובריאות.

אלי אלאלוף: כן, כן.

<שלמה מור יוסף: לא אמרתי רק מקצבאות, בוודאי שלא.

אלי אלאלוף: כי זו אחת הנקודות המרכזיות בדו"ח העוני שחברת הכנסת לנדבר הזכירה, אז באמת אחת הנקודות, שעד שנגיע, שבאמת - - -

<שלמה מור יוסף: זה לא רק הקצבאות.

<שלמה מור יוסף: יש עוד מכשירים.

אלי אלאלוף: השירותים, השירותים הנוספים שצריך לתת.

אלי אלאלוף: אם רוצים גם מבחינת העוני להגיע לממוצע של ה-OECD שזה כמעט 11 נקודות הפרש היום בינינו לבין הממוצע, אז לכן תכננו 10 שנים של תוספת, אבל עד שנגיע - - -

מיקי רוזנטל: אז כשאתה מדבר לא על קצבאות, זאת אומרת סבסוד של מוצרים?

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: גם.

אלי אלאלוף: יכול להיות שירותים, בעיקר שירותים.

אלי אלאלוף: וכל זה בלי החינוך, רק שתבינו.

אלי אלאלוף: זה בלי החינוך.

אלי אלאלוף: אם אתה רוצה בשירותים של רווחה ושל פעילות למען, בלתי פורמאלית לאוכלוסיות שונות בכל הגילאים, כל מה שנקרא תקציב רווחה ובריאות ונוספים, אם אתה רוצה להיראות כמו מדינה ממוצעת של ה-OECD, לא הצרפתים שהם מטורפים מבחינה זו שהם מספר 1 – 33% פה וודאי-.

אלי אלאלוף: הפרופסור, עכשיו אני חייב להגיד, דניאל גוטליב הוא יתקן, אז צרפת היא המשקיעה ביותר בתחום של הרווחה.

אלי אלאלוף: היא עכשיו מתחילה לסגת, אבל אנחנו אם רוצים להגיע למצב הזה, כפי שאמר הפרופסור מור יוסף, אנחנו חייבים להוסיף 50 מיליארד שקלים.

ישראל אייכלר: לממוצע.

<שלמה מור יוסף: בשביל להגיע לממוצע, כן.

<שלמה מור יוסף: אז הנה, רק תסתכלו מה מדינת ישראל עושה.

<שלמה מור יוסף: פה זה בצורה ויזואלית.

<שלמה מור יוסף: אם אנחנו מדרגים את המדינות לפי העוני רק מהכנסה כלכלית, בלי שמדברים על קצבאות ומיסים – זה מצד שמאל.

<שלמה מור יוסף: אז אתם רואים שרק מעבודה, ההכנסה הכלכלית של האזרחית – מדינת ישראל נמצאת במקום טוב, זה באדום.

<שלמה מור יוסף: אנחנו מעל הממוצע.

<שלמה מור יוסף: אבל אז המדינה מתערבת ומעבירה תשלומי העברה ומיסים.

<שלמה מור יוסף: זאת ההתערבות של המדינה.

<שלמה מור יוסף: ברגע שהמדינה מתערבת, אנחנו צומחים.

<שלמה מור יוסף: זה לא שהמדינה שלנו לא מתערבת, אלא מדינות אחרות מתערבות הרבה יותר.

<שלמה מור יוסף: ואז, בגלל שהמדינה שלנו מתערבת פחות ממדינות אחרות, אז איפה שהיינו פחות או יותר בשליש העליון מבחינת עוני לפי הכנסה כלכלית, אנחנו יורדים למקום אחד לפני הסוף בצד המעשי, מה שקורה באמת בפועל.

<שלמה מור יוסף: זאת אומרת יש פה התערבות של המדינה שהיא לא מספקת.

<שלמה מור יוסף: זה חוזר למה שאמר יושב ראש הוועדה, שכמות ההשקעה ברווחה היא לא מספקת.

מיקי רוזנטל: רק תגדיר אבל מה זה הכנסה פנויה, רק לצורך הדיון, שנבין מה זה אומר.

<שלמה מור יוסף: הכנסה כלכלית אתה מדבר.

מיקי רוזנטל: לא, נתתם פה שני דברים.

מיקי רוזנטל: הכנסה כלכלית היא ברורה לי.

מיקי רוזנטל: מה זה הכנסה פנויה שעל פיה נקבע המדד הזה?

ישראל אייכלר: אחרי מיסים.

<שלמה מור יוסף: רק שנייה.

<שלמה מור יוסף: פרופסור דניאל גוטליב.

<דניאל גוטליב: בוקר טוב.

אלי אלאלוף: תציג את עצמך לפרוטוקול, דניאל, ברשותך.

<דניאל גוטליב: פרופסור דניאל גוטליב, סמנכ"ל מחקר ותכנון בביטוח הלאומי.

<דניאל גוטליב: ההכנסה הפנויה היא ההכנסה הכלכלית, כל ההכנסות הכלכליות, זה כולל גם הכנסה משכר דירה למשל, הכנסה מריבית, מדיבידנדים.

<דניאל גוטליב: הכל אמור להיות שם, ומפחיתים מזה את המיסים ודמי ביטוח חובה של הביטוח הלאומי ושל מערכת הבריאות.

<דניאל גוטליב: אנחנו לא מפחיתים מזה עד היום את פנסיה חובה ומוסיפים להכנסה הכלכלית את הקצבאות ואת תשלומי ההעברה ממשפחות אחרות.

<דניאל גוטליב: למשל אם משפחה מסוימת תומכת במשפחה אחרת, זה גם כן כלול בהכנסה הפנויה.

<דניאל גוטליב: זאת ההכנסה שהיא פנויה ללכת לשוק כעיקרון ולקנות דברים.

<דניאל גוטליב: אבל אם למשל למשפחה יש הוצאות בריאות משמעותיות, מיוחדות רק למשפחה הזאת, אז זה נכלל בצרכים הרגילים וההכנסה הפנויה לא מתחשבת בזה.

<דניאל גוטליב: אז יש עוד הגדרות של הכנסה פנויה, אבל ההגדרה הרשמית היא הכנסה כלכלית פחות תשלומי העברה, פחות מיסים, דמי ביטוח ובתוספת של תשלומי העברה של קצבאות הביטוח הלאומי.

מיקי רוזנטל: אוקיי, הבנתי, תודה.

<שלמה מור יוסף: רק להראות מה קרה במהלך השנים.

<שלמה מור יוסף: אנחנו רואים פה איך עלה קו העוני, זה בכחול, משנת 2010 עד שנת 2014.

<שלמה מור יוסף: קו העוני מביא לידי ביטוי למעשה את השכר במשק ואתם רואים מה קרה, איך קו העוני עלה ומצד שני אתם רואים מה קרה לקצבאות.

<שלמה מור יוסף: הקצבאות באותה תקופה עלו ב-7.3% וקו העוני עלה ב-27.7%, אז בוודאי שאנחנו מפגרים בצורה מאד מאד משמעותית ביכולת שלנו לשמור את האוכלוסייה באותה רמה.

<שלמה מור יוסף: זו הייתה איזו שהיא תמונה כללית.

<שלמה מור יוסף: אני רוצה למבקש מהמשנה למנכ"ל וראש מינהל הגמלאות, אילנה שרייבמן, שהיא תציג את כל נושא השירות.

<שלמה מור יוסף: כל נושא השירות – גיבשנו תפיסת שירות שיש לה מרכיבים.

<שלמה מור יוסף: אלה מרכיבי תפיסת השירות שאומרים שקודם כל כל עובדי הביטוח הלאומי הם נותני שירות, מנהל הסניף הוא מנהל השירות.

<שלמה מור יוסף: עשינו פעילויות במטה בין השאר למנות את אילנה כאחראית לכל נושא השירות ברמת המטה.

<שלמה מור יוסף: הגדרנו גם את הוועדות הרפואיות כמרכזי שירות - - -

מירב בן ארי: באתר אינטרנט שלכם.

<שלמה מור יוסף: ועל הבסיס הזה אנחנו רוצים להציג את תפיסת השירות החדשה שאילנה אחראית גם לגיבוש שלה וגם להטעמה שלה בשטח.

אלי אלאלוף: אילנה, ברשותך שנייה.

אלי אלאלוף: יש שאלות לנושא של הקצבאות והתקציב כפי שהוצג?

אלי אלאלוף: חברי הכנסת, אתם רוצים לשאול שאלות?

מיקי רוזנטל: כן.

מיקי רוזנטל: בכמה אחוזים צריך להעלות למשל את קצבת הזקנה, כי יש 200,000 עניים בישראל זקנים, לפי מיטב זיכרוני וגם הייתה העלאה עכשיו לא מזמן.

<שלמה מור יוסף: הייתה העלאה לאלה שמקבלים השלמת הכנסה.

מיקי רוזנטל: יפה.

מיקי רוזנטל: עכשיו נאמר שהמדינה מחליטה שזאת הקבוצה שהיא רוצה להעלות אותה מעל קו העוני, או את חלקה.

מיקי רוזנטל: זאת אומרת מה המשמעות במספרים?

מיקי רוזנטל: באחוזים?

מיקי רוזנטל: אם מעלים למשל את קצבת הזקנה ב-10%, כמה קשישים עוברים מעל קו העוני במקרה הזה?

<שלמה מור יוסף: בוא אני אדבר קודם בכסף ואחר כך דניאל יתייחס לנושא של העוני.

<שלמה מור יוסף: אם רוצים להעלות את קצבת הזקנה, לא רק לעניים, את קצבת הזקנה רוצים להעלות ב-100 שקלים לחודש – זה מיליארד שקלים בשנה.

<שלמה מור יוסף: יש 900,000 זקנים.

<שלמה מור יוסף: אם רוצים להעלות רק 100 שקלים לכל זקן לחודש, שזה כמובן לא הרבה, זה מיליארד שקלים.

<שלמה מור יוסף: אז רק צריך להבין בהיקפים האלה.

<שלמה מור יוסף: אנחנו, מה שעשינו עכשיו העלינו רק לאנשים שמקבלים השלמת הכנסה, העלינו להם בסדר גודל של ממוצע 200 שקלים.

<שלמה מור יוסף: זה עלה למדינת ישראל 600 מיליון שקלים לשנה כל שנה.

<שלמה מור יוסף: אז זה פחות או יותר מה שקורה.

<שלמה מור יוסף: עם ה-600 מיליון שקלים האלה הבאנו את האוכלוסייה הזאת לגעת בקו העוני.

<שלמה מור יוסף: לא הצלחנו להעביר אותה את קו העוני לפי החישובים, למה?

<שלמה מור יוסף: כי כשוועדת אלאלוף למלחמה בעוני התכנסה, המספר הזה והסכום הזה היה מעביר אותם את קו העוני וככה חישבנו את זה.

<שלמה מור יוסף: אבל מה שקרה, קו העוני ברח.

טלי פלוסקוב: הגרף.

<שלמה מור יוסף: כל שנה קו העוני משתנה.

מירב בן ארי: זה גם בגלל שהאוכלוסייה גדלה?

אלי אלאלוף: הנה הצעת חוק חדשה.

טלי פלוסקוב: להצמיד את הקצבה הזאת.

טלי פלוסקוב: למה היא לא מוצמדת?

מיקי רוזנטל: לא, יש הצמדה אבל השאלה השנייה, ועוד לא ענית לי לגמרי על הראשונה.

<שלמה מור יוסף: בסדר, אני רוצה שהוא יענה.

מיקי רוזנטל: אבל אני אוסיף עוד שאלה.

מיקי רוזנטל: מנגנון ההצמדה הוא בלתי סביר ובעניין הזה טלי צודקת.

מיקי רוזנטל: האם לא כדאי לשקול מנגנון הצמדה אחר, לפחות לגבי חלק - - -

אלי אלאלוף: אין היום מנגנון הצמדה כלשהו.

<שלמה מור יוסף: לא, לא.

מיקי רוזנטל: לא, זה לא נכון.

אלי אלאלוף: לא, לא, בקצבאות.

אלי אלאלוף: ברוב הקצבאות.

<שלמה מור יוסף: שנייה, הקצבאות היו צמודות עד מתי שהוא לשכר הממוצע במשק.

<שלמה מור יוסף: אני חושבת שמשנת 2003, 2006.

<שלמה מור יוסף: בשנת 2006 העבירו את ההצמדה למדד.

<שלמה מור יוסף: אתם מבינים שזה תלוי.

מיקי רוזנטל: שיש חיכוך.

<שלמה מור יוסף: בשנתיים האחרונות המדד היה או אפס או שלילי.

<שלמה מור יוסף: אז בשנתיים האחרונות לא נגעו בקצבאות.

מיקי רוזנטל: אז זה מה שאני שואל, אדוני המנכ"ל.

<שלמה מור יוסף: אני עונה לך מה קורה.

מיקי רוזנטל: לא, מה שקורה הוא רע מאד.

מיקי רוזנטל: האם לא ראוי להחליף את מנגנון ההצמדה או לשנות אותו בדחיפות?

טלי פלוסקוב: אני חושבת שהמנכ"ל לא יתנגד.

אלי אלאלוף: יש לי הצעה.

מיקי רוזנטל: יש לך הצעה, בבקשה.

אלי אלאלוף: בואו תמשיכו בשאלות.

סופה לנדבר: סליחה, כמה שנים לא נגעו?

<שלמה מור יוסף: בשנתיים האחרונות המדד לא השתנה.

מיקי רוזנטל: כן, אבל יוקר החיים עלה.

<שלמה מור יוסף: אז זה נשאר אותו דבר.

<שלמה מור יוסף: נכון.

אלי אלאלוף: זה נכון מה שאתה אומר.

מיקי רוזנטל: מה שאני אומר נכון?

מיקי רוזנטל: אבל אני לא רוצה להיות צודק.

אלי אלאלוף: אתה צודק, צריך טיפול בזה.

<שלמה מור יוסף: חברת הכנסת רוזנטל, זה הגרף שהצגתי.

מיקי רוזנטל: היא הנותנת.

מיקי רוזנטל: אז אנחנו הרי פה לא בשביל - - -

אלי אלאלוף: אני שוב חוזר.

אלי אלאלוף: כדי שהיום הזה יהיה יעיל, אני אומר לכם, הוא חייב להיות יעיל, וכדי שנדע על מה להילחם, אנחנו חברי הכנסת - - -

מיקי רוזנטל: כן, אוקיי.

אלי אלאלוף: בגלל זה ביקשנו לקבל את האינפורמציה הזאת.

אלי אלאלוף: שהשינוי השנה, למה להצמיד את הקצבאות, זו באמת החלטה או השפעה של חברי הכנסת, לא של הביטוח הלאומי.

אלי אלאלוף: הוא עושה מה שהמדינה קבעה לו באמצעות הממשלה וזה מה שקורה.

<שלמה מור יוסף: ואני מציף לכם את הבעיות.

מיקי רוזנטל: כן, כן, הבעיה ברורה.

אלי אלאלוף: חברים, אני רוצה להגיד.

אלי אלאלוף: היות וסוגרים, ברשות

אלי אלאלוף: כם אם אין עוד שאלות בנושא הקצבאות, אז אני רוצה להגיד בסיכום הפרק הזה.

אלי אלאלוף: אחת הנקודות באמת שהכבידה עלינו גם בדו"ח העוני וגם לאחר מכן ובתיאום עם שר האוצר, הצענו להקים ועדה שתבדוק את כל נושא הקצבאות, הצמדות, המטרות שלהן, היעילות שלהן.

אלי אלאלוף: אומרים שלמשל הנושא של הבטחת הכנסה והשלמת הכנסה צריכים להוציא אנשים מקו העוני.

אלי אלאלוף: זה לא.

אלי אלאלוף: אז בואו נבדוק את כל זה.

אלי אלאלוף: אני ביקשתי ממרכז המחקר והמידע של הכנסת שלנו לעשות עבודה.

אלי אלאלוף: הם אמורים?

אלי אלאלוף: העבודה תוגש.

אלי אלאלוף: בעקבות זה תוגש ועדת משנה של הכנסת, שלנו, כמובן הביטוח הלאומי כיועץ לוועדה, בהשתתפות מספר אנשי אקדמיה שכבר הביעו את נכונותם ופה נעשתה עבודה גם על ידי העוזר של המנכ"ל וגם על ידינו והמנכ"ל עצמו, ואנחנו אמורים לכנס את הוועדה ברגע שנקבל את המסמך, ננתח.

אלי אלאלוף: הוועדה הזאת תהיה פתוחה לכל חברי הכנסת, בוודאי של הוועדה כחברים, כי נודע לי שרק חברי ועדת העבודה והרווחה יכולים להיות חברים בוועדת משנה, אבל אחרים מוזמנים ומיקי, כפעיל מרכזי בדברים האלה ונשמח.

אלי אלאלוף: אנחנו נעשה בדיקה כוללת, כולל המלצות בנושא הקצבאות.

סופה לנדבר: אתם שנתיים לא עשיתם די מספיק בדיקות?

אלי אלאלוף: לא, לא.

אלי אלאלוף: לא עסקנו בזה.

אלי אלאלוף: תבינו, אם אתם תראו את הדו"ח האמיתי שלי, הוא רק 400 דפים.

אלי אלאלוף: אם צריכים לתקן את העולם של המדינה שלנו, זה צריך להיות קצת יותר, כמה כפולות מזה.

אלי אלאלוף: אבל כרגע באמת יש המלצות שם, אבל לא להכל.

אלי אלאלוף: בנושא של הקצבאות, פרופסור שלמה מור יוסף, התעמקנו, אנחנו מתלבטים.

אלי אלאלוף: יש לי ויכוח מקצועי מאד – הוא המקצוען ואני המתלבט, עם פרופסור גוטליב שאני אומר – למה צריכים עוד קצבאות אוניברסאליות?

אלי אלאלוף: בואו נבדוק את זה ואולי נחסוך.

אלי אלאלוף: ניקח מההכנסות של העשירים, אבל לא צריכים לספק להם כל שירות, הם מסתדרים בלעדנו.

אלי אלאלוף: הם לא זקוקים לקצבת זקנה ומענק לידה וקצבת ילדים והפטירה שלהם, שהביטוח הלאומי ישלם להם.

אלי אלאלוף: זה ויכוח שיהיה בוועדה והצוות הזה יקבע וייתן את המלצותיו ונחליט מה ילך חקיקה ומה לא.

ישראל אייכלר: יש לי שאלה, אדוני יושב הראש, אולי זה גם יהיה לדיון אצלך בוועדה הזאת שאתה מדבר עליה.

ישראל אייכלר: אנחנו מדברים הרבה נגד ריכוזיות במשק.

ישראל אייכלר: אני מאד מאד מעריך את הביטוח הלאומי ואת היעילות שלו, ודווקא בגלל היעילות שלו זו הסיבה שמטילים עליו כל הזמן עוד דברים ועוד דברים ועוד דברים.

ישראל אייכלר: אבל אם מדובר במשק שמגלגל 128 מיליארד שקלים בשנה, אם מדברים נגד ריכוזיות במשק – מיקי – זה הדבר המרוכז ביותר, הריכוזיות הקשה ביותר שכל האזרחים תלויים בו.

ישראל אייכלר: אולי צריך לחשוב גם על חלוקה - - -

מיקי רוזנטל: אתה רוצה לעשות תחרות בקצבאות?

ישראל אייכלר: לא, אבל אני רוצה שלא יהיה, כמו שריכוזיות במשק הכלכלי גורמת ליוקר המחייה, כך ריכוזיות בבירוקרטיה עלולה לגרום למצב בלתי אפשרי לאזרחים.

ישראל אייכלר: יכול להיות שצריך לחשוב שיש כל מיני דברים שצריך להוריד מהם.

ישראל אייכלר: למשל העניין של הקשר בין בריאות לביטוח לאומי שהוא Social Security בתרגום הפשוט, לא שייך בכלל.

ישראל אייכלר: לא לנושא של כמה זה?

ישראל אייכלר: 40 מיליארד שקלים אתה צריך להעביר לקופות החולים - - -

אלי אלאלוף: זה דווקא החלק המרכזי למשל באירופה.

אלי אלאלוף: כך זה שם, בצרפת הנושא של בריאות קשור לביטוח הלאומי.

ישראל אייכלר: אני לא אומר מה.

ישראל אייכלר: אני חושב ש-128 מיליארד שקלים בשנה זו ריכוזיות הכי מרוכזת במשק.

אלי אלאלוף: כן.

אלי אלאלוף: צריך להשאיר את זה לשיקול דעת.

אלי אלאלוף: כן, בסדר גמור.

אלי אלאלוף: עוד דברים לגבי הפרק הזה של הקצבאות, חברים?

<שלמה מור יוסף: אנחנו לא רוצים להשאיר את הדברים של יושב הראש כמו שהם.

<שלמה מור יוסף: לגבי הקצבאות האוניברסאליות יש לנו דעה אחרת.

<שלמה מור יוסף: אנחנו נביא את זה לידי דיון - - -

מיקי רוזנטל: יש ויכוח, גם הוא אמר.

מיקי רוזנטל: הוא הזכיר את זה שיש ויכוח.

ישראל אייכלר: אפשר למצוא את דרך האמצע.

אלי אלאלוף: צרפת הגדולה, אמרתי לכם, כמשקיעה בתחום החברתי סכום גדול ביותר, אם אני לא טועה 33%.

אלי אלאלוף: דניאל, אתה זוכר בוודאי את המספרים האלה.

אלי אלאלוף: 33% - זו המדינה הכי משקיעה ב-OECD בתחום של הרווחה.

אלי אלאלוף: פעם ראשונה השנה היא החליטה לתת קצבאות ילדים בהתאם להכנסת ההורים.

אלי אלאלוף: עד 6,000 יורו ועד 8,000 יורו.

אלי אלאלוף: אז אם צרפת הסוציאלית דווקא, עם התפיסה הזאת, מתחילה לשקול, אז אנחנו גם מותר לנו לשקול, אבל בשביל זה הבאנו מומחים ולא דעת יחיד וזה לא המצב.

אלי אלאלוף: כן, בבקשה, חברת הכנסת לנדבר.

סופה לנדבר: כבוד המנכ"ל, כבוד יושב הראש וכל מי נמצא כאן, חברי הכנסת ואורחים שלנו.

סופה לנדבר: המצב של קשישים במדינת ישראל, אלה שחיים מקצבת זקנה ואלה שחיים מפנסיה נמוכה ביותר שמשפיעה על קצבת הזקנה, המצב הזה מדאיג אותי מאד.

סופה לנדבר: היו לי כמה חוקים עכשיו ואני רוצה התייחסות שלך.

סופה לנדבר: הרי בסופו של דבר בן אדם חי מסכום הכנסה שיש לו כאשר הוא הגיע למצב של פנסיה.

סופה לנדבר: אנחנו היום מדברים בכנסת הזו הרבה על מצב הקשישים במדינת ישראל, ובגלל זה אני רוצה פשוט לקבל ממך עצה.

סופה לנדבר: אני מבינה שאתה אחראי על המדיניות של השר ושל הממשלה בנושא הזה ואתה אישית אחראי על הפעילות של המשרד, אבל אתה לא אחראי על כספים שנכנסים ולא אחראי על דברים, אבל יכול להיות שהשר גם מקשיב, כמו שאני כשרת העלייה והקליטה הקשבתי לעובדים ולאנשים שעבדו איתי.

סופה לנדבר: מדאיג אותי המצב של גובה ההכנסה.

