ועדת המדע והטכנולוגיה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 84, 2016-11-22 11:30

אורי מקלב: ברשות

אורי מקלב: כם אני מתכבד לפתוח את הישיבה, ישיבה של ועדת המדע והטכנולוגיה, היום יום שלישי, יום ג' פעמיים כי טוב, כ"א בחשוון תשע"ז, 22.11.16.

אורי מקלב: ברשות חבריי, חבר הכנסת חיים ילין וחבר הכנסת חמד עמאר, אנחנו, ועדת המדע והטכנולוגיה, שותפים ליום מיוחד, יום הבטיחות בדרכים, שהכנסת מציינת אותו.

אורי מקלב: ועדת המדע והטכנולוגיה בחרה לדון בשיתוף וניתוח מאגרי מידע לשם הצלת חיים.

אורי מקלב: אין ספק שנושא של בטיחות בדרכים ותאונות בדרכים הם הנושאים שהם המרכזיים שצריכים להעסיק אותנו.

אורי מקלב: לא צריך להרחיב ולהכביר במילים מה זה בטיחות בדרכים.

אורי מקלב: זה שאלה שנוגעת לשאלת חיים, לסבל בחיים, לאיכות חיים.

אורי מקלב: גם מי שרוצה, שזה נושא כלכלי, זה גם נושא כלכלי, אבל כל זה, זה כבר נבלע בתוך הנושא המרכזי והערכי ביותר, שאלת חיים ושאלה של סבל בחיים ואיכות חיים.

אורי מקלב: אנחנו מחוייבים לעשות הכל כדי לשפר, למנוע, לפעול.

אורי מקלב: חבר הכנסת חמד עמאר מוביל את הנושא של בטיחות בדרכים.

אורי מקלב: אנחנו כל שבוע, כמעט כל שבוע, שומעים ממנו על מספר תאונות דרכים, שלצערנו, לא מתמעטות.

אורי מקלב: מספר הנפגעים בתאונות דרכים, מספר התאונות דרכים שיש, כל שבוע.

חמד עמאר: אין דקה, אין שבוע - - -

אורי מקלב: זה נכון אבל לא תמיד אני כל שבוע.

אורי מקלב: ואנחנו גם מוביל אותנו בנושא הזה וגם ביום הזה, גם ביוזמה שלך יחד עם הרשות לבטיחות בדרכים.

אורי מקלב: אני רק רוצה להגיד דבר אחד.

אורי מקלב: לפני כמה שנים לא היה ברור מאליו שוועדת המדע והטכנולוגיה תהיה שותפה בנושא שהוא נושא של המלחמה בתאונות בדרכים.

אורי מקלב: זה לא היה דבר, זה יכול להיות שהיה כן או לא.

אורי מקלב: היום, אני חושב שכבר רבים, אם לא כולם, יודעים שאם אנחנו יודעים שבנושא הביטחון, בנושא מלחמה, הטכנולוגיה היא שם המשחק.

אורי מקלב: אז גם המלחמה בתאונות דרכים, לדעתנו, לטכנולוגיה יש הרבה מה להגיד.

אורי מקלב: יכול להיות שהיא זאת שיכולה לעשות את השינוי.

אורי מקלב: טכנולוגיה מתקדמת שיש היום, תכלול של מידע, ניתוח באופן online, באופן מיידי.

אורי מקלב: גם ניתוח מידע שהוא יכול להיות יחד עם מחקר ויישום משהו מחקרי יישומי יכולים לעשות שינויים רבים.

אורי מקלב: אולי לא.

אורי מקלב: בשביל זה אנחנו נמצאים פה.

אורי מקלב: לשמוע מה היום טכנולוגיה מתחדשת, מתקדמת יכולה לתרום ואנחנו יכולים לרתום אותה לכיוון התאונות דרכים.

אורי מקלב: אנחנו נחשפים לאפשרויות שונות שגם היום מגיעים ליכולת מידע שתלוי בהרבה דברים, לפעמים בתנאי הדרך, הזמנים, השעות, אופי, כלי הרכב, הולכי הרגל.

אורי מקלב: כל זה ביחד, כשאנחנו יכולים היום, יש לנו את האפשרויות הטכנולוגיות, לתכלל ועם זה להגיע למסקנות, יכולות אולי לעשות פרצת דרך חשובה מאוד בנושא תאונות בדרכים והבטיחות בדרכים.

אורי מקלב: לצורך הסדר בדברים, לפני שאני אתן לך, אדוני המנכ"ל, לפתוח אבקש מחברי כנסת לפתוח.

חמד עמאר: אני רוצה להודות לכם.

חמד עמאר: אני רוצה להודות לך אדוני היושב ראש, גם בשנה שעברה התגייסת ביום המיוחד הזה וקיימנו גם דיון בוועדה, שאני רואה בה ועדה מאוד חשובה.

חמד עמאר: אני הייתי גם חבר בוועדה הזאת עד שהוחלפתי.

חמד עמאר: אתה עושה עבודה מאוד טובה.

חמד עמאר: אני מרגיש שהכנסת, לא רק חלק מחברי הכנסת, כל הכנסת מתגייסת לנושא של בטיחות בדרכים.

חמד עמאר: אני שומע את כל חברי הכנסת, גם מגיעים לדיונים, גם בנאומים בכנסת מעלים את הנושא של תאונות בדרכים על סדר יומה של הכנסת, ואני מאמין שאנחנו נצליח בסופו של דבר גם לעלות על סדר יומה של מדינת ישראל את הנושא של תאונות דרכים.

חמד עמאר: אני רוצה שגם ממשלת ישראל וגם ראש הממשלה יכנס לעובי הקורה בנושא הזה.

חמד עמאר: כשאנחנו מדברים על קרוב ל-360 בני אדם מאבדים את חייהם בדרכים זה צריך להגיד לכולנו בואו נעצור, בוא נראה מה אנחנו עושים, איך אנחנו עוצרים את זה.

חמד עמאר: כל אחד היום במדינת ישראל כשהוא יושב כאן, דואג לעצמו ברגע שהוא עולה על ההגה, הוא לא יודע איך זה יגמר.

חמד עמאר: אנחנו כל הזמן דואגים לילדים שלנו, למשפחות שלנו, לחברים שלנו.

חמד עמאר: הנושא של לעלות על הכביש הפך לנושא מסוכן וזה מה שמדאיג, זה מה שמדאיג.