סופה לנדבר: אנחנו מנסים להעלות את זה.

סופה לנדבר: בחוק שהיה לי השר הבטיח, אבל לא.

סופה לנדבר: זה כלפי אנשים שממשיכים לעבוד.

סופה לנדבר: אם ממשיכים לעבוד, שיצאו לפנסיה לא בגלל שהם רוצים לעבוד אלא שהם חייבים להגדיל את ההכנסה.

סופה לנדבר: יש להם חובות מהחיים לפני כניסה ומה אתה חושב על הגובה?

סופה לנדבר: האם לא הגיע הזמן לעלייה של גובה ההכנסות, שמותר לבן אדם להכניס, כדי לתת לאנשים לחיות?

סופה לנדבר: זה דבר אחד.

סופה לנדבר: דבר שני, אנחנו לא ארצות הברית, אנחנו מדינה שבעצם נבנתה על ידי גלי עלייה.

סופה לנדבר: נכון שנניח מגיעים היום עולים מצרפת, הם יכולים לגרור את הפנסיה ויש לנו אישורים נדרשים, אבל יש מדינות שעולים מגיעים והוותק, ההכרה בוותק צריכה להיות גם בביטוח הלאומי, בגלל שהכרה בוותק נותנת להם תוספת של 2% עד 50%, ואם אין הכרה בוותק אז בן אדם בעצם עבד כל החיים, אבל מה שהוא מקבל זה סכום נמוך ביותר.

סופה לנדבר: אני הגשתי חוק על פנסיית מינימום ואני חושבת שבמדינת ישראל יכול להיות שזה מנדט של פנסיה.

סופה לנדבר: יכול להיות ביטוח אחר, אבל זו הכנסה שמקבל בן אדם ממה שהוא עבד וממה שהוא חסך.

סופה לנדבר: הרי מה שקרה בשנת 2008, אנחנו עברנו מפנסיה תקציבית לפנסיה צוברת, אבל מה שקרה עם האנשים, יכול להיות שאחרי 50 שנה זה יהיה מצוין.

סופה לנדבר: בן אדם יהיה מסוגל לחסוך את הכספים, אבל מי שהיום יוצא לפנסיה, משנת 2008 עד היום, אז זה פחות מעשור וזה פשוט קטסטרופה.

סופה לנדבר: אנשים מקבלים 300 שקלים, 400 שקלים.

סופה לנדבר: קרה כאן פרדוקס שבן אדם שעבד ולא חסך מספיק כסף, אז הוא חי מ-2,000 שקלים והוא לא מקבל השלמת הכנסה מהביטוח הלאומי, שלדעתי זה פשוט פרדוקס.

סופה לנדבר: השלמת הכנסה זה צריך להיות סכום כולל שנותן לבן אדם להיות בכבוד בגיל הזה.

סופה לנדבר: אני חושבת שהגישה למצב היא ממש לא נכונה.

סופה לנדבר: אני לא מאשימה אותך ולא מאשימה את המשרד, אני מאשימה את המדינה.

סופה לנדבר: מדינה שקולטת עלייה, זה כמו שבחברה יש רווחים, כמו שבמדינת ישראל יש רווחים מזה שהגיעו מיליון איש ושינו את מדינת ישראל ובכלכלה שינוי דרמטי.

סופה לנדבר: אז כאשר החברה עושה בסוף השנה ומסתכלת מה נכנס לחברה ומה הרווח של החברה, היא משלמת דיבידנדים.

סופה לנדבר: זאת אומרת היא משלמת הטבות לאנשים שעובדים בחברה.

סופה לנדבר: אותו דבר צריך להיות בחברה הישראלית.

סופה לנדבר: בן אדם שהגיע לפנסיה ועבד ולא הרוויח את הסכום שמגיע לו לחיים, נניח 4,900 וכמה שקלים לזוג ו-3,075 שקלים לבן אדם יחיד.

סופה לנדבר: אז זה לא יהיה השלמת הכנסה, אבל יהיה משהו שייתן לו אפשרות לחיות.

סופה לנדבר: אגב, השלמת הכנסה זה גם סל הטבות שאנחנו בנינו במשך המון קדנציות כאן בכנסת ישראל, הם לא משלמים ארנונה.

סופה לנדבר: אני חושבת שהם לא משלמים תעריפי חשמל, חוק שלי, סוציאליים והכל.

סופה לנדבר: אני אומרת שמדינת ישראל צריכה להתייחס במהירות לגיל הזה, בכבוד כמו שהוא נדרש.

סופה לנדבר: אז אני רוצה לשאול לגבי היחס שלך.

סופה לנדבר: האם בזה אנחנו צריכים לעשות מהפך, בגלל שבלי מהפך אנשים נכנסים למעגל עוני שיושב הראש שלנו בעצם נלחם במשך שנתיים עמד בראש ועדה, אבל לא נעשה ואנשים מתים והולכים והופכים להיות מסכנים במדינת ישראל.

סופה לנדבר: אני חושבת שיש לחברה שלנו, אני לא יודעת, אחריות הדדית צריכה להיות אחד כלפי השני, כיוון שאם נסתכל, ולא צריכים לעשות על זה את המחקר במרכז המחקר והמידע של הכנסת, רוב הקשישים שעברו 20 וכמה שנים ויותר, אז כל הדברים האלה, אם המדינה לא תעשה בהם שינוי, המצב יהיה קטסטרופאלי.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: הצטרפה אלינו חברת הכנסת מיכל בירן.

אלי אלאלוף: ברוכה הבאה.

אלי אלאלוף: אתה רוצה להתייחס?

אלי אלאלוף: כן, בבקשה.

<שלמה מור יוסף: אני אגיד שני משפטים בנושא הזה שהוא נושא ראוי, שהוא נמצא על סדר היום שלנו בימים האלה.

<שלמה מור יוסף: דבר ראשון האמנות מבחינת ברית המועצות, אנחנו עכשיו נמצאים באמת מול רוסיה, זה היה בתקופתך - - -

סופה לנדבר: אני יודעת.

סופה לנדבר: אני עשיתי מחקר על זה, נתתי להם ועשיתי - - -

<שלמה מור יוסף: אז אנחנו עם רוסיה ואוקראינה עומדים על סף חתימה.

<שלמה מור יוסף: כמו שאת מבינה זה החלטות פוליטיות ברמה של ראש הממשלה ונשיא רוסיה.

<שלמה מור יוסף: זה לא ברמה של אנשי מקצוע של ביטוח לאומי.

<שלמה מור יוסף: הנושא הזה אני מקווה שיבוא על פתרונו.

<שלמה מור יוסף: זה נושא אחד.

<שלמה מור יוסף: את יכולה להעריך יותר טוב ממני מה הסיכוי של זה.

<שלמה מור יוסף: בהנחה שזה לא יקרה, צריך להתייחס לנושאים האחרים שם.

<שלמה מור יוסף: אז השר שהחליף אותך ממשיך בדרך ומנסה עכשיו לייצר איזו שהיא תכנית של פנסיה או קצבת זקנה מועדפת בצבירת זכויות לאנשים שהגיעו ארצה ולא מסוגלים, בגלל פרק הזמן, לצבור זכויות.

<שלמה מור יוסף: יש היום איזה שהן הקלות לקצבת הזקנה הבסיסית, אבל אין להם והם לא יכולים להגיע למקסימום קצבת הזקנה ויש איזו שהיא עבודה יחד עם האוצר, בכדי לראות איך אנחנו מתמודדים עם זה.

<שלמה מור יוסף: ובמקביל אתמול הייתה ישיבה אצלך השר חיים כץ בכדי לבדוק את האפשרות שיוכלו לעבוד יותר, בלי לפגוע בקצבה או יוכלו לחסוך יותר בלי לפגוע בקצבה.

<שלמה מור יוסף: בימים אלה יש תזכיר חוק בנושא חד הוריות, שחד הוריות יוכלו לעבוד יותר בלי שהקצבה שלהן תיפגע.

<שלמה מור יוסף: רוצים לעשות משהו דומה גם לאוכלוסייה המבוגרת של השלמת הכנסה.

<שלמה מור יוסף: לא של השלמת הכנסה, שזו אוכלוסייה בגיל העבודה, אלא של אוכלוסיית הקשישים שאת - - -

סופה לנדבר: בגובה ההכנסות, כן.

<שלמה מור יוסף: אז זהו.

<שלמה מור יוסף: אז הנושאים האלה שאת מעלה הם לא נושאים שהם לא על סדר היום, הם על סדר היום.

<שלמה מור יוסף: זה במשולש הרגיל – שר הרווחה, ביטוח לאומי, הכנסת ומשרד האוצר ואני מקווה שנוכל לבוא גם עם פתרונות ולא רק עם סימפטיה.

סופה לנדבר: טוב.

אלי אלאלוף: כן, בבקשה, עוד הערה.

<יעל כהן רימר: שמי יעל כהן-רימר, אני עורכת דין במחלקה המשפטית של עמותת ידיד.

<יעל כהן רימר: אני אחראית ביטוח לאומי.

<יעל כהן רימר: אנחנו הוצאנו באפריל שנה שעברה דו"ח מאד מקיף על הביטוח הלאומי, הרבה השתנה מאז ואני אתייחס אליו יותר אחרי שאילנה תדבר לעניין השירות.

אלי אלאלוף: מסקנה – לא כדאי לכתוב דו"ח, הכל משתנה.

<יעל כהן רימר: לא, דווקא יש עוד הרבה לקחת ממנו, עוד הרבה מה לשפר.

<יעל כהן רימר: אני רק רוצה לציין, דיברו כאן על גובה הקצבאות וכמובן שאני מסכימה גם עם פרופסור מור יוסף וגם עם כל מה שנאמר כאן.

<יעל כהן רימר: אין ספק שגובה הקצבאות לא מספיק כדי לחיות בכבוד, אבל כשחושבים על שינוי, רק צריך לזכור שאולי לצד העלאת הסכום, חלק ממה שצריך לתקן זה מבחנים של קבלת קצבאות.

<יעל כהן רימר: יש הרבה מבחנים היום בחוק, חזקות הכנסה, הכנסה רעיונית.

<יעל כהן רימר: נפסלה כבר בבג"ץ סוגית הבעלות על רכב, אבל עדיין יש היום בחוק מבחנים שבהרבה מאד מקרים שאנחנו רואים לא מתאימים למציאות.

<יעל כהן רימר: משפחות שרשום עליהן איזה עשירית מגרש ובגלל זה נשללת או מופחתת קצבה ומבחנים שישנו מאד מאד, יכולים לשנות את מפת העוני, לצד העלאת גובה הקצבאות.

<יעל כהן רימר: זה גם משהו שצריך להסתכל עליו.

אלי אלאלוף: כן, אוקיי.

ישראל אייכלר: יש לי רק שאלה אחת בהבנת הנקרא.

ישראל אייכלר: כאומרים חד הוריות, יש מקרה שאישה או גבר שלא מסתדרים בחיי הזוגיות ויש להם עוני והם נמצאים במצב קשה.

ישראל אייכלר: יש מושג של אנשים שבוחרים לחיות לבד.

ישראל אייכלר: האם אתה חושב שזוג שחי ביחד, מצבם הכלכלי שונה מאדם שחי בנפרד באופן בסיסי?

ישראל אייכלר: האם יש הבדל באופן, האם אתה מכיר את המצוקה של משפחות שחיות בזוגיות, ומה זה זוגיות?

ישראל אייכלר: הרי מי זה חד הורית?

ישראל אייכלר: אין לכם מחלקת מחקר בביטוח הלאומי, כמו על המכוניות שאתה בודק אם יש לו רכב או נכס.

ישראל אייכלר: האם הם חיים בזוגיות או שהם חיים לבד.

<קריאה: יש.

<קריאה: יש חקירות.

ישראל אייכלר: אין לכם שום פיקוח בעניין.

מירב בן ארי: ברור שיש.

ישראל אייכלר: ואני אומר לך, כ - - -

מיכל בירן: למרבה היופי, למרות שהמדינה לא מכירה בנישואין של נשים, כשמגיע הזמן לתת להן הטבות של חד הוריות, אם הן גרות בכל מיני - - -

<קריאה: לפחות בזה יש צדק, נכון.

מיכל בירן: שם סופרים את ה - - -

ישראל אייכלר: אתה רואה, אדוני יושב הראש, זה עניין פוליטי.

מירב בן ארי: לא, זה לא עניין פוליטי, זה עניין של - - -

אלי אלאלוף: חברות, בואו נשמור על - - -

מירב בן ארי: וצריכות לגדל את הילדים לבד.

ישראל אייכלר: הגדרות פוליטיות, טכניות, השקפתיות - - -

מיכל בירן: ומה לעשות ש - - -

אלי אלאלוף: סליחה, סליחה.

ישראל אייכלר: אחרת למשל משפחות מוסלמיות שיקבלו יותר בגלל שהן משפחות עניות.

ישראל אייכלר: אם אתה תחלק את הכסף לפי ה - - -

מירב בן ארי: למה?

מירב בן ארי: בגלל שהיא חד הורית שבחרה להביא ילד לבד אז מגיע לה מהמדינה פחות מאישה מוסלמית?

מירב בן ארי: מה זה משנה?

מירב בן ארי: אם האישה היא חד הורית והיא מגדלת את הילדים שלה לבד, טוב מאד שהמדינה עוזרת לה.

ישראל אייכלר: אם את הבנת מה שאני דיברתי, בוודאי שמי שיש לה פחות הכנסות והיא לא יכולה להסתדר, צריכה המדינה לעזור לה, אבל לא בגלל שהיא חד הורית ולא בגלל שהיא אישה עם ילדים.

ישראל אייכלר: לא בגלל שהיא מוסלמית, לא בגלל שהיא - - -

מירב בן ארי: אז היא חייבת להיות ענייה לדעתך?

ישראל אייכלר: לא בגלל שהיא גבוהה ולא בגלל שהיא נמוכה.

מיקי רוזנטל: בואו נמשיך, אנחנו הרי - - -

ישראל אייכלר: זהו, אני לא פתחתי ויכוח, אבל אם זה פתח ויכוח, זה סימן שאסור להכניס את הביטוח הלאומי לעניין ההשקפתי הזה.

מירב בן ארי: לא, זה לא - - -

ישראל אייכלר: הביטוח הלאומי צריך לבחון את האדם לפי הכנסתו ויכולתו להתמודד עם החיים.

ישראל אייכלר: אם הוא נכה, אם הוא קשיש, אם הוא ילד ואם הוא חי הורי או שהוא משפחה, לא משנה.

ישראל אייכלר: אבל אם יש מצב שיש המון המון הונאות בעניין הזה, ואדוני יושב הראש יודע, ואנשים נרשמים כחד הוריים והם לא חד הוריים, המון.

ישראל אייכלר: לכן המכשלה הזאת, שיש הגדרה בלתי ברורה של חד הורי, זה דבר חמור מאד וצריך להגדיר בדיוק על מה אתם מדברים.

<קריאה: יש הגדרה מאד ברורה.

אלי אלאלוף: אתם רוצים לתת הגדרה מה זה חד הורי בביטוח הלאומי?

אלי אלאלוף: המנכ"ל?

<אילנה שרייבמן: אישה שהיא נפרדת תקופה מסוימת או אישה שהוציאה פסק דין למזונות מבעלה ואנחנו בודקים גם אם יש נפרדות בפועל ולא רק על הנייר.

אלי אלאלוף: אוקיי.

אלי אלאלוף: אז בבקשה.

אלי אלאלוף: בואו נמשיך.

<סעיד אגא: שמי סעיד ואני באתי מעכו.

<סעיד אגא: הביטוח הלאומי מכיר אותי.

אלי אלאלוף: אנחנו דיברנו רק על הקצבאות.

אלי אלאלוף: אם יש לך התייחסות רק לנושא של הקצבאות.

<סעיד אגא: לא, אבל - - -

אלי אלאלוף: כשנגיע לשירות.

<סעיד אגא: הוועדות.

אלי אלאלוף: רגע, עוד לא הגענו.

אלי אלאלוף: נגיע לזה אדוני, ברשותך.

<סעיד אגא: בסדר.

אלי אלאלוף: נגיע לזה.

אלי אלאלוף: יש גם את גברת בניטה ואני בטוח שנגיע גם לשירות וגם לנושאים הבאים ויהיה לה מה להגיד.

אלי אלאלוף: אז בינתיים, ברשותכם, בואו נלך לפי הסדר.

<אילנה שרייבמן: אוקיי, תודה רבה.

<אילנה שרייבמן: אני אילנה שרייבמן, משנה למנכ"ל וסמנכ"ל גמלאות וקצבאות בביטוח הלאומי.

<אילנה שרייבמן: המנכ"ל בפתח דבריו דיבר על החזון של המוסד לביטוח לאומי והפרק המרכזי, האמצעי בחזון, מדבר על השירות שהמוסד לביטוח לאומי נותן לאוכלוסייה.

<אילנה שרייבמן: ואנחנו בחזון, שהוא נבנה ביחד עם הרבה מאד עובדים, עם קבוצה של כמה מאות עובדים, אנחנו דיברנו על ערכים כמו שקיפות, כמו נגישות, כמו יוזמה של הפקידים, כמו לשמור על כבוד האדם.

<אילנה שרייבמן: יש הסכמה מלאה בביטוח הלאומי ויש את השפה הזאת, של איך אנחנו מטפלים באנשים בצורה שמכבדת את אותם ונותנת להם את כל מה שמגיע להם.

<אילנה שרייבמן: הבעיה היא איך מיישמים את זה גם, לא רק איך מסכימים באופן עקרוני למילים האלה, אלא איך בסוף הפקיד שמטפל באנשים, והרבה פעמים הוא בטוח שהוא בסדר.

<אילנה שרייבמן: האיש הגיש תביעה, הוא לא הביא איזה שהוא טופס, הוא דחה אותו, הוא עשה את מה שצריך לפי החוק.

<אילנה שרייבמן: אבל מה מרגיש האזרח?

<אילנה שרייבמן: למה הוא לא התקשר למשל לאזרח לשאול אותו למה הוא לא איזה שהוא טופס?

<אילנה שרייבמן: אולי הוא לא הבין מה שהוא כתב לו?

<אילנה שרייבמן: איך אנחנו הופכים ומייצרים גישה של מעבר ממצב שבו הפקיד מרגיש שהוא בסדר, למצב שגם האזרח ירגיש שהוא בסדר.

סופה לנדבר: אולי שהפקיד צריך לתת לו את הדרישות בכתב, ואז - - -

<שלמה מור יוסף: תיכף אנחנו נגיד מה אנחנו עושים.

<שלמה מור יוסף: תיכף נציג מה אנחנו עושים.

<אילנה שרייבמן: תיכף אני אגיד.

<אילנה שרייבמן: אבל אנחנו מדברים פה באמת על שינוי של תרבות ארגונית.

<אילנה שרייבמן: של שינוי של מצב, ממצב שבו אנחנו מגיבים למה שנותנים לנו, למצב שבו אנחנו יוזמים.

<אילנה שרייבמן: ממצב שבו לפעמים אנחנו חושבים למה אי אפשר לתת, למצב שבו אנחנו נחשוב למה כן אפשר לתת.

<אילנה שרייבמן: וזה שינוי באמת של תרבות ארגונית שדורש עבודה רבה ואני אראה מה אנחנו עושים בעניין הזה, כבר לא שנה אחת אלא כבר כמה שנים וזה תהליך מתמשך ואנחנו רואים לאורך הדרך איך הדברים משתפים והולכים ויש הבנה עמוקה גם בקרב הפקידים מה הם צריכים לעשות בעניין.

<אילנה שרייבמן: האסטרטגיה של השירות שלנו בעצם נשענת על שתי רגליים מרכזיות.

<אילנה שרייבמן: מצד אחד שהשירותים שלנו יהיו כמה שיותר אוטומטיים, שאנשים בכלל לא יצטרכו לבוא אלינו.

<אילנה שרייבמן: שמה שמובן מאליו – אז אנחנו ניתן אותו, בלי שהאנשים יצטרכו לדרוש את זה, ויש גם קצבאות שזה כבר קורה שם, כמו קצבת ילדים, קצבת זקנה.

<אילנה שרייבמן: הגיל ברור, או נולד ילד – ברור שצריך לשלם קצבה.

<אילנה שרייבמן: ואנחנו עושים גם הרבה מאמצים כדי שאנשים אפילו לא יצטרכו לבוא אלינו למוסד לביטוח לאומי.

<אילנה שרייבמן: זה צד אחד של המטבע.

<אילנה שרייבמן: הצד השני המאד חשוב, זה איך אנחנו עושים פרסונאליזציה של השירות.

<אילנה שרייבמן: איך אנשים שבאים אלינו ירגישו שיש להם עם מי לדבר, ירגישו שיש אמפטיה, שיש הבנה.

<אילנה שרייבמן: שגם אם לא תמיד אנחנו יכולים לשלם לפי החוק, לפחות אנחנו מבינים את המצב.

<אילנה שרייבמן: ואני כן רוצה להגיד שהרבה מאד דברים שהחוק השתנה בהם, באו מהשטח.

<אילנה שרייבמן: כל הנושא למשל של הרכב – אנחנו כבר שנים אמרנו שלא יכול להיות שאנשים שגרים בכל מיני אזורים פריפריאליים והם רוצים לעבוד אבל אין להם איך להגיע לעבודה, אין להם איך להסיע ילדים למעון.

<אילנה שרייבמן: שנים אמרנו את זה, עד שבסופו של דבר, בזכות הבג"ץ זה קרה.

<אילנה שרייבמן: אז יש הרבה דברים שחשוב לנו לעשות גם בצד האוטומטי, אבל גם הרבה מאד דברים בצד האישי.

עבדאללה אבו מערוף: אז זה היה חוק שהגביל אתכם לפני הבג"ץ?

<אילנה שרייבמן: כן, כן.

<אילנה שרייבמן: עכשיו, אנחנו שאלנו את עצמנו בעצם איפה הקושי של האזרח מול ביטוח לאומי.

<אילנה שרייבמן: ואנחנו מרגישים ויודעים גם מזה שעשינו שולחנות עגולים ואנחנו מדברים עם האנשים, קודם כל האנשים מרגישים שהם לא יודעים מה מגיע להם.

<אילנה שרייבמן: הרבה אנשים אומרים ש - - -

אלי אלאלוף: בואי ניתן גם קצת קרדיט לארגונים כמו ידיד ואחרים שלוחצים את המערכת.

אלי אלאלוף: איך אני בשבילכם?

<אילנה שרייבמן: אני אתייחס לזה בסוף גם כן.

<אילנה שרייבמן: אבל הלחצים בריאים לנו, אני מודה ומתוודה, כן.

<אילנה שרייבמן: אבל אני אומרת, אנשים מרגישים שאם הם לא יודעים מה לשאול, אז אולי הם מפסידים משהו, כי הם מרגישים שהם לא מכירים בדיוק את החוק והחוק באמת נורא מורכב.

<אילנה שרייבמן: בגלל זה באמת יש חשיבות מאד גדולה גם לארגונים החברתיים למיניהם, אבל זו תחושה אחת של האזרחים.

<אילנה שרייבמן: דבר שני, הרבה מאד אנשים מתוסכלים מזה שהם צריכים להביא טפסים, שיש סרבול, שיש בירוקרטיה, שהדברים לא מובנים מאליהם ואנחנו יודעים שהרבה מאד אנשים לא ממצים את זכויותיהם, כי הם מעדיפים בכלל לא להתעסק עם הממסד.