חמד עמאר: גם בהזדמנות הזאת אני גם רוצה להודות למנכ"ל שהוא עוזב אותנו והייתי רוצה לראות אותו איתנו עוד הרבה זמן כי אני מכיר את העבודה שלו.

חמד עמאר: אני רואה את העשייה שלו, את התרומה שלו שהייתה בתקופה שהוא היה, מודי, מנכ"ל הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, אבל כל אדם זכותו להחליט והוא החליט להמשיך בדרך ולנסות דרך חדשה.

חמד עמאר: אני רוצה גם להודות לו על כל העשייה ולאחל לו בהצלחה בהמשך הדרך.

חמד עמאר: אני חושב שנושא של תאונות דרכים זה נושא שנוגע לכל אחד ואחד מאיתנו.

חמד עמאר: ואנחנו צריכים לבוא, לעמוד ולהגיד מה אנחנו עושים.

חמד עמאר: עכשיו היינו בוועדת הכלכלה ודיברנו על אכיפה ועל מחסור בניידות ומחסור בשוטרים.

חמד עמאר: אנחנו נהיה בוועדת חינוך נדבר על מקומה של המשפחה, חינוך המשפחה ואיך המשפחה יכולה לתרום להורדת מספר תאונות הדרכים.

חמד עמאר: אנחנו כאן עכשיו בוועדת המדע מדברים על הנושא של טכנולוגיה.

חמד עמאר: איך הטכנולוגיה יכולה לתרום ולקדם את העניין.

חמד עמאר: ואני חושב שאין יותר חשוב מלרכז את המידע במקום אחד ומקום שהוחלט שיהיה הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

חמד עמאר: כמו שאני אמרתי, תפקידה העיקרי של הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים זה להוריד את מספר ההרוגים בכבישים.

חמד עמאר: זה התפקיד.

חמד עמאר: אם היא מצליחה להוריד את מספר ההרוגים היא הצליחה.

חמד עמאר: וזה התפקיד שלה לעשות אותו, כל יום, כל דקה, כל שנייה.

חמד עמאר: מידע שנמצא במקום, מידע זה כוח ומידע יכול לעזור ואם אנחנו יודעים בדיוק מה קורה, וכל המשרדים מתכללים את המידע שיש להם לאותה נקודה, ובסופו של דבר תהיה לנו תמונה כללית על כל מה שקורה בנושא של תאונות דרכים.

חמד עמאר: לא רק המשטרה צריכה להעביר לנו את המידע, גם מד"א צריכה להעביר, גם בתי חולים צריכים להעביר, כל גוף שמטפל ומגיע לנושא של תאונות דרכים צריך להעביר את המידע וכל המידע שירוכז במקום אחד ובמידע הזה אנחנו נשתמש ונוכל, אולי, לעזור ולהוריד את מספר תאונות הדרכים.

חמד עמאר: ושוב אני רוצה להודות לך על כל מה שאתה עושה בוועדה שלך למען הורדת מספר ההרוגים בכבישים.

חמד עמאר: תודה רבה.

אורי מקלב: קודם כל תודה רבה לך.

אורי מקלב: אני רק רוצה להביא דוגמא שאולי היום לא שיא הטכנולוגיה, אולי זה הבסיס לטכנולוגיה, נושא שאתה מבקש לקדם אותו על ידי הצעות חוק ועל ידי דיונים.

אורי מקלב: נושא של חיישנים.

אורי מקלב: כפי שגם מסמך שגם מונח לפנינו, במגזר הערבי יש תאונות חצר רבות מאוד.

אורי מקלב: היו בעבר 12-13 הרוגים כל שנה.

חמד עמאר: הגענו ל-19.

אורי מקלב: 19 הרוגים כל שנה מתאונות החצר, מה שנקרא תאונות רוורס.

אורי מקלב: ופעולה טכנולוגית או אביזר טכנולוגי שהוא היום לא נחשב.

אורי מקלב: חיישנים היום נחשב כבר הבסיס לכל החידושים הטכנולוגים יכול למנוע את זה, ומנע.

אורי מקלב: אתה אמרת מניסיון אישי שהיה לך.

אורי מקלב: ביקשנו להטמיע את זה בתוך הנושא של יבוא, התקנות, תקינות הרכב, גם לשלב חיישנים, וזה נעצר ועדיין יש לנו מחסומים בירוקרטיים כאלה ואחרים של תקינה, של תקן בינלאומי וכל מיני דברים כאלה שבאמת חבל ששם זה נעצר בדברים של שאלות חיים.

אורי מקלב: הטכנולוגיה היום מוטמעת בכל דבר.

אורי מקלב: אנחנו נשמע מיד את חבר הכנסת חיים ילין שהוא מייצג כאן או מאפיין כאן, משקף פה חקלאים.

אורי מקלב: תמיד ידענו שעבודת הכפיים היא המאפיינת את החקלאים והיום מי יותר מחיים יכול לספר לכם שהטכנולוגיה והחדשנות נכנסת ומוטמעת בתוך עבודה חקלאית על שלל הפיתוחים הטכנולוגיים לא בבסיסים.

אורי מקלב: היום הנושא של רובוטיקה והיום הנושא של רחפנים, היום הנושא של לווינים, לווינים שנוצרים רק כלווינים בחקלאות ועוד ועוד טכנולוגיה כזו ואחרת שבכל העולם באים גם ללמוד מישראל בנושאים האלה.

אורי מקלב: וכשמגיע נושא כל כך אקוטי וכל כך חשוב כמו תאונות הדרכים, שאלה של הצלת חיים, שם יש משהו שהוא עדיין לא השכלנו לדאבוננו לרתום אותו לתוך לנושא של בטיחות בדרכים.

אורי מקלב: בבקשה חיים.

חיים ילין: תודה כבוד היושב ראש.

חיים ילין: תראו אני אומר את הנתון הזה כי הוא די מפחיד, אבל בעוטף עזה בתאונות דרכים נהרגו יותר אנשים ממה שנהרגו מטילים.

חיים ילין: אבל אם היו ממשלות ישראל מתייחסות, ואני אומר את זה ממשלות ישראל כי זה לא משהו שנולד בממשלה הזאת או בקודמת.

חיים ילין: אין פה ימין ושמאל ופוליטיקה, אבל אם הממשלות היו מתייחסות לתאונות דרכים כמו לטרור אז אנחנו כנראה היינו במקום אחר והיו ניצלים הרבה מאוד חיי אדם כל שנה.

חיים ילין: אז זאת תפיסה.

חיים ילין: כמו שאני בא ואני אומר לא יכול להיות שכל פעם שמתחלף שר חינוך אז החינוך משתנה.

חיים ילין: יש דברים שהם צריכים להיות לטווח ארוך.

חיים ילין: עדיין עוד לא מצאו את האדם המושלם.

חיים ילין: אנחנו כולנו עושים טעויות ואת זה הטכנולוגיה כן יכולה לשנות כי כשאנחנו על ההגה אנחנו לא מושלמים אז יהיו תמיד, תמיד, תמיד יהיו תאונות, גם לא משנה מה.

חיים ילין: מה שיכול לתקן את זה זה דווקא המדע.

חיים ילין: זאת אומרת, אם אתם נכנסתם פעם לאיזשהי תוכנה בשביל לראות כמה מטוסים יש באוויר, יש תוכנה כזאת.

חיים ילין: תכנסו זה נורא נחמד, יש כ-10,000 עד 14,000 מטוסים בשמיים בו זמנים.

חיים ילין: שתוכנה אחת במוקד אחד בא ומכוון אותם.

חיים ילין: אין תאונות של התנגשויות שם.

חיים ילין: יכול להיות שהמדע יבוא יסתכל, עזבו את הרכב הזה שבעצם הוא נוסע לבד בלי נהג, אבל יכול להיות שגם מעבר לזה יהיה גם איזה לווין שכל רכב יהיה מחובר בדיוק כמו מטוסים ובעצם ימנע את התאונות.

חיים ילין: יכול להיות מיליון דברים.

חיים ילין: מה אנחנו מחפשים, אנחנו מחפשים לתקן את הטעויות שלנו כבני אדם.

חיים ילין: זה מה שאנחנו מחפשים.

חיים ילין: אם אנחנו נבין את זה שאנחנו לא מושלמים, אנחנו יכולים אולי לבנות מערכת שמחפה על הטעויות שלנו, אבל אנחנו לא יכולים להיות מושלמים ואנחנו תמיד נעשה תאונות דרכים.

חיים ילין: ולכן, בבסיס תמיד יהיו תאונות.

חיים ילין: יהיו תאונות עבודה, יהיו תאונות דרכים, יהיו המון תאונות.

חיים ילין: אבל אנחנו יכולים גם ב-low-tech , ושאף אחד לא יפגע, לשים ניידות ולשים בני אדם שישמרו על בני אדם זה מבחינתי low-tech.

חיים ילין: לבוא ולשים את כל המתקנים בתוך הרכבים היום.

חיים ילין: היום אני לוחץ על הברקס, בגלל שמישהו מתקרב, אני רואה שהרכב יודע לעשות משהו שפעם אני לא יכלתי לעשות, הוא עושה את זה לבד.

חיים ילין: לא ברקס במכה אחת, אלא בפעימות, ככה שאני לא אחליק ולא אעשה תאונה.

חיים ילין: זה קיים באוטו, אתה רואה את זה, פתאום הייתי צריך להשתמש בזה, הוא ידע להשתמש בזה יותר טוב ממני, ולכן זה בדיוק הסיפור.

חיים ילין: הסיפור הוא שלא שייך לאינטלגנציה ולא שייך כמה אנחנו עירניים, לא שייך שום דבר.

חיים ילין: זה שייך לזה שאנחנו כבני אדם לא מושלמים, ולכן אנחנו עושים טעויות, ואם המדע יכול לעזור לנו בתחום הזה, אין לי ספק שאנחנו נוריד את התאונות.

חיים ילין: אנחנו נמשיך להילחם שיהיו יותר שוטרים ויהיו יותר ניידות ואנחנו נמשיך להילחם כי אם אנחנו לא נילחם על זה לא תהיה לנו פרנסה, מה נעשה בכנסת אם אנחנו לא נצעק את הצעקה הזאת.

חיים ילין: ולכן, אני מאוד מקווה שבאמת יכפילו את כמות הניידות ומשטרת התנועה תהיה.

חיים ילין: אני נותן רק חומר מחשבה פה לכולם כי לי אין תשובה חד משמעית, אבל ברגע שאחריות וסמכות נמצאים במשרדים אחרים יש תמיד כשל ניהולי.

חיים ילין: אני חושב, זו דעתי, שמי שאמון על תאונות הדרכים זה משרד התחבורה, ולכן גם משטרת התנועה צריכה להיות תחתיו ולא יכול להיות שמשרד אחר צריך להילחם על תקציבים של תקנות ממקום אחר.

חיים ילין: כל בר דעת יודע שמי שמנהל מפעל יודע שכשה

חיים ילין: כל נמצא תחת שליטה אחת עם מנהלים מתחת שיודעים לנהל את העסק, העסק מתנהל.

חיים ילין: כשכל אחד עושה ונלחם, אחד על אחריות, שני על סמכות, אני רואה בזה כשל.

חיים ילין: אני מאתר את זה הרבה מאוד בכנסת בהרבה מאוד תחומים.

חיים ילין: גם זה שייך לבני אדם ולאגו.

חיים ילין: אם אנחנו נצליח להוריד את האגו דרך המדע אז יכול להיות שאנחנו נצליח באמת לעשות כנסת ואנשים וממשלה שבאמת ממשילה ובעצם מתכננת לטווח ארוך את הניהול ולא לשנתיים שלוש כי זה הקדנציה של הממשלה.

חיים ילין: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה ח"כ חיים ילין.

אורי מקלב: עכשיו הגענו למנכ"ל הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

אורי מקלב: אנחנו רוצים שאתה בדבריך תכוון אותנו לאן אתם חושבים באמת שהדיון שלנו צריך להיות מכוון.

אורי מקלב: אפשר להתפרס ולהתרחב בנושאים האלה באמת לאינסוף ואין ספור נושאים ודברים, אבל כן הייתי מבקש ממך איך שאתה חושב, בתוך הניסיון שלכם, אנחנו צריכים להתכוון ולפעול מתוך משהו שאתם כבר יודעים מהניסיון שלכם שיכול מאוד לעזור ולתרום למלחמה בתאונות ובטיחות בדרכים.

אורי מקלב: בבקשה.

<מרדכי בהירי דואני: בוקר טוב לכולם.

<מרדכי בהירי דואני: בראשית דבריי אני רוצה להגיד לך תודה רבה, חבר הכנסת אורי מקלב, על ההתגייסות למען הבטיחות בדרכים ולמעשה היום הזה שבו כינסת את כולנו.