<אילנה שרייבמן: והדבר השלישי, זה שאנשים הרבה פעמים מרגישים שאין להם עם מי לדבר.

<אילנה שרייבמן: הם רוצים לדבר עם הפקיד שהחליט בתיק שלהם, אבל כמו שאתם יודעים, המוקד הטלפוני שלנו נמצא בצפת, זה לא הפקידים שמטפלים בתיקים.

<אילנה שרייבמן: אז הרבה פעמים הם מרגישים ש - - -

מיכל בירן: זה עובדי קבלן, נכון?

<אילנה שרייבמן: נכון.

<אילנה שרייבמן: הם מרגישים שאין להם עם מי לדבר - - -

<שלמה מור יוסף: הם לא עובדי קבלן.

<שלמה מור יוסף: זה שירות על ידי חברה חיצונית.

<שלמה מור יוסף: זה לא עובדי קבלן.

<אילנה שרייבמן: ואנחנו, כשאנחנו מטפלים בשירות, רצינו לראות איך אנחנו פותרים את שלוש הבעיות המרכזיות שהאלה שאנחנו ראינו שזה מה שהאזרחים מרגישים כשהם באים מולנו.

<אילנה שרייבמן: ומה אנחנו עושים בכל אחד מהדברים האלה?

<אילנה שרייבמן: אז לגבי הנושא שהאזרח לא יודע מה מגיע לו, אז אנחנו עושים הרבה מאד פעולות ואני לא רואה פה.

<אילנה שרייבמן: אוקיי, אנחנו עושים - - -

מיקי רוזנטל: הקישור לא היה משהו.

<אילנה שרייבמן: ממש לא משהו.

ישראל אייכלר: אם מותר לי הערה עד שזה יעלה.

ישראל אייכלר: אם הייתה להם ועדת חריגים, לביטוח הלאומי, הם יכלו לפתור את כל התחושה הזאת של האנשים שאין עם מי לדבר.

ישראל אייכלר: צריך לתת להם - - -

מיקי רוזנטל: למה, איך זה פותר את הבעיה?

<אילנה שרייבמן: זה בדיוק - - -

ישראל אייכלר: כי אדם מרגיש - - -

מיכל בירן: כללים ברורים שאדם יודע איפה הוא נמצא עדיפים על זה שהוא הולך לבקש ג'סטה בוועדת חריגים.

ישראל אייכלר: למה את צריכה לצעוק כשאני מדבר?

מיכל בירן: כי אתה פשוט אומר דברים מזעזעים כל הזמן.

ישראל אייכלר: אז אם את מזדעזעת יש שם חדר מנוחה - - -

מיכל בירן: אתה צודק, צודק.

ישראל אייכלר: יש שם חדר מנוחה אם את רוצה להירגע, כי לא יתכן שחבר כנסת בא, מייצג מאות אלפי אנשים ואת – כל מילה שהוא אומר – את קופצת.

ישראל אייכלר: מה קרה?

מיכל בירן: גם לא יכול להיות שחברי כנסת שמייצגים הרבה מאד אנשים, מפילים את כל הצעות חוק שלהם רק כי הם לא הקואליציה.

מיכל בירן: אז אל תיתן לי הרצאה.

ישראל אייכלר: בזה אגב אנחנו שותפים לצרה, כי גם חברי קואליציה – מפילים להם את החוקים.

ישראל אייכלר: אבל העניין של ועדות חריגים בביטוח הלאומי זה בעיה קשה מאד גם לביטוח הלאומי וגם לאזרחים.

ישראל אייכלר: הכל יבש, הכל סגור, אי אפשר.

ישראל אייכלר: אין שפיל של יכולת לעזור למקרים ספציפיים שעובדי הביטוח הלאומי יודעים - - -

אלי אלאלוף: חבר הכנסת אייכלר, נגיע לוועדות.

אלי אלאלוף: זה פרק.

ישראל אייכלר: כן, כן, זו הייתה רק הערה.

ישראל אייכלר: רק אם היא לא הייתה מפריעה לי, היא הייתה נגמרת לפני חצי דקה.

<קריאה: אבל אני רוצה להגיד לך שכל מה שמוכרים לך עכשיו אל תקנה.

אלי אלאלוף: אוקיי, בבקשה, תמשיכו.

<שלמה מור יוסף: אילנה, תמשיכי.

<אילנה שרייבמן: טוב.

<אילנה שרייבמן: לצערי יש פה תקלה, אז אני אגיד בעל פה.

<אילנה שרייבמן: לגבי הפעולות היזומות שלנו למיצוי זכויות, אנחנו עושים הרבה מאד פעולות גם מהצד של התשלומים האוטומטיים וכל שנה אנחנו מוסיפים עוד ועוד תשלומים אוטומטיים.

<אילנה שרייבמן: אז מעבר לדברים הברורים מאליהם, אנחנו משלמים היום גם תוספות בעד ילדים ובני זוג באופן אוטומטי בנכות - - -

אלי אלאלוף: הצטרף אלינו חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

אלי אלאלוף: ברוך הבא.

אוסאמה סעדי: סבאח אל חיר.

אלי אלאלוף: סבאח אל נור.

<אילנה שרייבמן: אנחנו מחפשים אלמנות צעירות למשל שהתאלמנו, לשלם להן קצבת שארים.

<אילנה שרייבמן: יש לנו נתונים מכל משרדי הממשלה, במיוחד ממשרד הפנים, המון נתונים דמוגרפיים.

<אילנה שרייבמן: אז אנחנו מצליבים את הנתונים האלה ופונים לאנשים ומשלמים להם קצבאות באופן אוטומטי, בלי שהם יצטרכו לבוא אלינו.

<אילנה שרייבמן: מצד שני, אנחנו עושים גם הרבה פעולות יזומות למיצוי זכויות, שאגב זוכות גם לביקורת.

<אילנה שרייבמן: כי אם למשל אנחנו יכולים לשלם רק שנה רטרואקטיבית והרבה פעמים אנחנו מוצאים שמישהו בפעולה היזומה שלנו היה זכאי ליותר משנה אחת, אז אנשים שואלים אותנו – למה אני לא מקבל את כל התקופה שמגיעה לי, למה אני מקבל רק שנה אחת רטרואקטיבית?

<אילנה שרייבמן: אז אנחנו בפעולות היזומות למיצוי זכויות, למשל, אנחנו ראינו שיש נשים שיולדות, שהייתה להן תקופה שהן עבדו והן לא הגיעו תביעה לדמי לידה.

<אילנה שרייבמן: אז אנחנו בעצמנו, באמצעות מחלקת המחקר שלנו, איתרנו את הנשים האלה, פנינו אליהן, כתבנו אליהן.

<אילנה שרייבמן: אלה שלא ענו לנו – צלצלנו אליהן ויזמנו המון תשלומים לדמי לידה לנשים כאלה ובסוף זכינו לכותרות ענק שהביטוח הלאומי לא משלם את מה שמגיע.

<אילנה שרייבמן: תמיד מיצוי הזכויות גורר בעקבותיו.

<אילנה שרייבמן: למשל אנחנו מאד התפלאנו שיש אנשי מילואים שלא מגישים תביעות למילואים.

<אילנה שרייבמן: עשינו בדיקה גם בעניין הזה.

<אילנה שרייבמן: מסתבר שהרבה אנשי מילואים שהולכים לשירות חד יומי והם עובדים שכירים, לא תמיד טורחים להגיש תביעה.

<אילנה שרייבמן: אז אנחנו עכשיו יוזמים גם את הדברים האלה.

<אילנה שרייבמן: אנחנו יוזמים תביעה בסיעוד לניצולי שואה, כש - - -

יוסף ג'בארין: האם יש לכם שיקול דעת להאריך את התקופה הזאת של שנה?

<אילנה שרייבמן: לא, לצערי לא.

<שלמה מור יוסף: יש עכשיו הצעת חוק - - -

סופה לנדבר: צריך לעשות את זה דרך חקיקה.

סופה לנדבר: אם יש לבן אדם זכות, אז למה שהוא לא יקבל רטרואקטיבית?

מיקי רוזנטל: למה שהוא יאבד את זה?

<שלמה מור יוסף: יש עכשיו הצעת חוק על השולחן שנדונה ביום ראשון בוועדת השרים לחקיקה, להאריך את זה והחליטו שזה יקודם.

מיקי רוזנטל: אז יושב הראש, הטענה לא יכולה לבוא לביטוח הלאומי.

אלי אלאלוף: לא.

מיקי רוזנטל: בזה החוק הוא חד משמעי.

סופה לנדבר: לכן הכנסנו - - -

אלי אלאלוף: יש - - - בקשה גם לדיון דחוף בעניין.

אלי אלאלוף: אנחנו נביא, כשזה יעבור את ועדת השרים.

אלי אלאלוף: חברה - - -

מיקי רוזנטל: לא, למשל יש סיפור נוראי של אישה שבעלה נפטר והיא לא קיבלה דמי שארים וכשהיא גילתה את זה אחרי 20 שנה אמרו לה מצטערים, אפשר לשלם לך שנה.

סופה לנדבר: בואו נשמע עד הסוף.

ישראל אייכלר: אבל כשיש חובות – שבע שנים.

מיקי רוזנטל: לא משנה, זה החוק, הם לא אשמים.

ישראל אייכלר: אין לי בעיה, אבל - - -

מיקי רוזנטל: זה לא הביטוח הלאומי.

מיקי רוזנטל: אז אתה בקואליציה, תשנה את זה.

<אילנה שרייבמן: אבל אני יכולה להגיד שאנחנו כן משתדלים למצות זכויות גם רטרואקטיבית במקרים שלמשל אנחנו רואים שהבן אדם היה אצלנו בסניף, שהוא שאל משהו על ההכנסות שלו ושאולי הפקיד לא שם לב שמגיעה לו עוד קצבה, אז יש חוקרים, יש לנו נוהל מסודר שגם עבר בבית הדין, שאנחנו יכולים לשלם לפעמים גם ארבע שנים ועד שבע שנים למקרים שאנחנו מחפשים מתחת לאדמה אם אפשר לשלם אנחנו עושים את זה.

<אילנה שרייבמן: אבל בעיקרון, מאז חוק ה - - -

ישראל אייכלר: אני רוצה להעיר שהביטוח הלאומי עכשיו החזיר לאלמנה שלא קיבלה בכתובת שלה את המכתבים, על שבע שנים החזירו לה את קצבת השארים.

ישראל אייכלר: אני רוצה לציין את זה.

טלי פלוסקוב: אני גם רוצה לתת דוגמא אחת.

טלי פלוסקוב: אני לא יודעת לטובה או לרעה, בכל אופן זה משהו שנדון פה בוועדת המשנה.

טלי פלוסקוב: נושא של נכים קשישים.

טלי פלוסקוב: לשמחתי, כשהעלינו את הקצבה לקשישים נזקקים, לא לקחנו בחשבון שיש קבוצת נכים קשישים שלא מקבלים השלמת הכנסה, אלא מקבלים קצבת זקנה וקבצת נכות והתברר שהסכום שבסך הכל הם היו מקבלים עד כאן, זה פחות ממה שהמשפחה של לא נכים הייתה מקבלת.

טלי פלוסקוב: כאן בוועדה ובאמת היו פה נציגים של הביטוח הלאומי והם אמרו לנו שמה שהאנשים האלה צריכים לעשות זה רק להגיש בקשה להשלמת הכנסה.

טלי פלוסקוב: אז הפנייה שלי אליהם הייתה – איך אני עכשיו אבקש מאנשים כל כך מבוגרים לבוא ולהגיש בקשה ובירוקרטיה וטפסים.

טלי פלוסקוב: למה לא לעשות את זה אוטומטית?

טלי פלוסקוב: לדוגמא, פה דיברנו על נכים, אולי יש עוד קבוצות מסוג זה שהם לא קיבלו את התוספת הזאת שהתכוונו לתת לקשישים.

טלי פלוסקוב: אולי צריך גם כן לעשות את הבדיקה הזאת.

<אילנה שרייבמן: אנחנו עושים את זה.

<אילנה שרייבמן: למשל אנחנו יזמנו פנייה לנכים שמקבלים קצבת נכות חלקית והם חיים רק מקצבת הנכות ויכולים להיות זכאים להשלמת הכנסה.

<אילנה שרייבמן: פנינו אליהם.

<אילנה שרייבמן: אגב, מה שמפליא הוא שגם כשאנחנו - - -

טלי פלוסקוב: איך פנינו?

מיכל בירן: שאלה טובה.

טלי פלוסקוב: אנחנו כותבים אליהם, אנחנו מתקשרים אליהם ולפעמים גם אנשים לא מעוניינים.

טלי פלוסקוב: זה גם כן דבר שמפליא אותנו.

מיקי רוזנטל: אני לא מבין איך אתם מאתרים אותם.

מיקי רוזנטל: הם יש איזה נכה ואין לו הכנסה, אז איך יכול להיות שהוא לא מקבל?

<אילנה שרייבמן: לא תמיד אנחנו יודעים מה ההכנסות של בת הזוג.

<אילנה שרייבמן: יש עוד פרמטרים שאנחנו בודקים בהבטחת הכנסה או בהשלמת הכנסה, שהם הרבה יותר - - - כי זו קצבה משפחתית, אבל מה שאני רוצה להדגיש - - -

אלי אלאלוף: סליחה, ברשותך.

אלי אלאלוף: חברים, אני מציע, כדי שנוכל לקיים גם דיון יעיל, בואו נאפשר לאילנה נסיים.

אלי אלאלוף: נעשה גם איזו הפסקה ונחזור.

אלי אלאלוף: אני רק רוצה להגיד, כשאתם פונים בכתב, לא תמיד מי שמקבל את המכתב גם מסוגל להגיב, גם להבין וגם לפעול בכלל.

אלי אלאלוף: יש היום הרבה מאד מתנדבים בביטוח הלאומי וזה הזמן לראות אם אפשר להפעיל את הכוח האדיר הזה, עם הרגישות שלו, עם היכולות שלו, להגיע לכמה אנשים או להשתמש בהם או בגופים אחרים, שהם מוכנים לבוא בעצמם לקשישים.

אלי אלאלוף: יש המון במשרד לשוויון זכויות קבוצה ענקית של מתנדבים.

אלי אלאלוף: בואו, כדאי שתפעילו.

אלי אלאלוף: לקבל את המסמך זה כבר מפחיד, ולהגיב, כשאתה נכה ומוגבל וקשיש, זה עוד יותר.

אלי אלאלוף: בטוח שאף אחד לא יגיב.

אלי אלאלוף: כדאי לחשוב על פנייה אנושית לאנשים האלה ולא פנייה מנהלית.

סופה לנדבר: אבל אדוני יושב הראש, אתה יודע, לציבור יש מושג.

סופה לנדבר: אם גברת פורת יכולה לדעת, אז למה אני לא יכול לדעת את הזכויות שלי?

סופה לנדבר: אני מחר נניח צריכה איזו שהיא שאלה לברר.

סופה לנדבר: איך אני מבררת את זה בביטוח הלאומי?

<אילנה שרייבמן: או בטלפון או באינטרנט או בלהגיע לביטוח הלאומי.

<אילנה שרייבמן: שלוש הדרכים האלה.

סופה לנדבר: בדרך כלל כאשר בן אדם מגיע לביטוח הלאומי, לא את כל הזכויות הוא יודע ולא כל את כל הזכויות - - - וזו הבעיה.

אלי אלאלוף: אוקיי, ברשותכם, אני מבקש לחזור בבקשה.

<שלמה מור יוסף: תראו, אנחנו מבינים שזאת הבעיה.

<שלמה מור יוסף: אנחנו מנסים להראות באיזה כלים אנחנו מנסים להתמודד בכדי להקטין אותה.

<שלמה מור יוסף: אנחנו אף פעם לא נבטל אותה.

סופה לנדבר: למה אף פעם לא נבטל אותה?

<שלמה מור יוסף: כי ככה החיים, אי אפשר להגיע למאה אחוז, אבל אנחנו מנסים, בדרכים שאנחנו מראים פה, איך אנחנו מנסים לעשות פעולות, חלקן אוטומטיות, חלקן נוכחות בבתי חולים, חלקן העזרות בגופים כמו ידיד ועמותות אחרות, חלקן על ידי מתן כלים לעובדות סוציאליות ברשויות המקומיות עם נגישות למידע שלנו.

<שלמה מור יוסף: את כל הדברים האלה אנחנו מנסים לעשות יחד, כשאתם צריכים לזכור שלביטוח הלאומי אין אנשי שטח.

<שלמה מור יוסף: אנחנו עובדים מתוך הסניפים.

<שלמה מור יוסף: אנשי השטח השלנו זה עובדי הרווחה, עובדי הרשויות, העמותות – כמו העמותה של שמחה, ועמותות אחרות.

<שלמה מור יוסף: כל האנשים האלה הם אנשי השטח שלנו, והמתנדבים שלנו- - -

סופה לנדבר: אבל אתה בדיוק יודע שאין נגישות לפקידה של הביטוח הלאומי, נקודה.

סופה לנדבר: לא היה ובינתיים אין, ובן אדם מגיע, הוא לא יודע את כל הזכויות ולא מגלים לו את כל הזכויות ופה הבעיה.

סופה לנדבר: ויכול להיות שצריכה להיות אחריות של אותו פקיד שהוא צריך להיות - - -

<שלמה מור יוסף: למרות שלא יודעים, אנחנו משלמים 79 מיליארד שקלים.

<שלמה מור יוסף: למרות שלא יודעים.

סופה לנדבר: אתה יודע כמה מקרים אני מכירה שפנו אלי או פנו לאחרים, שכאשר בן אדם צריך לדעת מה מגיע לו, הוא לא יודע.

אלי אלאלוף: טוב, חברי הכנסת היקרים.

אלי אלאלוף: בואו נאפשר גם הצגת עניין ונקשיב לכל ההערות שלכם.

אלי אלאלוף: אפשר להמשיך בבקשה.

אלי אלאלוף: בואו לא נקיים דיונים מקבילים, ברשותכם.

סופה לנדבר: את אמרת על ניצולי השואה.

סופה לנדבר: מה עשיתם?

<אילנה שרייבמן: רק רציתי לתת דוגמא, שלמשל כשתיקנו את החוק ולא מתחשבים ברנטות שניצולי שואה מקבלים, אז אנחנו - - -

סופה לנדבר: לא, פשוט לקחו את הרנטות.

<אילנה שרייבמן: אז אנחנו איתרנו את כל אלה שדחינו אותם במבחני ההכנסות שעשינו בסיעוד.

<אילנה שרייבמן: איתרנו את כל ניצולי השואה שדחינו אותם כדי לשלם להם את קצבת ה - - -

סופה לנדבר: זה אחרי מה שעשינו.

<אילנה שרייבמן: נכון, נכון, יחד איתך.

<שלמה מור יוסף: אבל חיפשנו את האנשים.

<שלמה מור יוסף: זה החידוש.

<שלמה מור יוסף: אפשר היה לכתוב מודעה בעיתון לצאת ידי חובה, אבל הלכנו וחיפשנו את האנשים.

<שלמה מור יוסף: רצינו להציג את זה.

<שלמה מור יוסף: זה לא מרשים אף אחד, כי זה לא צריך להרשים.

סופה לנדבר: סליחה, - - - אנשים - - - הביטוח הלאומי לקבוע קצבת זקנה והעבירו אותם למשרד האוצר, לרשות, שאני חושבת שעל זה גם - - -

<שלמה מור יוסף: מה הטענה על הביטוח לאומי, גברת לנדבר?

סופה לנדבר: ואז לא היה זמן לחפש אותם.

סופה לנדבר: יש רשימה של אנשים ש - - - מהביטוח לאומי - - -

אלי אלאלוף: טוב, ברשותך, אני מבקש להמשיך.

אוסאמה סעדי: אדוני יושב הראש, האזרח הערבי, אנחנו גם נקבע מידע עליו?

אוסאמה סעדי: כי אני רואה ש - - -

<קריאה: כן, כן, נגיע אליהם.

אלי אלאלוף: אוסאמה - - -

מיקי רוזנטל: הערבים בסוף.

מיקי רוזנטל: זה היה בסוף הרשימה.

אלי אלאלוף: אוסאמה, אני מבקש.

אלי אלאלוף: אני ביקשתי באופן אישי ומיוחד, למרות שאני לא אוהב את הגישה הזאת שמפרידה.

אלי אלאלוף: ברשותכם, ואני פונה אליך בצורה רצינית.

אלי אלאלוף: אני ביקשתי דו"ח מיוחד ביחס של הביטוח הלאומי ולשירות של הביטוח הלאומי למגזר הערבי.

אלי אלאלוף: יהיה פרק מיוחד.

אוסאמה סעדי: סומך על אדוני מאד.

אלי אלאלוף: אז תאפשר להגיע לזה גם, ברשותך.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<אילנה שרייבמן: דבר נוסף שיזמנו רק לאחרונה, אנחנו קוראים לזה מחלקה ראשונה, כי באמת אנחנו נמצאים בבתי החולים.

<אילנה שרייבמן: אנחנו כבר התחלנו ניסוי בשני בתי חולים ואנחנו ממשיכים לפרוש אותו הלאה, כאשר יש אנשים שמאושפזים במחלקות קשות ואין להם בדיוק ראש באותו זמן להגיש תביעות לביטוח הלאומי.

<אילנה שרייבמן: אנחנו מעסיקים עובדת סוציאלית מטעמנו בבית החולים.

<אילנה שרייבמן: היא ניגשת לחולים או למשפחה, שואלת אם מותר להעביר את הפרטים הרפואיים אלינו.

<אילנה שרייבמן: הפרטים עוברים אלינו באופן ממוחשב, אנחנו מייצרים ועדה ללא נוכחות, מייצרים תביעה ומשלמים לאנשים קצבאות שמגיעות להם תוך 10 ימים עד שבועיים.

<אילנה שרייבמן: אז זה דבר שאני חושבת שמאד מאד מקל על האנשים שנמצאים ברגעי המשבר הכי גדולים שלהם.

<אילנה שרייבמן: זה לא סתם להנגיש שירות, אלא ממש לתת אותו ברגעי המשבר.

<אילנה שרייבמן: דבר נוסף זה הנושא של יד מכוונת.

<אילנה שרייבמן: אנחנו נודה ואולי נבוש, אולי לא נבוש, כל הפרסומות של כל הבחרות למימוש זכויות למיניהן, גרמו לנו לחשוב שבאמת יש ואקום ולא יכול להיות שייקחו מאנשים שמגיעה להם קצבה כדין, נתח כל כך שמן כדמי תיווך לחברות האלה, ולכן הקמנו גם אנחנו חברה שמופעלת על ידי שירות שהוא לא של ביטוח לאומי ונותנת ייעוץ בחינם, בדיוק כמו כל חברה למימוש זכויות, כאשר היא מנסה למצות את מקסימום הזכויות של האנשים האלה.

<אילנה שרייבמן: יש לנו כבר שני מרכזים בחיפה ובבאר שבע.

<אילנה שרייבמן: אנחנו השנה נקים גם באזור המרכז ובירושלים.

<אילנה שרייבמן: מעבר לכך, אנחנו התחלנו ניסוי שהוא היה מאד מוצלח, של לתת את הייעוץ הזה און-ליין.

<אילנה שרייבמן: כלומר, יש שיחת וידיאו או עם הרופא שיושב במרכז הזה, כי גם מישהו שגר בקריית שמונה ויש לו מרכז בחיפה, קשה לו לנסוע וזה לבזבז לפעמים יום עבודה.

<אילנה שרייבמן: אבל הוא קובע שעה מסוימת עם הרופא ומשוחח איתו באיכות לא של סקייפ, אלא באיכות ממש ממש טובה.

<אילנה שרייבמן: יכול לדבר איתו, יכול לשלוף לו את המסמכים ואנחנו מקבלים מהאנשים שעשינו איתם את הניסוי הזה, מכתבי תודה בלי סוף איך שזה עזר להם וכמה שזה היה טוב.

<אילנה שרייבמן: כמובן שיכול לעשות את זה מישהו שהוא יותר נגיש למחשב או לטלפון חכם, אבל יש אוכלוסייה שיכולה להנות מזה וכמובן שחשוב לנו שהיא תהנה מזה.

<אילנה שרייבמן: דבר נוסף שעשינו - - -

עבדאללה אבו מערוף: הערה ברשותך.

עבדאללה אבו מערוף: אני מבין שאת מסבירה טוב והכל, הרבה מילים, בסדר, כל הכבוד.

עבדאללה אבו מערוף: בעניין של מיצוי זכויות עם חברות הפרסום, כמה שאנחנו שומעים על זה, איך אתם מתמודדים עם זה?

עבדאללה אבו מערוף: האם זה ריאלי?

עבדאללה אבו מערוף: האם זה נכון?

עבדאללה אבו מערוף: האם זה אובייקטיבי?

עבדאללה אבו מערוף: מיצוי זכויות ואנשים זוכים.

עבדאללה אבו מערוף: למה הדבר הזה נמשך?

<אילנה שרייבמן: יש לצידך חבר כנסת ש - - -

אלי אלאלוף: עבדאללה, לא, לא, אני רוצה לתת תשובה, באמת עבדאללה.

אלי אלאלוף: אלף, יש מי שיותר טוב ממני לתת לך תשובה, הוא יושב לידך, מיקי.

אלי אלאלוף: בזכות מיקי רוזנטל יש חוק אנטי החברות האלה.

אלי אלאלוף: אני לא - - -

<שמחה בניטה: אבל זה לא - - -

אלי אלאלוף: אל תעזרי לי, ברשותך.

אלי אלאלוף: אני אגיד מה שאני רוצה, את תגידי מה שאת רוצה ואני אשמור עליך עד שתגידי מה שאת רוצה.

<שמחה בניטה: תודה.

אלי אלאלוף: אז נכבד אחד את השני.

אלי אלאלוף: הצעת חוק שהייתה מאד קשה ואני מודה כטירון ראשון והדבר הראשון הרציני שנפל עלי זה החוק של מיקי על נושא התמודדות מול נותני השירות, שזה לא רק החברות, גם עורכי דין מסוימים שהשתוללו.

אלי אלאלוף: אז אני רוצה להגיד, זה לא מספיק.

אלי אלאלוף: לדעתי אנחנו גם קבענו, בעקבות החוק של מיקי, אנחנו גם קבענו שנחזור אחרי שישה חודשים לדיון ונחזור בזה לדיון בוועדה.

אלי אלאלוף: אבל אני חושב ויש לי עצה אחת לפתרון.

אלי אלאלוף: היות ואתם מושמצים ומותקפים בפרסום שלהם, הם לא במקרה תוקפים אתכם כגוף.

אלי אלאלוף: אם אתה רוצה להיכנס לביטוח הלאומי – לך עם הגברת המזורגגת הזאת, סליחה על הביטוי.

<קריאה: אין עניין להגיד את זה.

אלי אלאלוף: בואו, תורידו את זה מהפרוטוקול.

אלי אלאלוף: בסדר.

אלי אלאלוף: אבל שנבין, אתם יכולים להגיב באותה צורה.

אלי אלאלוף: אל תלכו אליהם כי הם מרמים אתכם.

אלי אלאלוף: תמצאו את זה באתיקה הנדרשת, ביופי.

אלי אלאלוף: הם גונבים את האזרחים.

אלי אלאלוף: חברים, יש אנשים, גם היום, אני לא יודע, אני לא זוכר - - -

<קריאה: הם - - -

אלי אלאלוף: רגע.

אלי אלאלוף: למה אתם עוזרים לי?

אלי אלאלוף: אני מדבר על משהו שעלה הרבה מאד זמן עבודה לוועדה וכאב ומעורבות אישית, מיקי יותר ממני, אני אחריו.

אלי אלאלוף: אבל תבינו, יש פה מהלך.

אלי אלאלוף: מנצלים בצורה צינית את החוק.

אלי אלאלוף: היום מנצלים אותו בצורה הכי צינית שיכולה להיות ואני חושב שכדאי שנתמודד, כי החלשים ביותר הם המנוצלים ביותר בעניין הזה.

אלי אלאלוף: וכדאי שאתם תמצאו בתקציבי הפרסום שלכם את התגובה ההולמת, לפחות ברמה שלהם.

אלי אלאלוף: הם שורפים כסף שלקחו במרמה מאנשים.

אלי אלאלוף: אני אומר לכם, גם יש בעיה.

אלי אלאלוף: החוק הוא כזה שפתיחת תיק זה 800 שקלים.

אלי אלאלוף: אני יודע שאנשים ממשיכים לשלם הרבה יותר.

אלי אלאלוף: אז אין לנו עוד את האפשרות לעשות פיקוח על החברות האלה - - -

<קריאה: 1,500 שקלים.

אלי אלאלוף: אז אני מציע שבאמת תתמודדו עם הפרסום הזה, השקרי, הלא טוב, שפוגע בתדמית של הביטוח הלאומי.

ישראל אייכלר: ובעיקר שזה יישאר שקרי - - -

עבדאללה אבו מערוף: דווקא בגלל זה העליתי את הנושא.

ישראל אייכלר: אדוני יושב הראש, בעיקר שזה לא יהיה נכון שאדם שמגיע דרך חברה כזאת מקבל יותר זכויות מאשר אדם שמגיע למוסד לביטוח הלאומי.

ישראל אייכלר: זה היסוד והשורש של הבעיה.

אלי אלאלוף: אבל זה גם לא נכון.

אלי אלאלוף: תחקיר אמיתי - - -

מיקי רוזנטל: אין לי שום הוכחה לדבר הזה.

אלי אלאלוף: נכון.

ישראל אייכלר: להיפך, צריך להוכיח - - -

מיקי רוזנטל: אנחנו בחוק הכנסנו מחקר ואני מקווה שבמשך הזמן הדברים באמת יעלו את הנושא באמת.

מיקי רוזנטל: אבל השאלה שעולה מכל הדברים שנאמרו פה היא כמה למשל אנשים יודעים שיש יד מכוונת, כי הפרסום בעניין הזה של הביטוח הלאומי הוא לא מספק.

מיקי רוזנטל: אנשים לא מודעים לזה שיש שירות מצוין כזה שכבר עשיתם אותו.

מיקי רוזנטל: אז עכשיו - - -

<קריאה: כבוד יושב הראש - - -

אלי אלאלוף: שנייה, אפשר להרים יד ואני רואה אתכם.

אלי אלאלוף: תאפשרו לחבר הכנסת רוזנטל לסיים את דבריו.

מיקי רוזנטל: כן, אני רק שאלתי.

אלי אלאלוף: אוקיי, עוד שתי שאלות.

<שמחה בניטה: אני רוצה להגיד לך מהניסיון שלי, מדברת שמחה בניטה, יושב ראש עמותת מזור וחברת הפורום ארגוני הנכים.

<שמחה בניטה: אני מתמודדת הרבה מאד עם פניות של נכים וביטוח לאומי וכבוד המנכ"ל מכיר אותי טוב מאד.

<שמחה בניטה: ואני הבאתי לפתחו של המנכ"ל שני מקרים מאותה משפחה, שהגישו בקשה לביטוח הלאומי וסורבו, והלוך ושוב הלוך ושוב, בסוף הגיעו למימוש זכויות וראה זה פלא, קיבלו את מה שמגיע להם.

<שמחה בניטה: והם באו אלי בהתלבטות אם ללכת למימוש זכויות.

<שמחה בניטה: אמרתי להם למה, אני יכולה לעזור לכם.

<שמחה בניטה: ומקרה קשה.

<שמחה בניטה: אני אומרת לך, אם אתה שומע את הסיפורים, אתה יושב ו - - -

אלי אלאלוף: טוב.

<שמחה בניטה: רגע.

<שמחה בניטה: ומה מתברר?

<שמחה בניטה: מגיעים אלי עוד ומה מתברר?

<שמחה בניטה: שהחוק של רוזנטל יפה מאד, לוקחים 11% עכשיו, 10%?

<שמחה בניטה: הם פורשים את התשלום ל-5-6 שנים ו-7 שנים.

<שמחה בניטה: אז במקום לקחת 3 שנים 30% מהקצבה, הם פורשים את זה ל-71 חודש, 10% מהקצבה.

<שמחה בניטה: אז אני שואלת שאלה – מה הועילו חכמים?

אלי אלאלוף: לא, לא.

אלי אלאלוף: זו פרשנות לא נכונה.

<שמחה בניטה: אני רואה, אני עובדת בעניין.

אלי אלאלוף: אבל זו פרשנות לא נכונה.

<שמחה בניטה: אז אני אומרת לך מה קורה בשטח.

<שמחה בניטה: עכשיו, אני באה לביטוח הלאומי ואני אומרת לכם, צר לי להגיד, מה שאומרים פה זה לא נכון בשטח.

<שמחה בניטה: אני אומרת לך, מר אפללו - - -

אלי אלאלוף: בינתיים אלאלוף.

אלי אלאלוף: החלפת לי שם.

<שמחה בניטה: סליחה.

<שמחה בניטה: אני אומרת לך, מה שמתארים פה זה לא בשטח.

<שמחה בניטה: אנחנו מתמודדים עם הבעיות בשטח ובמגזר הערבי זה בכלל קטסטרופה.

<שמחה בניטה: קטסטרופה, אני אומרת לך, אפליה שזועקת לשמיים.

אלי אלאלוף: אוקיי.

<שמחה בניטה: ואף לא מימוש זכויות ואף לא מקבלים הבטחת הכנסה.

<שמחה בניטה: אז בין מה שמציגים פה למה שקורה בשטח, חברה, חברי הכנסת המכובדים, אני אומרת לכם - - -

אלי אלאלוף: אוקיי, אני חוזר לכללי המשחק.

אלי אלאלוף: יש פה הצגת דברים על ידי הביטוח הלאומי.

אלי אלאלוף: מותר הערות בלבד.

אלי אלאלוף: בסוף ההצגה אתם תוכלו לשאול שאלות ואפילו לנאום.

אלי אלאלוף: בינתיים תרשו לי להחזיר את הדיון לסמנכ"לית הביטוח הלאומי, בבקשה.

<אילנה שרייבמן: אני מבקשת רק לענות לחבר הכנסת רוזנטל בעניין הפרסום.

<אילנה שרייבמן: היות וכרגע זה נמצא רק בשני מרכזים, אז הפרסום הוא לא ארצי אלא מקומי.

<אילנה שרייבמן: בנוסף לכך, לכל מי שמגיש תביעה אנחנו נותנים פלייר עם הפרסום וגם המוקד שלנו מתקשר לאנשים שהגישו תביעה לנכות או לנפגעי עבודה ומיידע אותם על קיום המרכז.

<אילנה שרייבמן: אז ככה שאנחנו מנסים באמצעים האלה - - -

מיקי רוזנטל: גם אתם לא מרוצים.

מיקי רוזנטל: אני שומע מהתשובה שלך שגם את היית רוצה שיהיה יותר.

<אילנה שרייבמן: הייתי רוצה שיהיה יותר.

אלי אלאלוף: אולי תגידו לנו כמה מרכזים יהיו בעוד שנה.

<אילנה שרייבמן: ארבעה.

אלי אלאלוף: ארבעה עד סוף שנת 2016?

<שלמה מור יוסף: כן.

<שלמה מור יוסף: לשנה הזאת זה מתוקצב, זה כבר יוצא לפועל.

מיקי רוזנטל: יש בחיפה ובאר שבע אמרת.

מיקי רוזנטל: בתל אביב זה ייפתח בשנה הבאה?

<שלמה מור יוסף: וירושלים.

<שלמה מור יוסף: שניהם בשנת 2016.

<שלמה מור יוסף: עכשיו.

אלי אלאלוף: תל אביב וירושלים.

<שלמה מור יוסף: במהלך השנה הנוכחית.

מיקי רוזנטל: אבל למשל כמה היקף הפניות היה - - -

אלי אלאלוף: אנחנו המלצנו.

אלי אלאלוף: אני המלצתי בשיחה פרטית למנכ"ל, יחד עם חבר הכנסת אחמד טיבי, שהחמישי, אנחנו ממליצים שיהיה במגזר הערבי.

אלי אלאלוף: אני מבקש שתרשמו את זה, כי זה מאד חושב שיהיה.

מיקי רוזנטל: והשישי במגזר החרדי, אני מציע.

אלי אלאלוף: המגזר החרדי הוא כבר יהיה בירושלים.

מיקי רוזנטל: לא, סתם, אני צוחק, אני צוחק.

מיקי רוזנטל: זו הייתה בדיחה פרטית.

אלי אלאלוף: בסדר גמור.

אלי אלאלוף: לא, כי זה גם יהיה בשפה הערבית.

מיקי רוזנטל: לא, לא.

מיקי רוזנטל: אתה צודק לגמרי.

מיקי רוזנטל: אני לא - - -

<אילנה שרייבמן: עוד דרך ליידע את האנשים את הזכויות שלהם, הרבה פעמים גם הלקוחות שלנו וגם הלקוחות של העובדים הסוציאליים ברשויות המקומיות זה לקוחות משותפים.

<אילנה שרייבמן: אנחנו פתחנו בשנת 2015, בסוף השנה, אתר מיוחד לעובדים הסוציאליים, שבצורה מאובטחת ועם ויתור סודיות של הלקוח שלהם, הם יכולים להיכנס לאתר האישי שלו וכשהוא למשל קיבל מכתב מהביטוח הלאומי והוא לא מבין מה כתבו לו, אז הן יכולות להיכנס ולראות.

<אילנה שרייבמן: הן יכולות להיכנס ולראות איזה קצבאות הוא מקבל ומה הוא לא מקבל.

<אילנה שרייבמן: יכולות לראות איזה מכתבים הוא קיבל.

<אילנה שרייבמן: יכולות לעזור לו בהתנהלות שלו מול ביטוח לאומי, כשהכל נמצא במחשב שלהן ואנחנו עשינו כנסים בכל הארץ לכל העובדים הסוציאליים כדי לשווק את זה ואני מקווה שהשנה זה יתחיל לעבוד.

<אילנה שרייבמן: דבר נוסף שאנחנו חושבים שהוא מאד חשוב, זה להיות בקשר עם עמותות חולים לפי סוגי מחלות, כי כשמגישים תביעה של חולי פרקינסון למשל, אז הרבה פעמים האנשים האלה ניגשים קודם לעמותה של חולי הפרקינסון ואם בעמותה יודעים איזה אישורים רפואיים אנחנו צריכים, הם מאד מקלים על האנשים האלה ובפעם אחת הם מגישים את כל מה שצריך ומקבלים את כל מה שמגיע להם.

<אילנה שרייבמן: עשינו גם יום עיון גדול לכל העמותות של החולים ואנחנו נמצאים בקשר אינטנסיבי עם רובן.

<אילנה שרייבמן: דבר נוסף זה שיש לנו במחשב מחשבוני זכויות, שאנשים יכולים לראות למשל כמה מותר להם להרוויח ולהמשיך לקבל את הקצבה.

<אילנה שרייבמן: אנחנו יודעים שבכל הנושא של האתרים, מה שיש לנו באתר האינטרנט, שאגב קיבלנו עליו גם פרס מוועדת המדע והטכנולוגיה בכנסת, היינו במקום ראשון; ועל המחלקה הראשונה שציינתי קודם קיבלנו פרס מנציבות המדינה על חדשות בשירות, אז אנחנו יודעים שלא כל אחד יש לו גישה לאינטרנט, אבל ככל שאלה שיש להם גישה ישתמשו יותר באינטרנט, זה יפנה את הפקידים יותר לטפל באנשים שבאים לסניפים ולא מסוגלים להשתמש בשירותים השונים שיש באינטרנט.

<אילנה שרייבמן: הדבר הנוסף שדיברתי עליו זה - - -

אלי אלאלוף: נעשה הפסקה.

<אילנה שרייבמן: טוב, אז אני אעשה את זה בקיצור.

<אילנה שרייבמן: הסרבול והבירוקרטיה, אנחנו עושים כמה שיותר שירותים אוטומטיים שאפשר להגיש תביעות באינטרנט, אפשר לראות את כל הנתונים שלך באינטרנט, אבל לעדכן כתובת ומייל, אפשר לראות את הפרוטוקול הרפואי, אפשר לעשות המון דברים.

<אילנה שרייבמן: אנחנו משתמשים בסכל היכולת שלנו להצליב מידעים עם משרדים אחרים כדי לא לטרטר אנשים.

<אילנה שרייבמן: אם למשל אישה אלמנה שמגיע לה דמי מחייה על ילד שלומד בבית ספר תיכון, פעם הייתה צריכה ללכת כל שנה לבית הספר ולהביא אישור שהילד עדיין לומד, היום יש לנו הפגשה עם משרד החינוך, אנחנו מקבלים את הנתונים ומשלמים אוטומטית והיא לא צריכה להביא שום נתון.

<אילנה שרייבמן: אני עוברת הלאה כי אתם מזרזים אותי.

<אילנה שרייבמן: חומר רפואי שאנחנו מקבלים מקופות החולים ולא מבקשים מאנשים להביא להם כרטיסים רפואיים, דבר שלקח חודשים והיום אנחנו עושים את זה אוטומטית עם הקופות השונות.

<אילנה שרייבמן: על זה דיברתי, על הביצוע של השירותים הדיגיטאליים.

<אילנה שרייבמן: יש לנו גם שירותים שמותאמים ללקוח.

<אילנה שרייבמן: למשל אנחנו שולחים לאנשים SMS ומסבירים להם מה מצב התביעה שלהם, לאיזו תחנת טיפול זה הולך.

<אילנה שרייבמן: אנחנו משלמים בנכות כללית מקדמות.

<אילנה שרייבמן: כאשר נראה לנו שיש זכאות די ברורה, אז חבל שאנשים יחכו את ה-80 יום או את ה-90 יום עד שתהיה הוועדה הרפואית ולכן אנחנו עושים את זה.

<אילנה שרייבמן: אנחנו מקדמים מאד מצב שבו במקרים ברורים יהיו בכלל ועדות ללא נוכחות.

<אילנה שרייבמן: בשביל מה להזמין אנשים כשאנחנו רואים על פי המסמכים שקרוב לוודאי מגיע להם את המקסימום.

<אילנה שרייבמן: אז אנחנו עושים את זה גם בנכות כללית.

<אילנה שרייבמן: גם בסיעוד יש לנו מסלול כזה, שלא צריך לשלוח הערכות תלות, שאנחנו רואים מה המצב.

<אילנה שרייבמן: גם בסיעוד עשינו המון שינויים כדי שלא יהיו בדיקות אלא האחות על ידי צפייה פאסיבית יכולה לראות מה מצב הזקן ולקבוע על פי זה למה הוא זקוק.

סופה לנדבר: אני רוצה שתזכרי את זה.

סופה לנדבר: כי אנחנו מקבלים על הבדיקות האלה המון המון תלונות.

סופה לנדבר: אז מה עשיתם - - -

מיקי רוזנטל: כולל התנהגות קצת לא אנושית.

סופה לנדבר: ואם עשיתם, למה אנחנו מקבלים את התלונות האלה?

<אילנה שרייבמן: תראו, חלק מהתלונות שגם אני מקבלת אותן, מבוססות על התנסות שהייתה לפני 10 שנים או 5 שנים - - -

מיקי רוזנטל: לא, לא, לא.

סופה לנדבר: לא, לא, כולנו מקבלים - - -

<אילנה שרייבמן: לא, אני אומרת חלק.

<אילנה שרייבמן: אנחנו הקמנו ועדה ציבורית ברשות פרופסור בן יהודה, כדי לבחון את כל הנושא של מה שנקרא מבחן התלות שנעשה על ידי האחיות שנשלחות לבתים של הקשישים לבדוק את התלות שלהם.

<אילנה שרייבמן: בעקבות הוועדה הזאת עשינו המון המון שינויים.

<אילנה שרייבמן: כמו למשל, המון פעמים מדברים איתנו על מבחן התחתונים.

<אילנה שרייבמן: אין בכלל מבחן כזה יותר.

<אילנה שרייבמן: כבר שנים שאין אותו ועדיין מדברים איתנו עליו.

<אילנה שרייבמן: אנחנו ראינו שבמקרים שאדם זקוק להשגחה, למשל לא צריך לבדוק שום דבר אחר.

<אילנה שרייבמן: עצם העובדה - - -

סופה לנדבר: לא, אבל יש בינתיים את המבחן הזה, אבל לפחות אנשים מתלוננים.

סופה לנדבר: אני קיבלתי תלונה מאישה בגיל 90 פלוס, כאשר נכנסו, אבל אישה מאד אינטליגנטית אבל מוגבלת לפי הגיל.

סופה לנדבר: רופאה במקצועה.

סופה לנדבר: אז נכנסה שם מי שהייתה צריכה לעשות את הבדיקה, אומרת תוציאי את התותבות.

סופה לנדבר: היא אומרת יש לי שיניים שלי.

סופה לנדבר: אז אחר כך היא אומרת תורידי מכנסיים, אז היא אומרת והיא רופאת נשים – תורידי את ואחר כך אני.

סופה לנדבר: זאת אומרת טוב שהיא אישה אינטליגנטית וטוב שהמשפחה שלה-.

סופה לנדבר: לא.

סופה לנדבר: זה לא מצחיק, תשמעו.

סופה לנדבר: יכול להיות שזה גורר חיוך, אבל זה קורה.

סופה לנדבר: זה קורה.

סופה לנדבר: זה קורה.

מיקי רוזנטל: אחרת ההצעות הייתה להסתמך על חוות דעת של רופא גריאטרי ולקבל אותה כמו שהיא, שהאדם הוא תלותי, הוא לא תלותי וכו', מעגל גיל מסוים.

סופה לנדבר: גם בגיל 70, כאשר בן אדם, הרי בן אדם נמצא בטיפול של רופא.

סופה לנדבר: כל רופא משפחה יודע מה היה המצב ואיך הוא התדרדר.

סופה לנדבר: פה אתם לא סומכים על הרופאים שנמצאים במערכת הבריאות.

אלי אלאלוף: אבל רגע, זה דורש שינוי.

סופה לנדבר: זה חייב שינוי ומהר מאד.

סופה לנדבר: ולא פיילוטים ולא שמיילוטים.

אלי אלאלוף: רגע, אז שאחד מחברי הכנסת, מאיתנו, שייקח את זה כיוזמה.

מיקי רוזנטל: לא, אנחנו שואלים מה עמדתם.

<שלמה מור יוסף: השר לקח את זה על עצמו ויש פה כל מיני רעיונות.

<שלמה מור יוסף: אנחנו מאד נשמח שלא יהיה שום מבחן - - -

סופה לנדבר: אבל הוא דיבר על זה לפני כמה חודשים.