<מרדכי בהירי דואני: אנחנו נמצאים למעשה בשבוע בטוחה שהשנה הוא בסימן משפחה בטוחה.

<מרדכי בהירי דואני: מחקר שעשתה חטיבת המידע והמחקר של הרשות בקרב כ-500 משפחות בישראל מצביע על הקשר החזק בין התנהגות ההורים, אנו כהורים לבין התנהגות יתר חלקי המשפחה.

<מרדכי בהירי דואני: המחקר למעשה מראה באופן ברור שככל שההורים מודעים יותר, עושים יותר בטיחות, ככה יתר בני הבית, או הילדים למעשה, הולכים בדרכם.

<מרדכי בהירי דואני: איך אני קושר את זה למידע?

<מרדכי בהירי דואני: הרשות הלאומית היא מרכז המידע הלאומי בכל הנוגע לבטיחות הדרכים בישראל.

<מרדכי בהירי דואני: אנחנו מרכזים את המידע מלמ"ס, ממשטרת ישראל, ממכון גרטנר ויש לנו גם סגמנט פעילות מאוד ייחודי שנקרא תסקירי בטיחות שבו אנשים של הרשות, מנהלי בטיחות אזוריים מגיעים לכל תאונה קטלנית ומרכזים מידע נוסף על מה שיש מעבר לשאר הגופים.

<מרדכי בהירי דואני: כמו שנאמר פה מידע זה כוח.

<מרדכי בהירי דואני: כל תאונה קטלנית בישראל, מגיע מנהל בטיחות אזורי מטעם הרשות למקום התאונה ומוציא דו"ח שלם שמסתכל על התאונה מהיבטים נוספים ולא רק היבטים של מה הגורם לעבירת תנועה - אל ההתנהגות, אל התנאי סביבה, אל המצב של הכביש באופן כללי, מזג האוויר.

<מרדכי בהירי דואני: יש לנו, כמובן, בנושא הזה גם מהנדסים שבודקים את זה.

<מרדכי בהירי דואני: כל המידע הזה נכנס למקום אחד שנקרא מרכז המידע הלאומי שנמצא ברשות הלאומית.

<מרדכי בהירי דואני: אבל אנחנו הבנו שלמעשה אנחנו צריכים עוד הרבה יותר.

<מרדכי בהירי דואני: כדי לאפיין תאונות דרכים ולאפיין דרכי פעולה אנחנו צריכים הרבה יותר רבדי מידע.

<מרדכי בהירי דואני: ואנחנו למעשה נמצאים עכשיו בתהליך מאוד מאוד מיוחד שבו אנחנו מפתחים את המערכת הטכנולוגית של הרשות בשני מישורים: אחד, היא תוכל לקבל יותר רבדים או סגמנטים של מידע.

<מרדכי בהירי דואני: אבל בכל סגמנט יהיה הרבה יותר מידע.

<מרדכי בהירי דואני: למה אני אומר את זה?

<מרדכי בהירי דואני: בסוף התהליך, צורת העבודה ברשות לבטיחות בדרכים נגזרת על סמך אותן אוכלוסיות שחטיבת המידע זיהתה אותן כאוכלוסיות מסוכנות או אוכלוסיות שבהן אם נשקיע בהן נוכל לתרום לבטיחות בדרכים וכתוצאה מכך להוריד את כמות ההרוגים.

<מרדכי בהירי דואני: אז זה מצד אחד, אבל מצד שני המטרה היא גם להנגיש מידע לציבור.

<מרדכי בהירי דואני: בוא נדבר על הציבור הרחב.

<מרדכי בהירי דואני: כשאנחנו רוצים לעבור דירה אנחנו בודקים את העיר.

<מרדכי בהירי דואני: אנחנו בודקים מה המצב הסוציו-אקונומי, אם העיר נקייה, מצב הפדגוגיה בעיר.

<מרדכי בהירי דואני: אף פעם לא בדקנו אם העיר בטוחה.

<מרדכי בהירי דואני: אף פעם לא בדקנו אם הרחוב שבו אנחנו גרים הוא רחוב בטוח ויותר מזה לא בדקנו אף פעם אם הדרך של בננו או בתנו לבית הספר היא אכן בטוחה.

<מרדכי בהירי דואני: עצם העצמת כמות המידע מכל השותפים ברשות הלאומית לבטיחות בדרכים תתן גם לשוק הפרטי לייצר אפליקציות ועוד ועוד נושאים שיתנו מידע לציבור - - -

אורי מקלב: תודה שוב פעם על כל ההשקעה ובאמת עלה על סדר היום שהנושאים האלה יש להם חשיבות מיוחדת ואנחנו יודעים להעריך, חבר הכנסת חמד עמאר, שבמסגרת הפעילות השוטפת והמטלות שיש לחברי כנסת לוקחים נושא שהוא כל כך חשוב ומניפים אותו כדגל.

אורי מקלב: אנחנו באמת מאוד מעריכים ומוקירים את הפעילות שלך.

חמד עמאר: תודה לך.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: תודה לכולם.

<מרדכי בהירי דואני: כך שבעצם מה שאנחנו מצפים ברשות הלאומית שלמעשה כל חברה גם אם מסחרית וגם אם היא חברה ציבורית שיש לה מידע שקשור בצורה כזו או אחרת לבטיחות בדרכים תתכבד ותעביר אותו לרשות הלאומית.

<מרדכי בהירי דואני: אנחנו ניקח את המידע הזה, נפלח אותו בצורה שתתן לנו אפשרות לעבוד בצורה יותר מדויקת, אך מצד שני גם נחזיר לאותן חברות הרבה יותר מידע.

<מרדכי בהירי דואני: כלומר, אני אומר בפירוש, במקרה הזה ספציפית סכום החלקים גדול משמעותית מהשלם.

<מרדכי בהירי דואני: לדוגמא, חברות ביטוח, יש להן המון מידע.

<מרדכי בהירי דואני: אם נקבל נוכל לאפיין ונחזיר בחזרה הרבה הרבה יותר מידע.

<מרדכי בהירי דואני: אז זה המישור של נושא המידע.

<מרדכי בהירי דואני: אנחנו יודעים בוודאות שהמושג שנקרא Big Data והניתוח שלו תורם באופן יום יומי לבטיחות בדרכים.

<מרדכי בהירי דואני: ואני חוזר, כל פעילות ברשות הלאומית לבטיחות בדרכים נסמכת על קטלי

<מרדכי בהירי דואני: זטור שנקרא מידע ומחקר.