<שלמה מור יוסף: אנחנו מאד נשמח שלא יהיה שום מבחן, אבל אתם שולחים אותנו לעשות מבחנים, אז אנחנו עושים אותם.

סופה לנדבר: מי שולח אתכם?

<שלמה מור יוסף: החוק.

סופה לנדבר: אז לשנות את החוק.

אלי אלאלוף: החוק.

אלי אלאלוף: אוקיי, תודה, תודה.

<שלמה מור יוסף: אם ישנו את החוק ויהפכו את הקצבה הזאת לקצבה אוניברסאלית, אז ייגמר הסיפור.

<שלמה מור יוסף: אבל יש לזה משמעויות.

<שלמה מור יוסף: אנחנו היום משלמים 6 מיליארד שקלים קצבאות סיעוד, אז אתם רואים את כל התמונה.

<שלמה מור יוסף: אם זה יהיה קצבה אוניברסאלית זה יעלה ל-9, ל-10 מיליארד שקלים.

<שלמה מור יוסף: בבקשה.

<שלמה מור יוסף: אם זה הדבר הכי חשוב, הכי חשוב.

<שלמה מור יוסף: אנחנו בתנאים האלה שעושים את המבחן, מנסים לעשות אותו בצורה הטובה ביותר.

<שלמה מור יוסף: אנחנו לא יכולים לעשות את זה מושלם, כי כשיש לך 180,000 זקנים, כל יום שאנחנו מטפלים בהם, אז יש כשלים.

<שלמה מור יוסף: אני לא מתכחש לזה.

<שלמה מור יוסף: והכשלים מגיעים לפתחכם ואתם מחזירים את זה אלינו ואנחנו מנסים לשפר.

<שלמה מור יוסף: מה שמנסה אילנה לתאר בכל המהלכים פה זה לא שהגענו למנוחה ולנחלה, אלא אנחנו קודם כל מודעים לבעייתיות.

<שלמה מור יוסף: ב', אנחנו מציגים פה את הגישה של הביטוח הלאומי וג', ואנחנו מציגים פה רשימת פעולות ארוכה מאד, שבאה להתמודד עם הבעיה הזאת.

סופה לנדבר: אילנה עושה את זה עם חן, אז אני לא יכולה להרים קול על אילנה, בגלל שהמצפון שלי לא נותן לי לעשות את זה, אבל יחד עם זאת, המצפון שלי יחד עם אותם קשישים או אנשים שזקוקים לטיפול ופונים אלינו, ואז אנחנו דורשים את זה.

סופה לנדבר: אז זה מאד נחמד להציג את זה.

סופה לנדבר: אנחנו רוצים בעתיד, אבל מה אנחנו עושים היום ומחר?

אלי אלאלוף: אז זה רק שינוי חוק.

אלי אלאלוף: זה או שינוי חוק או תקנה של השר.

עבדאללה אבו מערוף: אבל כל עוד שזה נעשה - - -

אלי אלאלוף: אז אנחנו נדבר עם השר על התקנה ובמקביל אני אומר לחברים, בואו ניזום הצעת חוק מתקנת.

עבדאללה אבו מערוף: כן, כן.

אלי אלאלוף: יש לי בקשה, עבדאללה, סליחה.

אלי אלאלוף: אני מבקש.

אלי אלאלוף: אני ממונה על הטכניקות שאתה מומחה להן, אז אני מבקש שנעשה הפסקה טכנית.

אלי אלאלוף: אנחנו נחזור בשעה 11:05 ונמשיך עד השעה 12:00.

אלי אלאלוף: אנחנו משנים את הסדר.

אלי אלאלוף: אנחנו נתחיל בדיון על המגזר הערבי ונמשיך אחר כך בנושא של הוועדות.

אלי אלאלוף: אז רבע שעה הפסקה.

אלי אלאלוף: טוב, ברשות

אלי אלאלוף: כם אנחנו נתחיל את הסיכום של הפרק הקודם ונמשיך, בבקשה אילנה.

<אילנה שרייבמן: תודה רבה.

<אילנה שרייבמן: אוקיי, בפרק האחרון הכותרת היא – יש עם מי לדבר, וזה בא לידי ביטוי בהמון המון פרמטרים.

<אילנה שרייבמן: אני רוצה דווקא להתחיל, בגלל שהנושא הזה חם, בנושא של פיגועי הטרור למיניהם, כשפקידי האיבה ופקידי השיקום שלנו מגיעים לביתם של הנפגעים או במקרים חס וחלילה בהם יש מוות, כבר במהלך השבעה, כבר בזמן השהות בבית החולים, דואגים לפתור את כל הבעיות.

<אילנה שרייבמן: מטפלים בהם מכל ההיבטים האפשריים, כי בכל מקרה כזה שנניח של מוות, יכול להיות שיש יתומים, יש הורים שכולים, יש אלמנה, יש המון בעיות שצריך לטפל בהן והעובדים הסוציאליים שלנו מטפלים בכל מכלול הבעיות האלה.

<אילנה שרייבמן: היה לנו גם יום הוקרה בבית הנשיא והנשיא קם על רגליו ומחא כפיים לעובדים המסורים שמטפלים בנפגעי הטרור בצורה כל כך מסורה וטובה ומקצועית לגבי כל הבעיות שלהם.

<אילנה שרייבמן: אנחנו מאד מטפלים ומשקיעים הרבה בהכשרת העובדים בכל הנושא של השירות, שיזמו כמה שיותר פניות טלפוניות לאנשים.

<אילנה שרייבמן: כי ראינו שכשאנחנו מתקשרים לאנשים ואנחנו אומרים להם כשמתקבלת התביעה שלהם, תשמע, חסר לך הנייר הזה והזה, אז הוא מיד מבין מה הוא צריך להביא, הוא שולח לנו את זה במייל, לא בפקס, כבר לא חייבים פקס.

<אילנה שרייבמן: הוא שולח לנו את מה שחסר ואנחנו יכולים להחליט כמה שיותר מהר.

<אילנה שרייבמן: אנחנו עושים המון פעילות בקהילה.

<אילנה שרייבמן: יושב פה מנהל סניף נצרת.

<אילנה שרייבמן: הפעילות בקהילה זה לא רק להרצות בפני כל מיני קהלים.

<אילנה שרייבמן: זה ללכת לפנימיות, איפה שישנם שם ילדים ולראות אם יש שם ילדים נטושים שלא מקבלים קצבה.

<אילנה שרייבמן: ללכת לפנימיות של ילדים עם צרכים מיוחדים ולראות אם הם לא מקבלים שם קצבאות.

<אילנה שרייבמן: לעשות ועדות רפואיות בבתי ספר מיוחדים במקום שההורים יצטרכו ללכת עם הילד עם כל הבעיות לביטוח לאומי ולעשות שם את הוועדה.

<אילנה שרייבמן: בסניף נצרת הם אפילו הלכו לפנימייה ועזרו לילדים שסובלים מפיגור, לצבוע ורקדו איתם ושרו איתם.

<אילנה שרייבמן: כלומר, אנחנו רוצים שהעובדים שלנו יחושו מי הציבור שהם מטפלים בו ועל ידי זה הם באמת מרגישים את זה.

אלי אלאלוף: וזה הפעילות המשותפת עם הקרנות שלכם?

<אילנה שרייבמן: יש לנו גם פעילות עם הקרנות.

<שלמה מור יוסף: זה בלי קשר.

<שלמה מור יוסף: מעבר לזה זה הקרנות.

<אילנה שרייבמן: זה מעבר לזה.

<אילנה שרייבמן: אנחנו גם בודקים את עצמנו כל הזמן באמצעות סקרי שביעות רצון.

<אילנה שרייבמן: אני רוצה להגיד שבאמת אלה הדברים שמאד חשובים, איפה שאנשים באים למרכזי השירות שלנו, המוקד הטלפוני איזה שירות הוא נותן, הוועדות הרפואיות וגם איך אנחנו מקבלים את ההחלטות.

<אילנה שרייבמן: אני רוצה להראות רק סקר אחד שעשתה היחידה לשיפור השירות הממשלתי שבדקה אותנו, וכמו שאתם רואים שאלו אנשים, כ-20,000 אנשים במשך שנת 2015, ברגע שהם יצאו מהביטוח הלאומי מה הם מרגישים.

<אילנה שרייבמן: הכחול זה שנת 2015, הכתום זה שנת 2015 ואנחנו רואים איזה ציונים גבוהים אנחנו מקבלים בכל הפרמטרים.

<אילנה שרייבמן: אבל מה, כששואלים את האנשים באופן כללי דעתכם על ביטוח לאומי, תראו איך הציון ירד מ-90 ל-74.

<אילנה שרייבמן: אמנם זה יותר טוב משנת 2014, כלומר יש פער מאד גדול עדיין בין התדמית שלנו לבין מה שבפועל אנשים מקבלים מאיתנו.

<אילנה שרייבמן: וגם זאת דוגמא, הפקידה הזאת שהופיעה בארץ נהדרת.

<אילנה שרייבמן: אני רוצה להגיד שגם אביב לביא שהוא מנחה את התכנית יהיה בסדר בגלי צה"ל ובדרך כלל משתלח בממסד, אמר שהיה פה פספוס, כי בביטוח הלאומי יש תהליך שרואים אותו של שיפור.

<אילנה שרייבמן: הפקידות שלנו יותר נחמדות מהפקידה שהופיעה בארץ נהדרת.

<קריאה: טוב, זה בזכות המנכ"ל.

<אילנה שרייבמן: נכון.

<אילנה שרייבמן: הוא בוחר אישית.

<אילנה שרייבמן: אבל באמת זה סוג של טרגדיה יוונית, שנעשים הרבה מאד מאמצים - - -

אלי אלאלוף: היא אמיתית?

<אילנה שרייבמן: לא, לא, זה שחקנית.

<שמחה בניטה: אני חושבת שהוא טוב, הכיוון שלו נכון, החשיבה שלו נכונה, רק חבל שזה לא מוטמע בתוך הוועדות הרפואיות ועם מי אתה נתקל בשטח, וזאת דוגמא, מה לעשות.

<אילנה שרייבמן: לסיכום אני אגיד, אנחנו מודעים לכך שלא הכל מושלם.

<אילנה שרייבמן: אנחנו בתהליך עצום שנעשה עם הסניפים, עם הפקידים שלנו, לשפר את השירות ואני מאמינה שנגיע למצב הרבה יותר טוב ממה שהוא כיום.

<אילנה שרייבמן: וכבר כיום – איך אמרה יעל מעמותת ידיד – מרגישים שרוחות חדשות מנשבות בביטוח הלאומי.

<אילנה שרייבמן: אני שמחה לצטט אותך בכל הזדמנות, אז תודה רבה.

אלי אלאלוף: מהדיון הקודם חברת הכנסת מיכל בירן רצתה ומיקי רוזנטל אחריה.

מיכל בירן: אמרתי קודם בהערת ביניים, אני רוצה להגיד את זה גם לפרוטוקול שכן מורגשת פה מהפכה בהתהוות ועל כך אני מפרגנת.

מיכל בירן: אני כן רוצה בכל זאת לשים דגשים על שני עניינים.

מיכל בירן: שוב, זה אגב נורא דומה, גם מה שקורה בדואר, גם מה שקורה בביטוח הלאומי, אותם מערכונים, אותם זה.

מיכל בירן: גם רוחות חדשות של שינוי אגב יש שם וגם אותו סוג של פתרונות.

מיכל בירן: לי מאד חשוב, שוב, מאד שמחתי לשמוע על מה שאתם עושים, מאד שמחתי לשמוע על האקטיביות, אני יודעת שכשנכנסתם זה היה במצב מאד מאד קשה, אבל לא יכול להיות שתמיד עובדי הקבלן יהיו הדרך לפתור את הבעיות.

מיכל בירן: סתם דוגמא, בואו ניקח את המוקד בצפת.

מיכל בירן: איזו סיבה שבעולם יש, אני יודעת מה הסיבה ואני תיכף גם אגיד אותה, אבל רציונאלית אין סיבה בעולם שלא יהיה מדובר בעובדי הפיתוח הלאומי, שמוכשרים היטב, שיש להם אתוס של עובדי ציבור, בטח כשהם נוגעים בסוגיות כל כך פרטיות של אנשים, ואנחנו רואים בכל מקום.

מיכל בירן: יש הבדל בין האתוס של עובדי ציבור לבין מי שמועסק בעבודה קבלנית.

מיכל בירן: יש הבדל בתדירות התחלופה, יש הבדל במיומנויות.

מיכל בירן: אני יודעת שבתחילה, ואני מקווה שגם שם יש שיפור, חלק מהקשישים היו מתקשרים שוב ושוב כדי להגיע למוקד ברחובות, שהיה כוח אדם, אבל הוא לפחות היה של הביטוח הלאומי, כי הם הרגישו שהם קיבלו שם שירות יותר טוב מעובדי הקבלן בצפת.

מיכל בירן: או למשל המוקדים החדשים שאתם מקימים – איזו סיבה שבעולם תהיה שזה לא יהיו עובדי הביטוח הלאומי?

מיכל בירן: עושים פיילוט, לא בטוחים שרוצים את האנשים, לא בטוחים שרוצים לקלוט אותם, הכל בסדר.

מיכל בירן: לא ישר צריך לקלוט, אבל אם מגיעים למסקנה שמשהו מוצלח, שמשהו עובד, בדרך דבר כזה כשמקימים מרכז זכויות, שזה לא יודעת, בתפיסה שלי זה In House, מי שאתם, זה In House מי שאתם אמורים להיות.

מיכל בירן: לקחת חברה שתעשה את זה, ושוב?

מיכל בירן: אני לא מאשימה אתכם, אני מכירה את האוצר.

מיכל בירן: אני יודעת שזה לא - - -

<שלמה מור יוסף: יש שני דברים - - -

מיכל בירן: אוקיי, ואני אשמח ואני נמצאת גם בוועדה של רועי פולקמן על הרפורמה בשירות הציבורי.

מיכל בירן: אני חושבת שזה מאד חשוב שיהיה להם קל ופשוט לקלוט אנשים ולקלוט אנשים טובים באיכויות שאתם צריכים, אבל אי אפשר שהפתרון הראשון תמיד יהיה העסקת קבלנים, כי אנחנו יודעים איפה זה מסתיים.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: מיקי רוזנטל ואחר כך חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

מיקי רוזנטל: כן, יש לי הערה ושתי שאלות, ברשותך.

מיקי רוזנטל: קודם כל תבורכו על השינויים לטובה שאתם עושים.

מיקי רוזנטל: יש עוד הרבה מה לעשות, גם אתם יודעים את זה וכו' וכו'.

מיקי רוזנטל: העניין הוא כזה שאתם מתקשים להתמודד עם העובדה הבסיסית שאנשים יוצאים מאוכזבים מהביטוח הלאומי לא בגלל שהיחס אליהם לא היה בסדר, אלא הם פשוט קיבלו תשובה שלילית, כמו אדם שמפסיד במשפט.

מיקי רוזנטל: הוא חשב שמגיע לו והוא לא מקבל.

מיקי רוזנטל: ויש כאלה רבים מאד ואתם לא מצליחים לעשות את הדיפרנציאציה בין מויש'ה – אנחנו מאד מכבדים אותך אבל לא מגיעות לך זכויות, לבין דליה שקיבלה את הזכויות וזה נושא שהוא נושא תקשורתי, מערכתי, רב מערכתי, אבל אפשר כן להתמודד איתו יותר טוב לדעתי.

מיקי רוזנטל: כי בסופו של דבר זה מייצר ויש אויבים טבעיים לביטוח הלאומי, כמו מאוכזבי ביטוח לאומי, כמו אנשים שלא מקבלים, ויש גם מי שמתפרנס, לצערנו, מהשחרת הביטוח הלאומי.

מיקי רוזנטל: זו הערה אחת.

מיקי רוזנטל: ההערה השנייה שנוגעת לשירות נוגעת במקום שבו נוצרת, אם הייתם משתפרים - במקום ואתם הולכים לכיוון הזה - במקום שבו נוצרת הבעיה או נוצרת הזכאות, שם צריך.

מיקי רוזנטל: עשיתם את זה בבתי חולים ובצדק וטוב שכך.

מיקי רוזנטל: אתם לא עושים את זה בכל הגזרות שבהן נוצרת הבעיה.

מיקי רוזנטל: כשנוצרת הבעיה והאדם היה במקום, אצל העובדת הסוציאלית כמו שאמרת.

מיקי רוזנטל: היא מקבלת, אומרת תראו, מגיע לך ככה וככה, או יש לך זכויות כאלה ואחרות, אז שם אתם צריכים להרחיב את הדבר הזה.

מיקי רוזנטל: לוודא איפה נוצרת הזכאות או איפה נוצרת התודעה ושם לתקוף אותה מיד.

מיקי רוזנטל: לדעתי הייתם משפרים דברים.

מיקי רוזנטל: אני חוזר לשתי הערות, כי הבטחת לי תשובה, פשוט לא נתת, על ה-8 מיליארד של הריבית.

מיקי רוזנטל: זאת אומרת איך אתם מקבלים 8 מיליארד?

אלי אלאלוף: אתה רוצה להשקיע אצלו אולי?

מיקי רוזנטל: כן.

מיקי רוזנטל: כאילו, אין השקעה יותר טובה מהשקעה בביטוח הלאומי אם אתם מקבלים 8 מיליארד שקלים ריבית.

מיקי רוזנטל: זה אחד.

מיקי רוזנטל: כי יש פער עצום במספרים בין 79 מיליארד ל-88 מיליארד שקלים.

מיקי רוזנטל: זה 9 מיליארד שקלים אפילו לדעתי.

מיקי רוזנטל: זה דבר אחד.

מיקי רוזנטל: והדבר השני, שהוא מאד מפריע לי ולא רק לי, זה נכים שמגיעים לגיל 67 והם צריכים לבחור.

מיקי רוזנטל: אין כפל קצבאות והם צריכים לבחור בין אחת הקצבאות.

מיקי רוזנטל: וזה נושא מאד כאוב, כי כאמור, אדם שנהיה זקן, הוא לא מפסיק להיות נכה, הוא ממשיך.

מיקי רוזנטל: ולהיפך, הרבה פעמים הצרכים שלו רק עולים והנכות שלו היא רק-.

מיקי רוזנטל: ובנושא הזה מה עמדתכם?

מיקי רוזנטל: זאת אומרת האם צריך היה לשנות את החקיקה בסוגיה הזאת?

אלי אלאלוף: כן, אוסאמה סעדי, בבקשה.

אוסאמה סעדי: אנחנו נשמע אחרי זה את הדברים?

אלי אלאלוף: כן.

אלי אלאלוף: כמה שיותר מהר נגמור את הפרק הזה, נגיע לפרק על האוכלוסייה הערבית.

אוסאמה סעדי: בסדר.

אוסאמה סעדי: אז בפרק הזה, הכללי, כמובן שהמוסד לביטוח לאומי הוא מוסד באמת חשוב מאד, שנותן שירותים לאוכלוסיות החלשות, מטבע הדברים, ולכן כמובן שכל השכבות החלשות וגם במגזר הערבי, באמת זקוקים לשירותים שמעניק ונותן הביטוח הלאומי.

אוסאמה סעדי: אני לא רוצה לדבר על המגזר, כי אחרי זה נשמע את הסקירה, אבל אני לא בכדי אמרתי על ההערה של שנה, שבאמת אחרי זה אין אפשרות לתבוע ואני חושב שאדוני יושב הראש וחברי, חברי הכנסת, אנחנו צריכים באמת להירתם לזה.

אוסאמה סעדי: כי היום, אפילו שיקול דעת למוסד לביטוח לאומי אין.

אוסאמה סעדי: כאילו אומרים זה שנה, לא הגשת – דוחים על הסף, אפילו בלי לתת שיקול דעת לשקול את הנסיבות ואת כל הדברים האלה.

אוסאמה סעדי: ולכן הייתי באמת מציע שאנחנו קדם את העניין הזה של להעניק אולי עוד תקופה, אולי להעניק עוד שיקול דעת.

אוסאמה סעדי: אנחנו רואים באמת, כמו שאמרה מיכל, שיש מהפכה ואני מברך על כך.

אוסאמה סעדי: אותם דברים אנחנו אמרנו לפני שבוע, עשרה ימים, כשהגיע מנכ"ל הדואר לוועדת הכלכלה ואנחנו השתתפנו.

אוסאמה סעדי: אני יכול להעיד מניסיון אישי שאני כבר יש לי קשרי עבודה הדוקים עם מנכ"ל הדואר.

אוסאמה סעדי: אנחנו כבר היינו בסיורים כמעט בעשרה יישובים ערביים והיד עוד נטויה.

אוסאמה סעדי: השבוע יש לנו כמעט עוד 10 יישובים בצפון, בדרום, במרכז.

אוסאמה סעדי: הוא רואה באמת, הוא ומנהלי המחוזות במרחב רואים בדיוק את השטח ואת הנציגות ומנסים למצוא פתרונות, אז אני מברך ואני מציע, כיוון שגם יש לנו קשרי עבודה הדוקים עם מנהל מחוז נצרת, ידידנו חוסאם אבו בכר.

אוסאמה סעדי: יש לי הצעה גם בכיוון של הגבייה, מה שאמרת מיקי.

אוסאמה סעדי: אני מנסה לקדם וזה בשלבים סופיים – אדוני יושב הראש ואדוני המנכ"ל – מבצע לתשלום חובות עם רשות האכיפה והגבייה, ועל זה כבר קיבלנו אישור של שרת המשפטים, של משרד האוצר, של הנהלת בתי המשפט, של רשות האכיפה, שהם עכשיו מכינים תזכיר שיצאו במבצע לתשלום כל החובות לכל רשויות המדינה, לשלם את הקרן תוך תקופה מסוימת – נגיד חודש, קרן פלוס 10% תוך חודשיים, קרן פלוס נגיד זה, ואני חושב שבמיוחד אם אפשר גם שהביטוח הלאומי יירתם למבצע הזה, אז אנחנו נודה מאד.

אלי אלאלוף: רעיון טוב.

אוסאמה סעדי: ומכיוון שבאמת זה נותן לנו, לאוכלוסיות החלשות שכבר הסתבכו, יש כאלה שהסתבכו, ואז יש את הקרן ויש את הריביות ויש את ההצמדות ויש את הקנסות ויש זה ויש זה.

אוסאמה סעדי: נעשה מבצע ואני מבקש ממך אדוני המנכ"ל ואני אפנה אליך גם באופן אישי וגם דרך מנהל רשות האכיפה והגבייה, שגם המוסד לביטוח לאומי יירתם לעניין הזה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: עבדאללה, בבקשה.

אלי אלאלוף: סליחה, אני באמת החזקתי אותך.

עבדאללה אבו מערוף: זה בסדר, אני מקשיב בשקט.

אלי אלאלוף: בבקשה, עבדאללה.

עבדאללה אבו מערוף: אני לא יודע אם היו דיונים לפני זה, דיון כזה חשוב מאד בשביל לראות את המוסד הזה, המוסד הסוציאלי ואני מדבר על זה באופן ברור, לא רק המוסד וזה לא סולידריות.

עבדאללה אבו מערוף: אני לא חושב שזה זה, אבל זה מוסד סוציאלי.

עבדאללה אבו מערוף: צריך לשנות את המושג, את המילה הזאת – סולידריות, למילה סוציאלי.