<מרדכי בהירי דואני: המידע יאפשר לנו אפיון מדוייק יותר, שימוש נרחב יותר וקריאה לפעולה יעילה יותר, ולכן הנושא הזה - - -

אורי מקלב: אם נקח את הדברים שלך אני גם חושב שאנחנו צריכים גם לחשוב על הנושא של ההתמודדות - - - אם זה מידע זה גם נושא שצמוד לנושאים והנחיות משפטיות וגם את זה צריך באמת לפעול ולראות מה האפשרויות כדי שאנחנו לא ניתקל באיזה שלב מסוים שחברות הביטוח לא, לפי חוק, הרי מיד אוהבים להסתתר מאחורי חקיקה כזו או אחרת או הנחיה של היועץ המשפטי שאומר לעצמו שבטענה או בטיעון שהמידע הזה מותר או אסור או אין לו את ההיתר, לא בטוח שמאפשר לו להעביר את זה הלאה.

אורי מקלב: אני חושב שאם זה תלוי, ואני אומר את זה בטוח גם בשמי, בשם חברי, חבר הכנסת חיים ילין, אנחנו כוועדה מוכנים גם לקדם חקיקה שתאפשר העברת מידע בין רשויות גם אם הן לא ממשלתיות כדי להתגבר וכדי באמת לתת לאפשרות של מה שאתה אמרת, מידע מאוד חשוב, כדי שנוכל באמת לקבל אותו.

אורי מקלב: ובעיקר מה שחשוב, זה לא רק לקבל, בעצם לנתח אותו ולהביא אותו לשלב של יישום.

אורי מקלב: לאגור מידע בלי שאנחנו עושים ממנו ניתוח מקצועי, מה המסקנות אז אנחנו לא עשינו בזה שום דבר.

חיים ילין: בוא נוביל את זה לחוק דרך הוועדה כאשר צריך לשמור כבר אני אומר לך, על צנעת הפרט.

חיים ילין: כי צנעת הפרט ומידע, יש סוג מידע שאתה צריך שהוא המידע המקצועי, לא המידע האישי.

חיים ילין: כי ברגע שאתה נכנס למידע האישי, יש פה מספיק יועצים משפטיים אני לא רוצה לפגוע באף אחד, אין זה לא יכנס.

חיים ילין: אבל כשמדובר על מידע מקצועי, לדעתי, אנחנו נוכל להעביר את זה דיי בקלות את החוק הזה.

אורי מקלב: יפה.

אורי מקלב: אני רק אגיד לך אני לא מופתע מכך שאני מקבל פתק ממנהלת הוועדה שהם מתוך הניסיון שלהם הם כבר חשבו על הבעיה הזאת והם הזמינו לכאן גם את הרשות למשפט טכנולוגיה מידע להגיע לוועדה ואנחנו תיכף וודאי שנוכל לשמוע.

אורי מקלב: אבל רגע לפי הסדר.

אורי מקלב: אתה סיימת?

<מרדכי בהירי דואני: אני סיימתי, רק הייתי שמח שבשם הרשות אמיר רסקין יציג איך אנחנו רואים את המידע, לאן אנחנו הולכים קדימה ומה נעשה עם אותו מידע שנקבל.

אורי מקלב: אתם כבר, יש לכם כבר - - -

<מרדכי בהירי דואני: בשימוש בתהליך.

<מרדכי בהירי דואני: אנחנו קיימים היום, אנחנו מתגברים במסמך שאמיר יציג מה אנחנו עושים ברשות.

<אמיר רסקין: שלום, שמי אמיר רסקין, שותף בפירמת יעוץ שנקראת בי.

<אמיר רסקין: פרו ואנחנו עובדים עם הרשות.

<אמיר רסקין: רק בשביל לתת קונטקסט אנחנו בין השאר עזרנו בתקופה של סטנלי פישר להקים את החטיבה למידע וסטטיסטיקה בבנק ישראל שעבר תהליך דומה של ריכוז הרבה יותר מידע ממה שקודם היה בתחום הרגולציה הבנקאית בלבד.

<אמיר רסקין: אני אקח אתכם למסע קל.

<אמיר רסקין: אני רוצה לחבר את התהליך לטרנד שקורה בעולם כי אנחנו לא מנותקים ממנו.

<אמיר רסקין: ואני רוצה שתנסו לדמיין כמה מידע מסתובב היום שקשור לבטיחות בדרכים, וכמה התחושה של כל אחד שמתעסק בתחום וגם של הרשות שאין מספיק מידע כדי לנסות ולחזות מה קורה ואני רוצה לחבר את זה לעוד נושא.

<אמיר רסקין: מדברים המון על הרוגים, זה כמובן הקו האדום, זה הדבר שאין ממנו חזרה, אבל הסיפור הגדול הוא מה שאפשר לקרוא לו אמון הציבור, ואני חושב שזה נאמר כאן.

<אמיר רסקין: למרות שמספר ההרוגים, אם אני מבין נכון, ירד ב-30 שנה בישראל יחסית לקילומטר נסועה בערך לשליש או משהו בסגנון הזה, אמון הציבור ירד, שזה קצת מוזר.

<אמיר רסקין: הסיבה העיקרית היא שקורים המון דברים שהם לא רק הרוגים והסיבה היותר עמוקה זה שקורים המון דברים שמנבאים הרוגים.

<אמיר רסקין: וזה הסיפור של ברז הכיבוי הזה בעצם.

<אמיר רסקין: קורים המון דברים, בלימות חירום, החלקות, התנהגות לא תקינה ועוד מיליון דברים שקשורים גם בגורם האנושי וגם בתשתיות.

<אמיר רסקין: רק בשביל לחבר, הכלכלה - - -

אורי מקלב: זה בעצם, לא רציתי להפריע למנכ"ל, אבל כקריאת ביניים שלי שהוא אומר שאתה אמרת שבכל תאונה קטלנית מגיע הצוות שלכם.

אורי מקלב: תאונות קטלניות באמת הן חשובות מאוד, אבל לא תמיד הן דווקא אלה שיכולות לתת את המענה.

אורי מקלב: לפעמים דווקא התאונות הקשות, התאונות החוזרות ונשנות, שברוך השם לא מגיעה תאונה קטלנית, אבל גם פציעות קשות חוזרות ונשנות ששם כן אתה יכול לראות את המאפיינים, או כפי שאתה אמרת דבר נכון, צריך לחכות לתאונה הקטלנית?

אורי מקלב: תאונה קטלנית לפעמים מגיעה או הרבה פעמים מגיעה לאחר שקודם לכן היו תאונות שלא היו קטלניות אבל היו מספיק חמורות, מספיק שיש להן גם מאפיינים שאנחנו יכולים לשמוע אותם.

אורי מקלב: יש גורם אנושי זה גורם אנושי, זה מצד אחד, אבל ודאי ודאי שיש ואני תיכף ארחיב, אני אביא גם דוגמאות מניסיון אישי, שהרבה פעמים זה שילוב, אבל הבסיס, אפילו אולי העיקר הם נתונים סביבתיים כאלה ואחרים והגורם האנושי הוא ה"משלים" לדבר הזה.

<אמיר רסקין: ופה בדיוק נכנסת טכנולוגיה כי זה עניין של משאבים.

<אמיר רסקין: כמובן שאי אפשר לשלוט בכל מה שקורה, תאונת פח בז'רגון, אבל טכנולוגיה יכולה מאוד מאוד לעזור.

<אמיר רסקין: מה שאני רוצה לחבר את זה שזה לא עומד בחלל ריק.

<אמיר רסקין: הכלכלה המודרנית היום, באופן חד משמעי, מי שמחזיק מידע מנהל את השכבה הכי מהותית של קבלת החלטות ומזה המגזר הפרטי מנהל את הכסף והמותגים שפה אני חושב מוכרים.

<אמיר רסקין: הם אלה שרוכבים מעל הפיזיקה.

<אמיר רסקין: ל-airbnb אין אף אחד מלון, היא יושבת רק על מידע.

<אמיר רסקין: ל-Alibaba אין אף משאית וכולי וכולי.

<אמיר רסקין: זה מה שנקרא כלכלת המידע היום.

<אמיר רסקין: רק בשביל לחבר את זה גם האו"ם שם באופן מהותי את העניין של איסוף מידע כתשתית לכל אסטרטגיה שהיא בתחום של בטיחות מתוך הבנה גם של, אתה לא מבין בדיוק מה קורה וגם אתה לא רואה לאן הדברים זורמים, אתה לא תתפוס שינוי מספיק מהר.

<אמיר רסקין: הרעיון הבסיסי הוא באמת לחבר מצב של מאגרי מידע לאומיים, מאגרי מידע נוספים שהם פרטיים, אבל בוודאי אין שום צורך בהגנת הפרטיות לצרכים שאנחנו מדברים בהם פה, שום צורך.

<אמיר רסקין: זה צריך להיות מפורט, אבל לחלוטין בלי שום עניינים של הגנת הפרטיות וזה מאוד מקובל, ותחשיב טכנולוגי שעושה את זה מהר, ממש מהר.

<אמיר רסקין: ואנחנו מדברים על דברים חמים שאפשר וצריך לקדם.

<אמיר רסקין: רמת היכולת לתכלל את הדבר הזה היא עוד טכנולוגיה.

<אמיר רסקין: להסביר את זה רק תקחו איזשהי תחושה מה קורה היום ברחוב או בכביש כלשהו.

<אמיר רסקין: כמה דברים נאספים שקשורים לבטיחות בדרכים.

<אמיר רסקין: יש פה רק דוגמאות, שגם אפילו המצלמות של הרשויות מוסיפות מידע ויש גם ניתוחים שהם מעיבוד תמונה.

<אמיר רסקין: בוודאי מערכות בתוך הרכב, יש את שומרי הדרך של הרשות שאני חושב שמוקרן.

<אמיר רסקין: דברים שנאספים אצל אנשים שמנהלים את הכבישים, אם זה נתיבי ישראל או כביש 6.

<אמיר רסקין: לביטוח יש המון מידע על אותם כמעט הרוגים, המון, המון מידע.

<אמיר רסקין: אבל גם לא רק לביטוח, גם לגופים אחרים שקשורים בעניין הזה.

<אמיר רסקין: לציי רכב, כמעט כולם ממוחשבים, כמעט כולם המשאיות שלהם ברמה של ברקס מצולמות בצורה דיגיטלית וניתנות לניתוח מאוד מהיר ומסיבי.

<אמיר רסקין: זאת אומרת, הרעיון הבסיסי הוא לא רק לאסוף המון מידע וזה אני רוצה להדגיש.

<אמיר רסקין: זה יהיה לשפוך, כאמור, את ברז הכיבוי הזה על הראש של מישהו, אלא לשים הרבה מאוד אנליטיקה במרכז שמתחילה לראות מגמות, מתחילה לראות את התמונה הגדולה ומתחילה בעיקר לנסות להתעסק בחיזוי ומניעה ולאו דווקא בלספר את הסיפור שהיה.

<אמיר רסקין: רק בשביל קצת להמחיש את זה, מערכות כאלה היום, רב שכבתיות, חמות מאוד שמסבירות דברים שהם לאו דווקא טריוויאלים קיימות גם בשוק המסחרי כמו המערכת הזאת.

<אמיר רסקין: גם במקרה זה, אם אני זוכר נכון בטנסי, שמחזיקות באופן חם שכבות מידע שהן לא רק הינה התאונות או הינה הפקקים, או משהו בסגנון הזה, דברים הרבה יותר עמוקים.

<אמיר רסקין: יש פרויקטים לאומיים בהרבה מדינות היום שמבינים שמידע והרבה השקעה בו מחזירה את עצמה בגדול.

<אמיר רסקין: דובר קצת על העניין הכלכלי ותיכף אולי נראה מודל שניה.

<אמיר רסקין: אבל אין בכלל ספק שכל שקל שמושקע שם יוחזר, בלי שום ספק, זה כמעט זניח אל מול הנזק.

<אמיר רסקין: תראו למשל מצב שבו מחברים נקודות עצירה של מוניות עם תאונות דרכים.

<אמיר רסקין: מודי סיפר על מב"א, אחד הסיפורים שמב"א של הרשות סיפר לי זה שהוא בדק תאונה ומה שהוא גילה זה שהמיקום של מעבר חצייה במרכאות הכריח הולכי רגל לחצות באופן מסוכן ומה שהם עשו הזיזו את מעבר החצייה.

<אמיר רסקין: שום דבר שמתעסק במי אשם לא היה מזהה.

<אמיר רסקין: במפורש תנועה של הולכי רגל ומצלמות היו שם.

<אמיר רסקין: למשל, דרך טכנולוגיה היתה יכולה לתפוס את זה סיסטמטית על כל הארץ.