עבדאללה אבו מערוף: זה מה שצריך להיות.

מיכל בירן: למה?

עבדאללה אבו מערוף: למה?

עבדאללה אבו מערוף: כי אם אנחנו נגיד שהמוסד הזה הוא מוסד של סולידריות, זה לא יתאים לסיבה שהמוסד לביטוח לאומי קיים.

מיכל בירן: אני חושבת שזה בדיוק זה.

מיכל בירן: ביטוח לאומי – כמעגל סגור - - -

עבדאללה אבו מערוף: אני חושב שזה מוסד סוציאלי וזה טוב שזה מוסד סוציאלי וזה טוב שיש מוסד כזה.

<שלמה מור יוסף: סוציאליות וסולידריות לא מתנגשים אחד עם השני.

עבדאללה אבו מערוף: כן, כן, אני מבין שלא מתנגשים, אבל זה עדיין - - -

מיכל בירן: אבל בסוציאלי יש אלמנט של צדקה ובסולידריות יש אלמנט של צדק.

אלי אלאלוף: טוב.

אלי אלאלוף: אני רק רוצה שנשאיר כמה שיותר זמן לדיון הבא.

עבדאללה אבו מערוף: כן, ולכן בעניין הזה יש הרבה מה לשפר וזה טוב שיש דיון כזה.

עבדאללה אבו מערוף: אם העניין הוא רק החוק ועניין הכסף וזה מתבטא במשרד האוצר בהכל, זה דברים שאנחנו כאן בכנסת נראה במה אפשר לעזור, מה אפשר לשפר ומה אפשר לתת.

עבדאללה אבו מערוף: אנחנו כאן מדברים על השירות ועל היחס לציבור, שחייב להיות סוף סוף לטובת האזרח הפשוט.

עבדאללה אבו מערוף: מה שעדיין מטריד ולא קיבלתי עליו תשובה – 20 מיליון אינטראקציות עם האזרחים בשנה.

עבדאללה אבו מערוף: עד מתי זה היה?

עבדאללה אבו מערוף: האם עכשיו אחרי כל המהפכה שישנה זה ירד בהרבה, זה טוב.

עבדאללה אבו מערוף: אבל אם זה יישאר 20 מיליון, אז צריך לבדוק את המצב.

עבדאללה אבו מערוף: אני כאזרח בכל העבודה שלי 20 שנה גם כשכיר וגם כעצמאי, היה לי פעמיים עם הביטוח הלאומי, טעות שלהם, בסדר.

עבדאללה אבו מערוף: אני מדבר אישית, כדי שנדע על מה מדובר.

עבדאללה אבו מערוף: לכן זה הרבה מאד, 20 מיליון.

עבדאללה אבו מערוף: זה הרבה מאד וצריך לבדוק.

עבדאללה אבו מערוף: ועוד פעם אני אומר, אני לא בעד שאכן נסתמך על המחשבים, כמובן עם ההערות וההסתייגות שעובדי כוח אדם יהיו בקשר עם הציבור.

עבדאללה אבו מערוף: חייבים להיות אנשי מקצוע, כמו עובדים סוציאליים שהם שייכים לביטוח הלאומי, למשרדים של הביטוח הלאומי, איפה שהם נמצאים, וכמה שיש אפשרות לא מענה של מחשב אלא מענה אנושי – זו השיטה הנכונה ביותר להסביר.

עבדאללה אבו מערוף: אני חושב שזה יותר טוב ויותר יעיל איך להציג את הזכויות.

עבדאללה אבו מערוף: מענה טלפוני לא נותן את השירות וכוח אדם נותן את השירות.

עבדאללה אבו מערוף: לכן אם אנחנו מדברים על שיפור, בבקשה לקחת את זה בחשבון.

עבדאללה אבו מערוף: המענה האנושי הוא הדבר הכולל והעיקרי, כולל העובדים הסוציאליים של הביטוח הלאומי.

עבדאללה אבו מערוף: ואם חסר, אז צריך לדאוג לזה ולא להסתמך כל הזמן על עמותות שהן עושות עבודת קודש, כל הכבוד, אבל לא להסתמך כל הזמן על העמותות.

עבדאללה אבו מערוף: ואם רוצים לשפר, אז אכן הביטוח הלאומי ייקח על עצמו את כל הדברים האלה.

אלי אלאלוף: אוקיי, תודה.

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד, הדיון האחרון היום יהיה על המגזר הערבי וחצי השעה האחרונה תוקדש אך ורק לנושא הזה.

אלי אלאלוף: ברשותך אדוני המנכ"ל, יש לך שתי דקות לענות.

<קריאה: מה עם הוועדות הרפואיות?

<שלמה מור יוסף: בדיון הבא.

אלי אלאלוף: אוקיי, בבקשה.

<שלמה מור יוסף: תראו, הנושא של חברות שנותנות שירות, זה לא אקוויוולנט לעובדי קבלן.

<שלמה מור יוסף: המוקד הטלפוני ויד מכוונת לא נולדו מאותו רעיון.

<שלמה מור יוסף: המוקד הטלפוני נולד לפני יותר מעשור וזה מופעל על ידי חברה חיצונית, עם היתרונות של זה ועם החסרונות של זה.

<שלמה מור יוסף: אנחנו רואים במהלך השנים התמקצעות שלהם.

<שלמה מור יוסף: הזמן הממוצע של משך העובדים הוא יותר משנתיים וחצי, כך שאנחנו בהחלט רואים שיפור גדול מאד יד מכוונת – הלכנו לחברה חיצונית בגלל שפתחנו את זה בזמן שאמון הציבור בביטוח הלאומי היה בתחתית המדרגה, ואם היינו פותחים את זה בתוך הביטוח הלאומי – אנשים היו אומרים שהם לא באים לזה.

<שלמה מור יוסף: ולכן הרעיון לעשות את זה מחוץ לביטוח הלאומי, בא מתוך אותה מחשבה שאת ועדות הערר אנחנו עושים מחוץ לביטוח הלאומי, כי בנקודה הזאת הציבור אמר – לא רוצים שאתם תעשו את זה, אנחנו רוצים שמישהו אחר יעשה את זה ולכן הלכנו החוצה.

<שלמה מור יוסף: לגבי ההפרדה בשביעות הרצון בין המקבלים ללא מקבלים, אתה צודק.

<שלמה מור יוסף: כשאנחנו עושים את הסקרים, כשמישהו יוצא מהוועדה הרפואית ושואלים איך היה, אנחנו מקבלים ציון גבוה.

<שלמה מור יוסף: כשאנחנו אחרי זה, אחרי שהוא מקבל את התשובה שואלים – אז מי שקיבל חיובי יש לו שביעות רצון אחרת, מי שקיבל שלילי אחרת.

<שלמה מור יוסף: זה נושא שבהחלט צריכים להתמודד איתו.

<שלמה מור יוסף: אנחנו מנסים להיות איפה שהזכאות נוצרת, ואני עונה בקיצור.

<שלמה מור יוסף: זה אתגר גדול מאד להיות שם.

<שלמה מור יוסף: לגבי הריבית, בכל אופן אני מוכרח להגיב.

<שלמה מור יוסף: אתה יכול לעממם את האור ואני אגיד רק מילה אחת על השקף.

<שלמה מור יוסף: תראה, מה שאתה רואה בכחול זה ההבדל בין ההכנסות להוצאות השוטפות שלנו.

<שלמה מור יוסף: בלי ריבית, בלי כלום.

<שלמה מור יוסף: ואתה רואה שבשנת 2008, זה מצד שמאל, בשנת 2008 הסגול הוא מעל הקו, זאת אומרת היה רווח.

<שלמה מור יוסף: עד שנת 2008 כל שנה היה רווח בין התקבולים - תקבולים זה גם מהממשלה, לא רק מהציבור - לבין ההוצאות.

<שלמה מור יוסף: ברווח הזה הביטוח הלאומי קנה אגרות חוב ממשלתיות.

<שלמה מור יוסף: היום יש לנו אגרות חוב ממשלתיות בסכום של כ-180 מיליארד שקלים.

<שלמה מור יוסף: ה-180 מיליארד שקלים האלה מושקעים באגרות חוב ממשלתיות, חציין בריבית מועדפת וחציין בריבית שוק.

<שלמה מור יוסף: ה-180 מיליארד שקלים האלה נותנים ריבית.

<שלמה מור יוסף: הריבית בשנה שעברה או השנה תהיה 8 מיליארד שקלים.

מיקי רוזנטל: על 180 מיליארד?

<שלמה מור יוסף: על 180 מיליארד.

<שלמה מור יוסף: ריבית מועדפת.

מיקי רוזנטל: יש לכם ועדת השקעות?

<שלמה מור יוסף: אני לא יכול - - -

מיקי רוזנטל: יש ועדת השקעות של הביטוח הלאומי?

<שלמה מור יוסף: יש ועדת השקעות אבל היא לא מחליטה על ההשקעות.

<שלמה מור יוסף: ההחלטה הזאת היא החלטה אוטומטית.

<שלמה מור יוסף: כל הסכום הולך לאגרות חוב, חצי בריבית כזאת, חצי בריבית אחרת ואין שום שיקול דעת לאף אחד איפה להשקיע.

<שלמה מור יוסף: זה לא בבורסה, זה לא בתשתיות, זה לא בשום דבר אחר.

<שלמה מור יוסף: לגבי מבצע חובות – אני מקבל, מרים את הכפפה.

<שלמה מור יוסף: יש לנו הוצאה לפועל שלנו, אנחנו יודעים להתמודד עם זה.

<שלמה מור יוסף: אם יהיה מהלך לאומי של התמודדות עם חובות ברמה של קרן פלוס משהו, אנחנו נהיה שותפים בשמחה רבה למהלך הזה.

מיכל בירן: רק לא בקיזוז מקצבאות.

<שלמה מור יוסף: מה?

<שלמה מור יוסף: בכל דרך שהביטוח הלאומי יודע לגבות חובות.

מיקי רוזנטל: כן, הייתה לי עוד שאלה אחת לגבי כפל הקצבאות בגיל זקנה.

<שלמה מור יוסף: כפל קצבאות, תראו.

<שלמה מור יוסף: נכות הוגדרה כקצבת קיום.

<שלמה מור יוסף: זה לא קצבת פיצוי.

<שלמה מור יוסף: נפגעי איבה זה קצבת פיצוי.

<שלמה מור יוסף: תאונות דרכים זה קצבת פיצוי.

<שלמה מור יוסף: נכות זאת קצבת קיום, אז המדינה אמרה לאורך השנים, אם אתה מקבל קצבת קיום, כשאתה מגיע לגיל 62 או 67, אתה לא צריך קצבת קיום יותר גדולה, אז אתה ממשיך עם אותה קצבת קיום.

<שלמה מור יוסף: אתה לא צריך שתי קצבאות קיום.

<שלמה מור יוסף: אני מסביר את הרציונאל של מי שחוקק.

<שלמה מור יוסף: ואז אומרים תראה, זאת קצבת הנכות שלך, אתה יכול להמשיך איתה.

<שלמה מור יוסף: אם קצבת הזקנה היא יותר גבוהה – תיקח אותה.

<שלמה מור יוסף: אם לא – תמשיך.

<שלמה מור יוסף: אתה יכול לבחור אבל אתה לא יכול לקבל את שתיהן.

<שלמה מור יוסף: זה לא שהנכה לא נהיה זקן או שהזקן מפסיק להיות נכה.

<שלמה מור יוסף: הרציונאל בא ממקום אחר, שקצבת קיום היא קצבת קיום אחת ולא שתיים.

<שלמה מור יוסף: זה בוודאי נתון לדיון לשינוי.

<שלמה מור יוסף: אני מנסה להסביר איך הגיעו - - -

מיקי רוזנטל: כל מה שאמרת, אבל אני שאלתי מה עמדתך.

מיקי רוזנטל: הבנתי.

מיקי רוזנטל: אני יודעת את הסיבות, גם ההיסטוריות ואת מה שאמרת.

מיקי רוזנטל: אבל מה עמדתך אתה לגבי הסוגיה הזאת.

<שלמה מור יוסף: עמדתי אני שזה לא הנושא הכי חשוב שבו צריך להשקיע את הכסף.

<שלמה מור יוסף: אם יש לנו מספר נושאים זה לא בראש הרשימה.

עבדאללה אבו מערוף: אבל הצרכים של בן אדם נכה זקן, הם יותר משל בן אדם שהוא לא נכה.

עבדאללה אבו מערוף: זה מובן.

<שלמה מור יוסף: אני מציע לא לפתוח את הדיון, כי אתם - - -

אלי אלאלוף: יוסי, בבקשה.

<שלמה מור יוסף: ביקש יושב הראש להקדיש לנושא שלם.

מיקי רוזנטל: בואו נדבר על הערבים.

<שלמה מור יוסף: זה נושא שסוף סוף הגענו אליו.

אלי אלאלוף: בבקשה, ברשותכם אנחנו נעבור לנושא הבא.

אוסאמה סעדי: חוסאם, בוא.

<שלמה מור יוסף: חוסאם לא מייצג את האוכלוסייה הערבית, אני מייצג אותם.

אוסאמה סעדי: יפה מאד.

אוסאמה סעדי: הוא מנהל מחוז נצרת.

<שלמה מור יוסף: הוא מנהל מחוז, אבל אני מייצג את - - -

מיקי רוזנטל: זו אמירה חשובה מאד.

<שלמה מור יוסף: אני מייצג אותם.

מיקי רוזנטל: האמירה הייתה מאד חשובה.

<שלמה מור יוסף: אז לכן אני מציג את זה.

<שלמה מור יוסף: זו מחויבות שלי.

<אבנר עורקבי: רגע רגע, אלאלוף, לא יהיה ועדות רפואיות היום?

מיקי רוזנטל: יהיה בדיון הבא, כבר אמרו.

מיקי רוזנטל: יהיה בפעם הבאה.

מיקי רוזנטל: יהיה עוד דיון.

אלי אלאלוף: אנחנו עוד לא גמרנו.

אלי אלאלוף: עוד לא היה.

יוסף ג'בארין: יש גם ועדות רפואיות אצל הערבים, זה בסדר.

<אבנר עורקבי: ברור, זו הכוונה.

<שלמה מור יוסף: יושב הראש החליט איזה נושא, אבנר, ואתה יודע את זה.

<אבנר עורקבי: אין בעיה, אין בעיה.

אלי אלאלוף: אבנר בדרך כלל מסכים איתי.

אלי אלאלוף: רק בחוץ הוא מחזיר לי, לא לדאוג.

<אבנר עורקבי: שמת לי את זה מתחת לחגורה.

<שלמה מור יוסף: אנחנו חיים בחברה רב תרבותית כמו הרבה מדינות בעולם והביטוח הלאומי מצד אחד יש לו עיוורון תרבותי.

<שלמה מור יוסף: העיוורון התרבותי הוא בזכויות.

<שלמה מור יוסף: לכל מי שיש זכויות, אנחנו עיוורים אם הוא גבר, אם הוא אישה, אם הוא ערבי, אם הוא יהודי.

<שלמה מור יוסף: כולם זכאים לאותו סל של זכויות.

<שלמה מור יוסף: אבל בהנגשת השירות, במיצוי הזכויות, אנחנו צריכים לפתח את הרגישות התרבותית.

<שלמה מור יוסף: ולכן שמתי את זה כדבר המכוון.

<שלמה מור יוסף: זה אותן זכויות לכל האזרחים.

<שלמה מור יוסף: צריך לראות שכל קבוצה תרבותית, מגזרית, תמצה את הזכויות בהתאם למאפיינים שלה ולהתגבר על החסמים שיש באותה אוכלוסייה ספציפית.

<שלמה מור יוסף: ועל הבסיס הזה, כשאנחנו מסתכלים, אם אנחנו מסתכלים על המאפיינים הייחודיים של הציבור הערבי בראיית ביטוח לאומי, זה לא בראייה אחרת.

<שלמה מור יוסף: ואת זה עשינו בהתייעצות עם חוסאם, שבאמת חוסאם הוא מנהל סניף נצרת והוא כמובן, עיקר עבודתו הוא סביב האוכלוסייה הזאת והוא גם אחראי על נצרת עילית ועל עוד יישובים, אבל בסך הכל מה המאפיינים?

<שלמה מור יוסף: המאפיינים הם, של האוכלוסייה כאוכלוסייה, זה אזורים דלי תעסוקה, משפחות נמצאות הרבה זמן במעגל של הבטחת הכנסה.

<שלמה מור יוסף: זה משפיע על ההשמה ועל השיקום.

<שלמה מור יוסף: האוכלוסייה הצעירה, יש בה אבטלה גבוהה.

<שלמה מור יוסף: יש עבודה חלקית רבה.

<שלמה מור יוסף: יש עבודה בתוך המשפחה, שזה דורש התנהלות אחרת מבחינת הביטוח הלאומי.

<שלמה מור יוסף: העסקה אצל קרובי משפחה, יש לה כללים אחרים מהעסקה אחרת.

<שלמה מור יוסף: יש הרבה תעסוקה בעבודות פיזיות שמעלות את הפגיעה בעבודה ואת הצורך לקבל פיצוי של נפגעי עבודה.

<שלמה מור יוסף: יש העסקות קטינים, שמייצרות לנו אתגרים אחרים.

<שלמה מור יוסף: חלק מהעבודה היא לא מסודרת ואם היא לא מסודרת אין בה הפרשות לביטוח הלאומי וזה פוגע בזכאויות שלהם אחר כך, כי אם הם לא שילמו ביטוח לאומי ברמה שהם היו צריכים לשלם, אז הפיצוי הוא בהתאם, הוא פיצוי מינימאלי.

<שלמה מור יוסף: כי הם לא שילמו בהתאם, כי העבודה לא מסודרת, כי מנצלים אותם בנקודת הזמן הזאת – המעסיקים השונים.

<שלמה מור יוסף: ותאונות העבודה הן ברמה יותר גבוהה, אמרתי.

<שלמה מור יוסף: נושא נוסף הוא נושא הנכסים.

<שלמה מור יוסף: הנכסים באוכלוסייה הערבית הם לא מוסדרים.

<שלמה מור יוסף: כשיש לאבא את השטח ואת הבניין והילד בונה עליו עוד קומה והילד השני בונה עליו עוד קומה, הדירה נשארת רשומה על שם האבא.

<שלמה מור יוסף: ואז כשאנחנו באים והוא צריך השלמת הכנסה, כי הוא לא עובד ואנחנו בודקים נכסים, פתאום יש לו נכס ענק שלמעשה הוא לא שלו בכלל, הוא של הילדים שלו.

<שלמה מור יוסף: אז השאלה איך אנחנו מתמודדים ואיך אנחנו מייצרים מצב שאנחנו יכולים להפריד את זה בלי שזה רשום בטאבו.

<שלמה מור יוסף: וגם לזה ניסינו למצוא פתרונות.

<שלמה מור יוסף: אז אלה המאפיינים הכלליים שמחייבים אותנו לשים זרקור בנושאים הספציפיים האלה באוכלוסייה, כשממצים להם את הזכויות או כשדנים על שינויי חקיקה או שינויי תקנון אצלנו שזה יתאים, והנכסים זו אחת הדוגמאות.

<שלמה מור יוסף: התקנון או ההנחיות שלנו שונו בהתאם, בכדי שנוכל להביא את הנושא הזה לידי ביטוי.

<שלמה מור יוסף: וכמובן הנושא של השפה.

<שלמה מור יוסף: יש פה צורך ברור להנגיש את השירות עד כמה שאפשר בשפה הערבית, וזה קודם כל הבסיס לדיון.

<שלמה מור יוסף: אז איפה אנחנו נמצאים?

<שלמה מור יוסף: אז קודם כל זאת פרישת הסניפים של המוסד לביטוח לאומי באוכלוסייה הערבית, שזה הנושא שלנו היום.

<שלמה מור יוסף: אמר יושב הראש שהוא לא אוהב לעשות הפרדות, אבל הנושא שלנו היום הוא הפרדה, אז אנחנו מתייחסים לנושאים האלה.

<שלמה מור יוסף: מצד ימין אתם רואים את כל היישובים הם יישובים ערביים בצפון ובדרום, בדואים.

<שלמה מור יוסף: ומצד שמאל אתם רואים את היישובים המעורבים, כי ערבים חיים גם בחיפה וביפו ובעכו וברמלה.

<שלמה מור יוסף: אז אם אתה מסתכל על כלל האוכלוסייה הערבית, ככה מחולקת מפת השירות הפיזי.

<שלמה מור יוסף: זה השירות הפיזי של הביטוח הלאומי, שמאפשר נגישות לאוכלוסייה הערבית בדברים האלה.

<שלמה מור יוסף: רק לציין שבשנת 2015 פתחנו נקודת שירות חדשה בכפר קנא, שהפתיחה הרשמית שלה היא מחר.

<שלמה מור יוסף: הטקס מחר, הנקודה כבר עובדת.

<שלמה מור יוסף: והשנה, בינואר 2016, פתחנו מרכז שירות חדש בטייבה.

<שלמה מור יוסף: זאת אומרת אלה הן שתי הנקודות החדשות שפתחנו, אחת בכפר קנא ואחת בטייבה.

<שלמה מור יוסף: אני מקווה שהשנה נפתח גם נקודת שירות במסעדה.

מיכל בירן: בכל המקומות האלה יש פקידים דוברי ערבית?

אלי אלאלוף: באר שבע לא היה - - -

<שלמה מור יוסף: מעיר יושב הראש, ובצדק, שביישובים המעורבים, גם באר שבע אמורה להיכלל, כי התושבים הבדואים לא מסתפקים בשירות ברהט ובלקייה ובשגב שלום ובחורא, וחלקם בא גם לסניף באר שבע, כי גם במקומות – לא בכל המקומות יש את כל השירותים.

<שלמה מור יוסף: במקומות האלה, מצד ימין, השירות ניתן על ידי דוברי ערבית.

<שלמה מור יוסף: אז מה אנחנו עושים, מה ערוצי השירות והמידע בשפה הערבית: אז אנחנו מדברים על מערכת לניהול תורים.

<שלמה מור יוסף: כשאתה נכנס לסניף, מערכת ניהול התורים יכולה להיות בעברית ובערבית.

<שלמה מור יוסף: אני מוכרח להגיד, אני באתי לסניף נצרת בפעם האחרונה ואמרתי להם למה המערכת שלכם בעברית?

<שלמה מור יוסף: הם יכולים להפוך אותה לערבית.

<שלמה מור יוסף: אז מכל מיני סיבות טכניות, אבל המערכת היא עברית-ערבית, לפי החלטת הצוות בסניף.

<שלמה מור יוסף: עמדות השירות העצמי הן בערבית.

מיכל בירן: זאת אומרת שכל הסניף צריך להיות באותה שפה?

מיכל בירן: לא יכול אדם את המסוף שלו להחליף?

<שלמה מור יוסף: לא, אני מדבר על שירות באזור המתנה.

<שלמה מור יוסף: תרגום המסמכים – יש לנו שירות תרגום בחלק מהסניפים, בעיקר במזרח ירושלים, ששם דוברי העברית הם מעטים, באוכלוסיות האחרות הם רבים, אבל אנחנו נותנים שירות תרגום של מסמכים.

<שלמה מור יוסף: הטפסים שלנו הם בערבית.

<שלמה מור יוסף: המילוי חייב להיות בעברית, כי אנחנו אוספים את כל המידע.