<אמיר רסקין: זאת אומרת שאותו תהליך שבו לוקחים מידע והופכים אותו למשהו שאנחנו יכולים לקרוא לו מחולל שינוי או game changer קשור בטכנולוגיה.

<אמיר רסקין: אי אפשר לקפוץ מהאיסוף הזה, מהסתכלות כמו, נקרא לה נאיבית, על הנתונים ולראות מגמות של ההרוגים וכולי וכולי, כדי לנסות ולעשות שינוי בלי הרבה מאוד טכנולוגיה.

<אמיר רסקין: זה מודל שמתאים להרבה תעשיות.

<אמיר רסקין: הרעיון הבסיסי של הרשות זה באמת גם לאפשר מידע שיהיה רחב וניתן לגישה בקלות, אבל גם בעיקר התעסקות בחוזה עתיד.

<אמיר רסקין: הסיפור הוא ההרוג הבא, התאונה הבאה, ואפשר ללמוד הרבה על הדבר הזה ולנסות לתפוס את זה בזמן.

<אמיר רסקין: הסיפור המרכזי הוא שאותו מידע שירוכז, ינותח וכולי יהיה מאוד זמין להמון גופים אחרים.

<אמיר רסקין: זאת אומרת התפיסה של data.gov.il או משהו בסגנון הזה היא אותה תפיסה שבה זה יהיה זמין, אנשים יתרמו, יהיה סירה אחת שכולם וכולם יכולים לשתות מאותו רעיון, זה לגמרי לשימוש לאומי.

חיים ילין: אבל שאלה לפני זה.

חיים ילין: הרי יש לנו את המידע.

חיים ילין: בדרך כלל רק שתדע, בכנסת, יש המון מידע.

חיים ילין: בממשלה יש המון מידע, לנו יש המון מידע, לא תמיד אנחנו יודעים מה לעשות איתו.

חיים ילין: אז השאלה הראשונה, אוקיי, יהיה את כל המידע ואנחנו נעביר חקיקה ויהיה הכל.

חיים ילין: מה אחרי זה?

חיים ילין: אז יש לנו מידע, יופי, נהדר.

חיים ילין: הרי בסוף יצטרכו לבוא ולהגיד אוקיי אנחנו יודעים שב-2012 היו 450 ניידות ושוטרים והכמות התאונות ירדה פלאים.

חיים ילין: אנחנו יודעים את זה.

חיים ילין: אנחנו לא עושים כלום היום.

חיים ילין: אנחנו היום דרך אגב לידיעה, אנחנו 80 או 90 ניידות, תשימו לב לפרופורציה, 20% ממה שהיה בשיא.

חיים ילין: אנחנו יודעים הרבה מאוד דברים, אנחנו לא עושים כלום עם זה.

חיים ילין: אנחנו יודעים שרוב התאונות הן משיחות בפלאפונים.

חיים ילין: לא צריך היום יותר מדיי בשביל להבין את זה, אנחנו לא עושים כלום.

חיים ילין: זאת אומרת, אם אני רוצה עכשיו, אנחנו מחוקקים, בסדר, אבל אני לא מתחום החקיקה.

חיים ילין: אני רוצה להבין בסוף אם תהיה חקיקה, מה המשמעות של החקיקה ומה עושים עם מסד הנתונים הזה ומה יש צורך כי אם בסוף נצטרך להילחם על תקציבים ועל דרך אחרי שיש לנו את המידע אז חבר'ה, נחמד מאוד, בסדר, בבית ספרנו אנחנו נמצאים וכל שנה נלחמים על תקציב.

<מרדכי בהירי דואני: אני חושב שהשאלה באמת מקומה.

<מרדכי בהירי דואני: מה עושים עם כל המידע ולאן הוא הולך.

<מרדכי בהירי דואני: זה דוגמא ספציפית.

<מרדכי בהירי דואני: אם הייתי יכול לזהות בכביש מסוים, מקום מסוים שבו רוב הנהגים בולמים באותה נקודת זמן.

<מרדכי בהירי דואני: לא הייתה אף תאונה קטלנית אולי תאונה קלה בלי נפגעים, מפגש פח.

<מרדכי בהירי דואני: למעשה, אם הייתי מזהה את הנקודה הזאתי בזמן אמת הייתי לוקח צוות שניגש למקום ובודק ויכול להיות שבסוף התהליך הייתי מזהה שנפל שם ענף של עץ.

<מרדכי בהירי דואני: כלומר, אני לוקח את המקום הזה לא רק לבדוק מה היה, אלא לבדוק גם מה עשוי להיות ואיך אני מתנהל.

<מרדכי בהירי דואני: כלומר, אנחנו מנסים להגיע למצב שבו על סמך התנהגות בכביש, סטטיסטיקה של נתונים שזורמים, נוכל לזהות סטיה.

<מרדכי בהירי דואני: והסטיה הזאת צריך לבדוק אותה.

<מרדכי בהירי דואני: אז נכון שזה לא יעזור בכל מקום, אבל אם המהירות שונה, אי ציות, אני יכול לדעת מה קורה.

<מרדכי בהירי דואני: ככל שהמידע יותר נרחב ככה אני אוכל יותר לנתח אותו.

<מרדכי בהירי דואני: יש היום חברות שאוגרות מידע בנושאים האלה.

<מרדכי בהירי דואני: אם הייתי רק מקבל אותו הייתי יכול לדעת בדיוק מה קורה בהרבה קטעי כביש.

<מרדכי בהירי דואני: זאת רק דוגמא אחת.

<מרדכי בהירי דואני: דוגמא נוספת היא, ברגע שהציבור מכיר את המידע הזה, לדוגמא יש סמארטפונים חכמים ויש כמעט לכולנו אפליקציה של מזג אוויר.

<מרדכי בהירי דואני: בישראל בקיץ אין משמעות אם יש 32 מעלות או 34, לא נתלבש בצורה אחרת.

<מרדכי בהירי דואני: אבל אין אפליקציה אחת שמצביעה לך על מצב הבטיחות בדרכים באזור הקרוב אליך.

<מרדכי בהירי דואני: אולי היית חושב אחרת.

<מרדכי בהירי דואני: אנחנו עושים איזה מהלך לגבי חיזוי האפשרות שלך להיות מעורב בתאונת דרכים בפרק זמן של שעתיים מרגע היציאה.

<מרדכי בהירי דואני: הרבה אנשים זה נורא מעניין אותם אבל לא - - -

חיים ילין: בסוף אף אחד לא ייצא מהבית מרוב פחד.