<שלמה מור יוסף: אין לנו אפשרות לקבל תביעות בערבית, אבל ההנחיות, ההסברים, כל חוברות ההסברה שלנו הן בערבית.

<שלמה מור יוסף: במוקד הטלפוני נותנים שירות בערבית ובשפות נוספות.

<שלמה מור יוסף: אתר האינטרנט שלנו בנוי כך שהמידע ניתן גם בערבית.

<שלמה מור יוסף: הסיוע במילוי טפסים בסניפים לדוברי ערבית על ידי דוברי ערבית.

<שלמה מור יוסף: אנחנו עכשיו מפתחים שירות תרגום און-ליין, גם בטכנולוגיה שהיא מתפתחת, שאפשר לתת שירות – שיחת ועידה – על ידי חברה שנותנת את השירות הזה, ואז אפשר יהיה לתת את התרגום במקום.

<שלמה מור יוסף: בעיקר זה חשוב בוועדות הרפואיות, לא בדלפקי השירות שלנו.

<שלמה מור יוסף: אז אלה הדברים הכלליים שאותם אנחנו לוקחים.

<שלמה מור יוסף: כוח האדם בביטוח הלאומי, בסך הכל, מכלל העובדים 6% הם עובדים שהם לא יהודיים.

<שלמה מור יוסף: מסך מקבלי הקהל – 8% הם עובדים לא יהודיים.

<שלמה מור יוסף: אנחנו מנסים לעשות כל מיני פעולות ייחודיות לאוכלוסייה הערבית.

<שלמה מור יוסף: אני אראה לכם סרטון, לא את כולו.

<שלמה מור יוסף: מוצג סרטון

<שלמה מור יוסף: זה סרטון שהצוות בסניף הפיק.

<שלמה מור יוסף: הוא מקבל את ההודעה.

<שלמה מור יוסף: חוסאם, תגיד כמה מילים רק בשביל להסביר מה זה ותיכף אני מפסיק.

<חוסאם אבו בכר: הוא שואל לגבי התשלום לסטודנטים או לתלמידים.

מיקי רוזנטל: המציגים זה עובדים של הסניף?

<שלמה מור יוסף: זאת עובדת של הסניף, כן.

<חוסאם אבו בכר: זה לא.

<חוסאם אבו בכר: זה שחקן.

מיקי רוזנטל: זהו, כי יש שם כמה מקצוענים, אמרתי אותי יעשו הסבה.

<שלמה מור יוסף: זאת עובדת סניף.

<שלמה מור יוסף: טוב, אני לא אעבור על הכל, אני רק רציתי להראות שאנחנו מנסים להנגיש את זה לכלל האוכלוסיות, ואתם רואים, גם החברה הצעירים במגזר הערבי, לתת להם את האפשרות לקבל את המידע, לעבוד דרך האייפון, להבין שהם צריכים לשלם דמי ביטוח ולא לצבור חובות ושנבוא אליהם אחרי 5 שנים עם איזה שהם חובות כאלה ואחרים.

<שלמה מור יוסף: אז בגדול, אלה הפעילויות שאנחנו עושים.

<שלמה מור יוסף: אבל אני בכל אופן רוצה שאולי חוסאם ירחיב בנושאים האלה.

אלי אלאלוף: שם ותפקיד.

<חוסאם אבו בכר: חוסאם אבו בכר, מנהל סניף נצרת של המוסד לביטוח לאומי.

<חוסאם אבו בכר: מעבר לכל מה שנאמר, מכיוון שהעניין העיקרי מבחינתי, מעבר לדברים הכלליים שאנחנו עושים כמו בכל מקום, כל הסוגיה של הנגשת השירות והניסיון להתאים אותו תרבותית, זה בעצם הדברים המרכזיים.

<חוסאם אבו בכר: בעניין של הנגשת השירות, המנכ"ל דיבר כאן על הפרישה הרחבה יחסית, ועדיין אנחנו מנסים לאתר צרכים ומקומות, כמו שאנחנו פתחנו בכפר קנא וטייבה גם כן ופותחים מקומות חדשים.

<חוסאם אבו בכר: כמובן שיש פרישה רחבה מאד גם של עמדות לשירות עצמי ברוב הרשויות המקומיות, כדוגמת אלה השייכות לסניף נצרת, של מעל 10,000 תושבים, יש עמדה כזאת.

<חוסאם אבו בכר: אני מוסיף שמעבר לכל העניין הזה אנחנו עוסקים המון בפעילות קהילתית, פעילות שבאה בעצם להביא את המוסד לביטוח לאומי לתוך הקהילה, בשפה הערבית ובדברים שהם מתאימים לציבור הערבי מהבחינה הזאת.

<חוסאם אבו בכר: כל הסוגיה של מיצוי זכויות – אנחנו נמצאים בפנימיות – כמו שהוזכר מקודם.

<חוסאם אבו בכר: אנחנו נמצאים בבתי החולים באופן יזום, אנחנו - - -

מיקי רוזנטל: יש לכם נתונים על מיצוי זכויות במגזר הערבי לעומת המגזר היהודי?

<שלמה מור יוסף: כן, בסך הכל כשאנחנו מסתכלים על מיצוי הזכויות, אז כמובן בקצבאות האוניברסאליות זה היינו הך.

<שלמה מור יוסף: הבעיה הגדולה תמיד, בכל מיצוי זכויות, זה בנושאים שהם הבטחת הכנסה וקצבת נכות.

<שלמה מור יוסף: אז בסניף שיש בו את האחוז הגבוה ביותר של הבטחת הכנסה, זה סניף נצרת.

<שלמה מור יוסף: הגבוה ביותר מכל הארץ.

<שלמה מור יוסף: זה לא תשובה עגולה לגמרי.

מיקי רוזנטל: כן, זהו.

מיקי רוזנטל: זה לא תשובה מחקרית.

מיקי רוזנטל: האם יש לכם תשובה מחקרית?

<שלמה מור יוסף: יכול להיות שצריכים להיות יותר, אבל כשאנחנו משווים בין הסניפים, אנחנו באמת רואים.

<שלמה מור יוסף: בגלל מאפייני האוכלוסייה, ציפינו שיהיה יותר בסניף נצרת, אז אולי אתה יודע את המספרים?

<חוסאם אבו בכר: כן, כן.

<חוסאם אבו בכר: כדוגמה בהבטחת הכנסה – סניף נצרת משרת כ-6.5% מאוכלוסיית המדינה ובהבטחת הכנסה אנחנו אחראים על יותר מ-13% ממקבלי הבטחת הכנסה ברמה הארצית.

<חוסאם אבו בכר: כמובן שזה השכלה של המצב הסוציו-אקונומי של האוכלוסייה, שבסופו של דבר גם מבחינת אחוז האישור, אנחנו עומדים הרבה מעל הממוצע.

<חוסאם אבו בכר: אנחנו קרוב ל-75% באישור זכאויות בהבטחת הכנסה, כאשר הממוצע הארצי הוא נמוך יותר.

מיקי רוזנטל: ובתחומים אחרים, למשל נכויות.

מיקי רוזנטל: בנכות כלכלית?

<חוסאם אבו בכר: בנכות כללית אנחנו יחסית כמו בשאר הארץ מבחינת אחוז האישורים.

<חוסאם אבו בכר: אנחנו פועלים המון, כפי שאמרתי, על מנת למצות את הזכויות כמה שיותר קרוב לאזרח.

<חוסאם אבו בכר: כדוגמא אנחנו פעילים מאד, ואני מדבר עכשיו כסניף, אנחנו פעילים מאד במחלקות האונקולוגיות בבתי החולים שבסביבה.

<חוסאם אבו בכר: אנחנו מגיעים ישירות דרך העובדות הסוציאליות של בתי החולים לחולים עצמם.

<חוסאם אבו בכר: זה נושא רחב מאד, קשה להגיע לכל חולה בכל מקום, כי בסך הכל אנחנו גם כן מנסים לעשות, קצת לפרוץ את המעטפת של הפקידות הרגילה ולצאת החוצה ולעשות את התפקיד שלנו מעבר למצופה מהפקיד מאחורי הדלפק והמחשב שלו.

<שלמה מור יוסף: אולי תגיד מילה אחת איך התמודדנו עם הנכסים, כאשר הריבית על הנכסים ירדה מ-8% לפחות או יותר 1%.

<חוסאם אבו בכר: אז אני אגיד בהקדמה.

<חוסאם אבו בכר: כידוע וזה נאמר גם כן במאפיינים של המבוטחים, שהבעיה של הנכנסים באוכלוסייה הערבית היא בעיה מאד מאד קשה בעניין של ההסדרה של הנכסים, ברישום של הנכסים, אבל מכיוון שהנכסים היה סוג של חסם למקבלי הבטחת הכנסה, כאשר התשואה המחושבת של הנכס הייתה 8% - ביוזמה של הביטוח הלאומי התשואה הזאת ירדה ל-3%.

<חוסאם אבו בכר: זה הכניס הרבה משפחות למעגל הזכאות להבטחת הכנסה.

<חוסאם אבו בכר: אנחנו באופן יזום עשינו גם כן פנייה למשפחות שהגיעו לפני השינוי בחקיקה ומיצינו להם את הזכויות שלהם בהבטחת הכנסה, מה שנקרא טיוב תיקים מהבחינה הזאת.

<שלמה מור יוסף: לפני השינוי הם לא היו זכאים, כי חישבו לפי 8% ריבית.

<שלמה מור יוסף: אחרי השינוי הם זכאים.

<שלמה מור יוסף: הוצאנו בעצמנו את כל התיקים של האנשים שנדחו.

<חוסאם אבו בכר: עבדנו על פי רשימות, ממש.

<שלמה מור יוסף: עשינו חישוב האם הפעם הם זכאים והתקשרנו אליהם והזמנו אותם לבוא לסניף ולהגיש תביעה מחודשת.

<שלמה מור יוסף: הזמנו, זה סניף נצרת עשה.

<שלמה מור יוסף: זו יוזמה של העובדים בסניף.

<שמחה בניטה: מה עם סניף ירושלים?

<שמחה בניטה: שם זה קטסטרופה.

<שלמה מור יוסף: 02.

<שלמה מור יוסף: מה קטסטרופה?

<שלמה מור יוסף: על איזה ירושלים את מדברת?

<שלמה מור יוסף: יש לנו שני סניפים.

<שמחה בניטה: אני מדברת על הערבים כרגע.

<שלמה מור יוסף: בסדר, אז סניף מזרח ירושלים - - -

<שמחה בניטה: הם בעצמם אומרים ש - - - לסניף, היחס שם דווקא של אלה שם, דוברי הערבית, הערביות, מתחת לכל ביקורת.

<שמחה בניטה: ההתנשאות כלפיהם והיחס אליהם הוא ממש קטסטרופה.

<שמחה בניטה: אני אומרת לך, אני מטפלת הרבה מאד במגזר הערבי.

<שמחה בניטה: אז קודם כל חבל שאין לגבי היוזמה בירושלים שינוי ביחס.

<שמחה בניטה: ב', מימוש זכויות.

<שמחה בניטה: אני אומרת לך, אני מטפלת בערבים שנניח נדחו בנכות, אבל אמרו להם לחתום הבטחת הכנסה – חצי שנה הם לא מקבלים שקל מהבטחת הכנסה.

אלי אלאלוף: אמרתי הערות, לא נאומים.

<שמחה בניטה: לא, או אונקולוגיה.

<שמחה בניטה: באונקולוגיה, יש מישהו שאומרים לו חצי שנה להיתקע עם - - - כמה זמן לרופא אונקולוגית לוקח ל - - -

אלי אלאלוף: אוקיי.

אלי אלאלוף: לא, לא, באמת בואו לא ניכנס - - -

<שמחה בניטה: אז אני אומרת שזה מה שאני רואה, וזה לא - - -

אלי אלאלוף: את רוצה גם לקבל תשובה, אני מתכוון.

אלי אלאלוף: אז בואי ניתן לך גם תשובה.

מיקי רוזנטל: אפשר לשאול שאלה את חוסם?

אלי אלאלוף: יש לי בקשה.

אלי אלאלוף: סיימת?

מיקי רוזנטל: רק שאלה.

<שלמה מור יוסף: אנחנו נעצור כאן.

<שלמה מור יוסף: חשוב לנו לשמוע.

אלי אלאלוף: אז בבקשה, חברי הכנסת, בבקשה.

אלי אלאלוף: אוסאמה סעדי, בבקשה.

מיקי רוזנטל: רציתי לשאול את חוסאם, אם לא הייתה לך מגבלת תקציב, מה היית עושה עוד שאתה לא עושה היום?

<חוסאם אבו בכר: אלף אני לא מרגיש שיש לי מקבלת תקציב, אגב.

מיקי רוזנטל: אה, באמת?

<חוסאם אבו בכר: כן, בהחלט.

מיקי רוזנטל: המצב שלך מצוין.

מיקי רוזנטל: אני לא מכיר - - -

<חוסאם אבו בכר: אז שנייה, בוא אני אגיד לך.

מיקי רוזנטל: קודם כל פוליטית זו תשובה לא טובה.

מיקי רוזנטל: תמיד תגיד שאין לך מספיק.

אוסאמה סעדי: תמיד תגיד שחסר, חוסאם.

<חוסאם אבו בכר: מה שאני לא אמרתי, תשמע, גם אני לא צמחתי בביטוח הלאומי ואני באתי מהעולם החינוכי ומהחברה האזרחית בעבר שלי, ואני אומר לכם היום בשיא הרצינות, לא כדי להצטדק או לרצות מישהו.

<חוסאם אבו בכר: אני מאד גאה בתפקיד שאני עושה היום.

<חוסאם אבו בכר: זה שלא ישתמע.

<חוסאם אבו בכר: מעבר לזה, בעניין של קצבאות ובעניין של מיצוי זכויות, אין אף מגבלה בעניין הזה.

<חוסאם אבו בכר: אני לא מרגיש מגבלה בעניין הזה.

<חוסאם אבו בכר: בעניין של יוזמות קהילתיות ויוזמות חברתיות, אנחנו עושים אפילו מעבר למה שמצופה מאיתנו.

<חוסאם אבו בכר: אילנה הזכירה את העניין של ההתנדבות בקהילה.

<חוסאם אבו בכר: אני מנסה כמנהל סניף לחבר את הפקידים כדי שלא יהיה הניכור שאת מדברת עליו, שמחה.

<חוסאם אבו בכר: אני מנסה לחבר את הפקידים ובהצלחה רבה, לקהילה.

<חוסאם אבו בכר: אני מנסה לשנות את הדיסקט שאנחנו משרתי ציבור, אנחנו משרתי קהל.

<חוסאם אבו בכר: אנחנו לא נמצאים כדי שהקהל ישרת אותנו.

<חוסאם אבו בכר: זה שינוי פרדיגמה מאד רציני בקרב הפקידות שעובדת וזה מביא לשינוי ברמת השירות שאנחנו נותנים.

<חוסאם אבו בכר: ואין מה לעשות, אני מנהל סניף לא מנהל כל הסניפים.

<חוסאם אבו בכר: לכן, אם אני מזכיר כדוגמה, אנחנו לאורך כל שנת 2015 כיכבנו במקומות הראשונים בעניין של הוועדות הרפואיות מבחינת סקרי דעת קהל.

<חוסאם אבו בכר: אז זה לא בא סתם.

<חוסאם אבו בכר: זה בא מכיוון שהשירות שאנשים מקבלים בתוך הסניף, בוועדות הרפואיות, הוא מהשירותים הכי טובים שאנחנו מגישים.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: בבקשה, עבדאללה.

עבדאללה אבו מערוף: הערה.

עבדאללה אבו מערוף: מה שידוע לי מהאנשים, מהאזרחים, ששעות הקבלה וימי הקבלה – רצוי לשפר ולהגדיל.

עבדאללה אבו מערוף: עד שהמערכת הטכנולוגית - - -

<שלמה מור יוסף: ביישוב ספציפי או באופן כללי?

עבדאללה אבו מערוף: באופן כללי.

עבדאללה אבו מערוף: אם זה ספציפי, גם בירכא דרך אגב, שהוא משרת אזור גדול, שם צריך לשפר עוד, או לתת עוד שעות או לתת עוד יום, עדיף.

עבדאללה אבו מערוף: וגם אחרי הצהריים שיהיה.

עבדאללה אבו מערוף: כי אנשים שבאים לשם רובם בלי רכב.

<שלמה מור יוסף: אתה מדבר על ירכא?

עבדאללה אבו מערוף: לא רק.

עבדאללה אבו מערוף: אתה אמרת ספציפית, אז בכל זאת אני גם יודע על מקומות וכתושב ירכא, אבל בהרבה מקומות ובמיוחד אחרי הצהריים.

עבדאללה אבו מערוף: אנשים שבאים בבוקר, הולכים לעבודה, הבעל והאישה צריכה לעבוד בערב, אין לה רכב אז היא מחכה.

עבדאללה אבו מערוף: ולכן עוד יום או עוד יומיים אחרי הצהריים ועדיף אחרי הצהריים מאשר מהבוקר.

עבדאללה אבו מערוף: זה חייב להיות נגיש.

עבדאללה אבו מערוף: הדבר השני, זה כאן לא לדיון, רק לקחת בחשבון את היחס למבקשי עבודה, במיוחד לציבור הנשים, שאנחנו מקבלים הרבה תלונות שכאשר הן רוצות ללכת לעבודה, לצאת לעבודה, שולחים אותן לעבודה במקומות ש - - -

אלי אלאלוף: אבל זה שירות התעסוקה יותר.

עבדאללה אבו מערוף: בכל זאת, יש שם קשר עם הביטוח הלאומי וצריך לראות איזו הצלבה אפשר לשפר שם.

עבדאללה אבו מערוף: אני יודע שזה שירות התעסוקה.

אלי אלאלוף: טוב.

אלי אלאלוף: אנחנו פשוט מתלהבים מהדיווח של ראש הסניף בנצרת והיינו רוצים לראות השלכות דומות ביישובים.

<קריאה: אפשר להעביר אותו.

אלי אלאלוף: או שתיקחו אותו כראש מחלקת ההדרכה לשפה הערבית.

אלי אלאלוף: אוקיי, בבקשה, חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

אוסאמה סעדי: כן, אדוני יושב הראש.

אוסאמה סעדי: כבוד המנכ"ל דיבר על שורת זכויות שהמוסד לביטוח לאומי מעניק לאוכלוסייה הערבית, ובאמת הוא שם את האצבע על הבעיות הכרוניות שהמגזר סובל מהן, בין אם זה בעיית העוני, בעיית האבטלה, חוסר תעסוקה.

אוסאמה סעדי: אנחנו חייבים לזכור ש-50% מהמשפחות במגזר הערבי הן מתחת לקו העוני וכל ילד שלישי הוא מתחת לקו העוני, ועשרת היישובים שמדורגים בין מקומות 1 ל-10 בשיאני האבטלה, הם כולם יישובים ערבים לצערנו.

אוסאמה סעדי: אז זה מעיד על הצורך והנזקקות של הציבור שלנו, למוסד לביטוח לאומי - - -

עבדאללה אבו מערוף: דרך אגב, 11 יישובים.

אוסאמה סעדי: אז אני מסתכל רק על ה-10 הראשונים, עבדאללה.

אוסאמה סעדי: ולכן חשובה מאד כמובן הפרישה הרחבה, שבאמת אנחנו מדברים על אוכלוסיות, על שכבות חלשות, אוכלוסיות עם מוגבלויות, נכויות, ולכן כמובן זה יותר קשה להם להתנייד וללכת למקומות רחוקים על מנת לקבל את השירות או להגיש את הטפסים.

אוסאמה סעדי: אני ראיתי את המפה, אני חושב שזה לא מספיק.

אוסאמה סעדי: אני ער לכך שיש מגבלות תקציביות, אבל כמובן שיש אזורים יותר צפופים, שבאמת זקוקים לפתיחת עוד נקודות שירות.

אוסאמה סעדי: אני מברך על העובדה שעומדים לפתוח סניף או נקודת שירות בעיר סכנין.

<שלמה מור יוסף: לא ציינתי את זה, אבל אנחנו מעבירים את הנקודה לסכנין.

אוסאמה סעדי: אני יודע.

אוסאמה סעדי: אני מעארבה, ליד סכנין, ואנחנו מתחרים כרגע בסכנין, אבל אין בעיה.

אוסאמה סעדי: אני דיברתי עם חוסאם על כך, זה בסדר.

אוסאמה סעדי: בעניין של הפרישה, אני חושב שמתוך הערים המעורבות ואני ביקרתי בחודשים האחרונים אולי שש-שבע פעמים בעיר לוד, שיש שם יותר מכמעט 25,000-30,000, שזה מיעוט ערבי שם.

אוסאמה סעדי: השכבות הכי קשות, הכי חלשות, ואני חושב שמן הראוי לפתוח נקודת שירות בעיר לוד.

אוסאמה סעדי: אני דיברתי עם ראש העירייה שם, ואפשר שם באמת לעשות משהו בעיר לוד.

אוסאמה סעדי: בעניין ירושלים המזרחית, הקדימה אותי ריטה - - -

<שלמה מור יוסף: שמחה.

<שלמה מור יוסף: שמחה בניטה.

אוסאמה סעדי: שמחה בניטה, סליחה.

אוסאמה סעדי: היא הקדימה אותי.

אוסאמה סעדי: אני במקור מעראבה, אבל אני 25 שנים גר בבית צפאפא בירושלים.

אוסאמה סעדי: הייתי עורך דין עד אפריל ואני טיפלתי בהמון תביעות נגד הביטוח הלאומי בירושלים המזרחית.

אוסאמה סעדי: המצב הוא קטסטרופאלי.

אוסאמה סעדי: אין מילה אחרת, אדוני יושב הראש, כבוד המנכ"ל מכיר זאת.

אוסאמה סעדי: אני יודע שעכשיו עומדים - - -

<שלמה מור יוסף: אנחנו בונים סניף חדש.

אוסאמה סעדי: עומדים לעבור למבנה חדש בכביש מספר 1, אבל אני כבר אומר לך, אדוני המנכ"ל, אם אותם סידורים ואותם סידורי אבטחה יהיו גם בבניין החדש, לא עשינו כלום.

אוסאמה סעדי: אז זה כמו שכאילו בניין יפה יפה ובנוי מזהב, אבל בפנים רקוב.

אוסאמה סעדי: לא עשינו כלום.

אוסאמה סעדי: כי אם האנשים האלה, ששמחה דיברה עליהם, צריכים לחכות שעות בגשם, בקיץ, בחוץ, כי לא מכניסים אותם עקב סידורי אבטחה והם מבלים מהשעה ארבע לפנות בוקר וחמש לפנות בוקר, באים על מנת לתפוס תור ומחכים בתנאים בלתי נסבלים, וגם משרד הפנים.

אוסאמה סעדי: עברנו ללשכה חדשה, אבל אותם תנאים, תת תנאים.

אוסאמה סעדי: כי אם הם צריכים לחכות ויש ספסרות, תורים ומכירת תורים, אז מה עשינו?

אוסאמה סעדי: ולכן אני מבקש ממך לקחת את זה לתשומת ליבך.

אוסאמה סעדי: העניין הזה, באמת השירותים שניתנים שם, ואני פניתי אליך בכמה מקרים, שהיום המוגבלים בניידות, שהיו יכולים להגיש תביעות במערב, בסניף בבן שטח, ואז הפסיקו.

אוסאמה סעדי: אמרו אתם לא יכולים עכשיו להגיש את התביעות האלה, תלכו לאיבן בטוטה.

אוסאמה סעדי: למה?

אוסאמה סעדי: בקושי יש פקידה אחת, אדוני המנכ"ל, פקידה אחת שמטפלת בכל התביעות האלה של הניידות, של מוגבלים קשה.

אוסאמה סעדי: ולכן אני מבקש את עזרתך בנושא הזה.

אוסאמה סעדי: בעניין הנכסים - - -

<שלמה מור יוסף: מה העזרה, לתגבר אותה שם?

<שלמה מור יוסף: או לאפשר - - -

אוסאמה סעדי: או לאפשר להם מה שהיה עד היום.

<שלמה מור יוסף: או, או.

אוסאמה סעדי: או, או.

אוסאמה סעדי: זה מקל את הלחץ על האוכלוסייה הספציפית הזאת.

אוסאמה סעדי: בעניין הנכסים, דיברת וגם דיבר חוסאם על הבעיה הקריטית שיש לנו בנכסים, בין אם זה בתים, בין אם זה מקרקעין,ם אבל גם הרכבים.

אוסאמה סעדי: לא יכול להיות שמישהו שיש לו רכב טרנטה, כפי שאומרים את זה בערבית, שבקושי היום שווה ערך של 2,000-3,000-4,000 שקלים, הוא מפסיק את הזכאות שלו להבטחת הכנסה.

<שלמה מור יוסף: לא, לא, לא.

<שלמה מור יוסף: רק אם זה שווה 40,000 שקלים.

אוסאמה סעדי: יש מינימום?

<שלמה מור יוסף: 40,000 שקלים.

אוסאמה סעדי: בסדר, טוב.

אוסאמה סעדי: דמי ביטוח לסטודנטים, אני חושב שזה נושא כאוב ואפילו הוצעו מספר הצעות חוק לעניין של הסטודנטים.

אוסאמה סעדי: אולי צריך דמי ביטוח מופחתים לסטודנטים.

<שלמה מור יוסף: סטודנטים בחו"ל?

אוסאמה סעדי: זה כללי.

אוסאמה סעדי: בחו"ל ובארץ גם.

<שלמה מור יוסף: בארץ יש.

עבדאללה אבו מערוף: לגבי אלה שבחו"ל יש הצעת חוק.

אוסאמה סעדי: כן, אני שמעתי על זה.

אוסאמה סעדי: אני חושב שהאוכלוסייה הזאת, ואתמול גם דנו בעניין הזה שמשלמים תעריף מים פי שניים במעונות בישראל.

אוסאמה סעדי: אדוני, היה אתמול דיון מהיר בוועדת החינוך על זה, שסטודנטים שגרים במעונות, מכיוון שזה כאילו מסחרי, אז המחיר לקו"ב זה 15 שקלים במקום 7 שקלים בתל אביב ברמת אביב.

אוסאמה סעדי: אז האוכלוסייה הזאת היא אוכלוסייה ענייה, אוכלוסייה שצריך לחזק אותה.

אוסאמה סעדי: לכן אני מבקש להתחשב בעניין הזה של דמי פיתוח לסטודנטים.

אוסאמה סעדי: דבר אחרון, אדוני יושב הראש ובזה אני אסיים, העניין של קליטת ערבים ואחוז המועסקים.

אוסאמה סעדי: לא יכול להיות שרקק 6%, אם אנחנו מדברים על הנגשה - - -

עבדאללה אבו מערוף: לא.

עבדאללה אבו מערוף: אצלנו 6% לא ערבים.

אוסאמה סעדי: לא, 6% ערבים.

<שלמה מור יוסף: לא יהודים.

אוסאמה סעדי: לא, אני מדברת כללי, לא על הסניף.

אוסאמה סעדי: כללי.

<שלמה מור יוסף: כללי זה אחר לגמרי.

אוסאמה סעדי: כללי, 237 מתוך כמעט 4,000 עובדים, שזה אתה מדבר על 6% שהחלטת הממשלה דיברה עד שנת 2012 שנגיע ל-10%, אז אני מבקש.

אוסאמה סעדי: זה גם עוזר להנגשה, זה גם עוזר למתן שירות, זה עוזר לפתוח נקודות חדשות וזה נושא מאד חשוב, שלפחות נגיע לרמה של ה-10%.

אוסאמה סעדי: אני לא מדבר כמו האחוז שלנו באוכלוסייה, שזה 20%, אבל לפחות 10%.

אוסאמה סעדי: דחילק.

אוסאמה סעדי: תודה.

אלי אלאלוף: אני ממש מתנצל, אבל יש לנו עד השעה 12:15.

אלי אלאלוף: מעכשיו משפטים בודדים כל אחד.

אלי אלאלוף: את כבר דיברת, אדוני לא דיבר.

<ישראל אבן זהב: ישראל אבן זהב.

<ישראל אבן זהב: יש לי שאלה עקרונית.

אלי אלאלוף: מי אדוני?

<ישראל אבן זהב: ישראל אבן זהב, רכז תחום נגישות של פורום ארגוני הנכים.

<ישראל אבן זהב: רציתי לשאול אם דואגים גם לנגישות לכל האוכלוסייה לכל הסניפים.

<ישראל אבן זהב: פשוט שתהיה אפשרות פיזית להגיע.

<ישראל אבן זהב: אני יודע שיש סניפים היום, למשל באום אל פאחם, דווקא במגזר הערבי, אי אפשר להגיע לסניף עם כסא גלגלים.

<קריאה: גם בירושלים.

<ישראל אבן זהב: אני לא מכיר בירושלים, אני יודע באום אל פאחם.

אלי אלאלוף: אוקיי.

אלי אלאלוף: בבקשה גברת.

<ענת קאופמן: ענת קאופמן, יושבת ראש ועדת הביטוח הלאומי, לשכת עורכי הדין.

<ענת קאופמן: אלף גם אני מברכת גם על השינויים שאנחנו רואים ואפשר גם לצטט את זה.

<ענת קאופמן: יחד עם זאת, אני רוצה להעיר שתי הערות.

<ענת קאופמן: ראשית, אני לא מסכימה עם מה שאומר חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

<ענת קאופמן: אני חושבת שמנהל הסניף של נצרת גם מוכיח את זה.

<ענת קאופמן: שביעות הרצון של נכים היא בראש ובראשונה מהיחס, ולאו דווקא מהתוצאה.

<ענת קאופמן: והנה אומר מנהל הסניף שאצלם מאד מרוצים.

<ענת קאופמן: אני מניחה שהתוצאות שם לא שונות מסניפים אחרים, אלא בגלל שכאשר אדם בא ומקבל יחס נכון, אז בסופו של דבר כל ההסתכלות שלו וכל שביעות הרצון שלו היא אחרת.

<ענת קאופמן: אבל זו רק הערה.

<ענת קאופמן: יש לי שאלה.

<ענת קאופמן: דיברו כאן על רצון לעזור להנגיש.

<ענת קאופמן: רבים מהנכים מיוצגים על ידי עורכי דין.

<ענת קאופמן: פנינו לא פעם ולא פעמיים לביטוח לאומי וביקשנו שיתנו הנגשה מאד ספציפית לעורכי דין מייצגים, על מנת שיוכלו לתת ללקוחות שלהם את התשובות בצורה מהירה.

<ענת קאופמן: לראות את הדברים ולא לפנות ללקוח באופן אישי.

<ענת קאופמן: למרות הפניות האלה, ולמרות שאנחנו מצרפים ייפוי כוח, ועל פי חוק ברגע שצפרנו ייפוי כוח, כל המידע וכל ההתעסקות צריכה להיות מול עורכי הדין.

<ענת קאופמן: אנחנו בכך יכולים להקל מאד על הלקוחות, הם לא צריכים לקבל SMS מהפקידים ולא להבין על מה מדובר.

<ענת קאופמן: הם לא צריכים לקבל את ההתכתבות אליהם ישירות.

<ענת קאופמן: אנחנו יכולים ל - - -

אלי אלאלוף: אני מבין את השאלה.

<ענת קאופמן: רגע, אני רוצה רק עוד משפט.

<ענת קאופמן: עובדים סוציאליים בנו ממשק, לרואי חשבון יש ממשק.

<ענת קאופמן: ביקשנו לבנות ממשק.

<ענת קאופמן: זה דבר שקיים היום בביטוח הלאומי.

<ענת קאופמן: לבנות ממשק לעורכי דין, שהם יציגו את ייפוי הכוח, יציגו מספר, כמו שעושים היום בבית המשפט, ואז נוכל לקבל את כל המידע - - -

אלי אלאלוף: אוקיי, תקבלי תשובה אני בטוחה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: בבקשה אדוני.

<סעיד אגא: שמי סעיד אגא, מעכו.

<סעיד אגא: מתי תהיה הישיבה על הוועדות?

אלי אלאלוף: בנושא הוועדות אנחנו נגיע בסיכום.

<סעיד אגא: אני באתי במיוחד מעכו.

<סעיד אגא: אני מבקש התייחסות.

אלי אלאלוף: אלף אנחנו מאד מעריכים ונקווה למרות זאת שהיה לך מעניין.

אלי אלאלוף: כן, בבקשה, גברתי.

<שלמה מור יוסף: אם יש לך בעיה ספציפית - - -

<קריאה: אנחנו כבר מטפלים בבעיה.

<שלמה מור יוסף: אוקיי, בסדר.

אלי אלאלוף: אנחנו גם.

אלי אלאלוף: תקבל התייחסות לבעיה.

אלי אלאלוף: בבקשה גברת.

<ליאורה הופמן: שמי ליאורה הופמן, אני מדברת מהמכון הישראלי להנגשה קוגניטיבית, ובעצם עלתה פה סוגיה מאד מאד מעניינת לגבי השפה והמשמעות שלה וכל הנושא של הנגשת השפה.

<ליאורה הופמן: אנחנו רוצים בעצם להעלות איזה שהוא נושא שהוא מאד משמעותי ואנחנו מאד מקווים שהביטוח הלאומי ייקח חלק בסיוע לתהליך הזה.

<ליאורה הופמן: אנחנו יודעים היום שבכל הנוגע להנגשה קוגניטיבית של שפה - - -, אין לנו היום כלים ואנחנו בדקנו את זה מחקרית, לעשות את אותם תהליכים כמו שאנחנו עושים עבור השפה העברית ואנחנו בעצם נמצאים בתחילת תהליך של לנסות לחפש כלים ולייצר גם נושא של מחקר וגם ליישם את הנושא הזה בפועל, ואנחנו בעצם גם רוצים להעלות את הנושא - - -

אלי אלאלוף: למה זה ספציפי לביטוח הלאומי?

<ליאורה הופמן: זה לא רק ספציפי לביטוח הלאומי, אבל הביטוח הלאומי נותן שירות לכל כך הרבה אנשים ואנחנו מדברים על מיצוי זכויות.

<ליאורה הופמן: זה אלמנט קריטי.

<ליאורה הופמן: בכל זאת, אנחנו בעצם קוראים לשיתוף פעולה בהקשר הזה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: אחרונה חביבה.

<יעל כהן רימר: בכל זאת מילה רק כדי לאזן את התמונה.

<יעל כהן רימר: זה נשמע נהדר מה שקורה בנצרת, אני רק רוצה להביא נתונים אחרים ממה שאנחנו רואים בשטח.

<יעל כהן רימר: אנחנו עובדים למשל ברהט, שבה יש פקיד אחד דובר ערבית בכל הסניף, וגם רק אחרי התערבות שלנו.

<יעל כהן רימר: הסוגיה השנייה זה עניין התרגום.

<יעל כהן רימר: דיברת על תרגום של מסמכים.

<יעל כהן רימר: תרגום הוא מאד מאד חשוב גם בשימוע, זו סוגיה כללית שכדאי לדבר עליה – שימוע מתי עורכים אותו.

<יעל כהן רימר: וכשמזמינים אנשים אחרי חקירות למשל, מאד מאד חשוב לתרגם להם את מה שאומרים, מאד מאד חשוב לפני ששוללים מהם קצבה, לתרגם להם, לעשות להם שימוש ושיבינו מה קורה.

<יעל כהן רימר: והדבר האחרון ממש במילה, כי אין לנו זמן, זו הסוגיה של התאמה תרבותית.

<יעל כהן רימר: אז מעבר לסוגית הנכסים, שאני מאד מאד אשמח לשמוע איך פותרים אותם, לא רק עניין הריביות, אלא באמת הבעלות של קומות - - -

אלי אלאלוף: לא עכשיו.

<יעל כהן רימר: המשפחות במגזר הבדואי, משפחות מורכבות מה שקוראים, נשים מרובות, גם קצבאות נפרדות, שמגיעות לחשבון של נשים.

<יעל כהן רימר: הביטוח הלאומי היום דורש ששני בני הזוג יגיעו ויבקשו להפריד קצבאות.

<יעל כהן רימר: זה לא סיטואציה שהיא רלבנטית במשפחות שאין הסכמה, בוא נגיד, על איך לקבל את הכסף.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: אדוני המנכ"ל תשובות וגם סיכום שלך לפני שאני אסכם, ברשותך.

<שלמה מור יוסף: בסדר גמור.

<שלמה מור יוסף: אני אענה טלגרפית ואני אגיד כמה מילות סיכום.

<שלמה מור יוסף: דבר ראשון לגבי נגישות.

<שלמה מור יוסף: יש חוק נגישות מאד מאד פרטני.

<שלמה מור יוסף: אנחנו הקמנו צוות בתוך הביטוח הלאומי, שבו אנחנו עוברים אתר-אתר ובכל אתר אנחנו עוברים על הכל.

<שלמה מור יוסף: שכרנו יועץ מיוחד שעובר אתר-אתר ואנחנו מתקנים בהתאם.

<שלמה מור יוסף: אני בשבוע שעבר עשיתי סיור באופן אישי עם אחראית הנגישות בביטוח הלאומי ועברתי ארבעה סניפים ועברנו על כל הליקויים ועל כל תיקון הליקויים, כך שאנחנו עושים פעולה מאד מאד יסודית להנגיש את זה.

אלי אלאלוף: אני בטוח שתגישו בסוף לוועדת המשנה שלנו, בראשותו של אילן גילאון.

<שלמה מור יוסף: אנחנו עושים את זה.

<שלמה מור יוסף: זה בהנגשה כבר ברמה השלישית, לא ברמה הראשונה.

<שלמה מור יוסף: לגבי אום אל פאחם, ציינת ואני אבדוק את זה באופן ספציפי, אבל הנגשה פיזית כבר מזמן יש אצלנו.

<שלמה מור יוסף: הבעיה זה תמיד ההנגשות גם החושיות, גם לעיוורים, עם כל הצמיד המיוחד.

<שלמה מור יוסף: נמצא פה גיא שמחי, שאנחנו עובדים איתו באופן צמוד.

<שלמה מור יוסף: גם לחירשים עם מתקני ההגברה, גם הנגשה של אתר האינטרנט שלנו.

<שלמה מור יוסף: כל הנושאים האלה נמצאים על סדר היום והם מטופלים בצורה אינטנסיבית.

<שלמה מור יוסף: המילה הנגשה ככה היא טובה, אז גם עורכי הדין רוצים הנגשה, אבל אנחנו בקשר עם לשכת עורכי הדין, כי לביטוח לאומי צריך לבוא רק עם עורך דין, אז אנחנו בקשר איתם ואנחנו נמצא את הדרך לייצר להם גם את הממשק הראוי.

<שלמה מור יוסף: הנושא של הנגשה קוגניטיבית, הביטוח הלאומי, אנחנו מנגישים הצגות קוגניטיבית.

<שלמה מור יוסף: יש לנו פרויקט שאנחנו לוקחים אנשים מוגבלים שהולכים להצגה, יש להם אוזניות ומישהו מסביר להם - - -

<ליאורה הופמן: קוראים לזה פישוט סימולטני.

<שלמה מור יוסף: פישוט סימולטני.

<שלמה מור יוסף: בשבילי זה הנגשה קוגניטיבית של ההצגה.

<שלמה מור יוסף: אנחנו מאד נשמח, יחד עם הקרנות שלנו, אם יש לכם פרויקט ספציפי, ליצור קשר עם הקרנות ולעשות פרויקט שאנחנו נעשה הנגשה קוגניטיבית לאוכלוסייה ערבית או לאוכלוסייה אחרת, מה שנראה לכם כפרויקט.

<שלמה מור יוסף: תציגו את זה ונראה איך אנחנו עושים את זה.

<שלמה מור יוסף: התרגום דורש שיפור, ללא צל של ספק.

<שלמה מור יוסף: הנושא של הפרדת קצבאות, שצריכים את שני בני הזוג – אני אבדוק עם משרד המשפטים מה המשמעות של זה, האם זה באמת כל אחד יכול לבוא ולהגיד תפרידו את זה מאשתי או תפרידו את זה מבעלי.

<שלמה מור יוסף: כי אם זה רק אחד, גם הבעל יכול להגיד תפרידו.

<שלמה מור יוסף: אז אני לא יודע בדיוק מה המשמעות - - -

<יעל כהן רימר: לא, שיפרידו, שיתנו לאישה את הקצבה שמגיעה לה.

<שלמה מור יוסף: בסדר.

<שלמה מור יוסף: אני עולה על זה מהבטן, אני אבדוק מה המשמעות ממשרד המשפטים לגבי העניין הזה.

<שלמה מור יוסף: תראו, מילה אחת לסיכום.

<שלמה מור יוסף: לא באנו להציג פה מערכת מושלמת ולא באנו להראות שהכל בסדר.

<שלמה מור יוסף: גם בסניף נצרת, כמה שזה נשמע יפה, יש עוד דרך ארוכה מאד מאד ללכת.

<שלמה מור יוסף: כל מה שבאנו, ביקש מאיתנו יושב הראש להציג את הביטוח הלאומי.

<שלמה מור יוסף: אמרנו שלא נסתפק בהצגה טכנית, אלא נציג באמת מאיפה אנחנו באים, לאיפה אנחנו רוצים להגיע ואיזה צעדים אופרטיביים אנחנו עושים.

<שלמה מור יוסף: אני חושב ואני מקווה שאת התחושה הזאת נתנו לכם.

<שלמה מור יוסף: ציינו פה חברי הכנסת נושאים רבים שעדיין צריך להתייחס אליהם או ברמת החקיקה, או ברמת ההתנהלות של הממשלה.

<שלמה מור יוסף: אתם יודעים ששר הרווחה, חיים כץ, מאד מאד פעיל בעניין הזה והוא כבר שחרר לאוויר כמה נושאים שהם על סדר היום שלו, שחלקם עלה פה ואני מקווה שנפתח את זה.

<שלמה מור יוסף: הדרך היא ארוכה, אבל אני שמח שרובכם מרגישים שיש שינוי ואנחנו גם חשים שחלק מהציבור מרגיש את השינוי.

<שלמה מור יוסף: עדיין יש את הלא מרוצים.

<שלמה מור יוסף: בהיקפים של הפעילות שלנו הם עוד יהיו רבים.

<שלמה מור יוסף: אז תודה רבה ליושב ראש הוועדה ותודה רבה לחברי הכנסת ששיתפו אותנו במחשבות שלהם.

אלי אלאלוף: אוקיי.

אלי אלאלוף: באמת תודה.

אלי אלאלוף: אז אני באמת רוצה להתחיל בזה ולהודות למנכ"ל הביטוח הלאומי ולצוות שלך, על זה שאתם מוכנים לבוא ולהציג בפני הוועדה גם את האתגרים וגם את הבעיות וגם את ההישגים, וזו זכותכם המלאה לעשות את זה.

אלי אלאלוף: אנחנו משתכנעים שיש פה שיפור מאד משמעותי וההתחייבות שלכם להמשיך ולעשות את זה, אני רואה בזה ברכה גדולה.

אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד שזו פעם ראשונה שעשינו את זה.

אלי אלאלוף: אנחנו נמצא דרך לעשות את זה יותר מפעם אחת בשנה, אבל לפחות לגבי הדיון של היום, אנחנו נרצה להשלים אותו בשני הסעיפים, אם זה הנושא של הוועדות והאיתנות הפיננסית.

אלי אלאלוף: אנחנו נבקש לקיים את דיון ההמשך בעניין הזה.

אלי אלאלוף: הוועדה גם עומדת לרשותכם.

אלי אלאלוף: מותר לכם לפנות אלינו גם בהצעות חוק, שחלק מחברי הכנסת יהיו מוכנים לקחת אחריות עליהן ולהוביל אותן; וגם תיקונים של תקנות.

אלי אלאלוף: יש כמה תקנות שבאמת חלקן עלו, חלקן האחרות, אתם יודעים טוב מאיתנו, מותר לנו להקשיב לכם ולמצוא את הדרך להפעיל אותן או לתקן אותן.

אלי אלאלוף: אני מאד מרוצה מזה שקיימנו דיון ראשון פעם ראשונה בנושא הביטוח הלאומי והמגזר הערבי.

אלי אלאלוף: זה לא סוף פסוק.

אלי אלאלוף: אני חושב שזה טוב לביטוח הלאומי וטוב לאזרחי המדינה, בוודאי שאנחנו נדע לטפל בכל האוכלוסיות שמאפיינות ומאכלסות את המדינה שלנו, ובטוח שיש הרבה הרבה הרבה מה לשפר, במיוחד לאור הפתיח שלך, אדוני המנכ"ל, שאתה רואה שהמאפיינים התרבותיים וההתנהגותיים, ואני לא אומר את זה חס וחלילה אוטומטית, בצורה שלילית.

אלי אלאלוף: המבנה החברתי, הלוואי שחלק מאיתנו היו חוזרים לחיות ולהנות מהיתרונות מהמבנה החברתי הזה.

אלי אלאלוף: אני גם רוצה לבקש ממך שתי בקשות, לאור זה שחברי הכנסת לא נמצאים.

אלי אלאלוף: אחת, שמחלקת המחקר שלכם, שאני מאד מעריך ומוקיר, שתנסה להתמודד עם ניתוח המצב של הקשישים בארץ.

אלי אלאלוף: שתבדוק ותיתן לנו המלצות איך אפשר לשפר את היחס אליהם ואת ניתוח המצב שמאפשר לנו גם לבוא בהצעות קונקרטיות, גם בעלות כלכלית כפי שזה יידרש מאד.

אלי אלאלוף: והנושא השני, הוועדה התחילה לדון בו בשבועות או בחודשיים האחרונים בצורה מאד אינטנסיבית, זה הנושא של תאונות העבודה במיוחד בענף הבנייה, וגם כן פה מוצאים את זה שזה פוגע במיוחד באוכלוסיית המיעוטים של המדינה שלנו.

אלי אלאלוף: זה תחום שעולה למדינה, באמצעותכם, אם זה בתאונות עבודה, שזה תקציב אדיר של מעל לכ-4 מיליארד שקלים, ואם זה הפסד בפריון העבודה של המדינה, במעל ל-10 מיליארד שקלים וזה סכומים אדירים.

אלי אלאלוף: וכמו שאמרת, אם דוגמאות אחרות היינו מקטינים ב-10%, זה היה עושה יותר כסף לטובת השירותים החברתיים שכולנו זקוקים להם.

אלי אלאלוף: אז אני שוב מודה לכם.

אלי אלאלוף: אני לא חושב שהשתעממנו שנייה אחת.

אלי אלאלוף: בהצלחה בהמשך.

אלי אלאלוף: תודה.

<שלמה מור יוסף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: הישיבה נעולה.