<מרדכי בהירי דואני: אז זהו, הנקודה דבר ראשון, שרוב הישראלים מאמינים שלהם זה לא יקרה.

<מרדכי בהירי דואני: זה לא קורה להם.

<מרדכי בהירי דואני: אבל מה שכן - - -

חיים ילין: דרך אגב גם אצלנו.

חיים ילין: אנחנו בטוחים שהטיל לא יפול על הבית שלנו זה אני אומר לך את זה חד משמעית.

אורי מקלב: אני חושב שחבר הכנסת חיים ילין נגע בנקודה נכונה ואני רוצה להוסיף לדיון הזה שגם אם חשבנו בהתחלה שטכנולוגיה יכולה להוסיף אני יותר ויותר מתחיל לחשוב שאפילו אולי כאן נמצא המפתח לפתרון.

אורי מקלב: ואני אביא לך דוגמא מהניסיון שלי.

אורי מקלב: תוך כדי חשבתי עכשיו ועלה לי בזיכרון, כשאני הייתי סגן ראש העיר בעיריית ירושלים, היתה לי פנייה שמאוד הופתעתי ובאמת ראיתי כמה לפעמים הניסיון ותכלול של מידע יכול למנוע תאונת דרכים.

אורי מקלב: והמעשה שהיה כך היה.

אורי מקלב: יש רחוב בירושלים, רחוב ים סוף, שמפעם לפעם היו קורות שם תאונות שהאופי של התאונה היתה אותה תאונה.

אורי מקלב: אנשים היו נוסעים בכביש ונכנסים בעמוד ההכוונה בחץ שמראה ימינה או משהו על אי תנועה הקטן.

אורי מקלב: זו התאונה וזה היה חוזר על עצמו, אבל הפערים ביניהם, זה היה לפרקים.

אורי מקלב: זה גם לא היה תאונות קטלניות, אבל תאונות קשות.

אורי מקלב: אני זוכר שאני במקרה עברתי במקום אחרי שאותו תושב פנה אליי, ארבעה צעירים נסעו לטיול לכיוון ים המלח, על הבוקר יוצאים, משפחה, צעירים, כל מה שהם צריכים בשביל הטיול הזה, ורק מתחילים את הטיול ועל הבוקר נכנסו בתוך עמוד, הרכב היה total loss.

אורי מקלב: אני עברתי שם וראיתי תאונה ויורד אלי איש אחר ואומר, תשמע, אתה מהעירייה נכון?

אורי מקלב: אני רוצה להגיד לך, אני גר פה, השכן מלמעלה, כואב לי הלב, אני לא יכול לראות את זה, אבל אני אגיד לך מה הסיבות לתאונה.

אורי מקלב: שאלתי אותו מה הסיבות לתאונה?

אורי מקלב: תופתעו, הוא אומר לי, השמש בימים מסוימים בשנה, זה יכול להיות בתחילת קיץ או בתחילת חורף, הדבר הזה הוא נכון בזריחת השמש בשעה מסוימת, הזווית של השמש מסנוורת את הנהגים בדקות מסוימות והכביש מתעגל ולא רואים את העיגול והם נוסעים ישר ולא רואים את זה ונכנסים בעמוד.

אורי מקלב: פניתי למחלקה של העירייה.

אורי מקלב: עשו שינוי גיאומטרי לא מסובך, שינוי גיאומטרי קל.

אורי מקלב: מאז, כבר עברו 10, 11, 12 שנים לא הייתה שם תאונה אחת במקום הזה.

אורי מקלב: מי יודע את המידע הזה?

אורי מקלב: לא האיש המקצועי לא ידע את המידע, אין תכלול של המידע.

אורי מקלב: אבל אם, נניח, תאונה כזאת נכנסת למאגר מידע, למחשוב שאומר שזה קורה, נניח באותם ימים בשנה, באותה תקופה, בבוקר, השמש מגיעה למזרח.

אורי מקלב: הטכנולוגיה יכולה לאסוף את המידע ואז אנחנו מבצעים.

אורי מקלב: אני מביא לך את הדוגמא הזו כמה שהיא יכולה להיות מעשית וזה יכול להגיע, במקרה זה אדם שגר במקום והוא זה שתכלל את המידע והיה אכפתי בעניין הזה.

אורי מקלב: אבל אם אנחנו צריכים לא להגיע למקומות האלה.

אורי מקלב: אבל אני אעביר אותך לדוגמא אחרת שאני עד היום תוהה בה.

אורי מקלב: וגם כואב במידע שיש לי, ואני חושב שיש רבים פה שיודעים את זה, לא רחוק מפה, קילומטר מהכנסת, יש בפנייה ימינה בכביש בגין לכיוון הגבעה הצרפתית, צומת שיכול להיות שכבר סומנה כצומת אדומה בגלל שהיו שם לא מעט תאונות דרכים קטלניות.

אורי מקלב: בתקופה האחרונה אני לא זוכר שהיו תאונות דרכים קטלניות, אבל אני לא אגזים אם אני אגיד 3,4,5 פעמים בשבוע תאונות קשות של רכבים.

אורי מקלב: לא תאונות פח.

אורי מקלב: והתשובה, אני ניסיתי לקחת מידע.

אורי מקלב: פרסמתי ביוזמה שלנו, של הלשכה שלנו, טלפנתי למגן דוד אם יש להם את המידע, אם הם יודעים כמה תאונות היו שם.

אורי מקלב: טלפנתי דבר ראשון למשטרה, דיברתי, ביקשתי מידע, כמה תאונות.

אורי מקלב: נתנו נתונים שלא התאימו עם מה שאני יודע.

אורי מקלב: עם הידע שלי לא התאימו, הרבה הרבה פחות.

אורי מקלב: אין לי הסבר.

אורי מקלב: הרבה הרבה פחות ממה שאני יודע, ציירתי את התקופות, אני ידעתי לבד על תאריכים.

אורי מקלב: טלפנתי למגן דוד, פניתי להצלה שיש להם גם רישומים.

אורי מקלב: הנתונים שלהם היו הרבה יותר.

אורי מקלב: שאלתי וניסיתי ללכת ברגל מה הסיבה, אם זה השילוט, לא, לא מצייתים לאדום, הרמזור קצר מדיי אנשים מגיעים במהירות ועדיין לא מספיקים לעצור ואנשים שמקבלים את השמאלה מהכיוון השני נכנסים כבר לצומת.

אורי מקלב: חוזר על עצמו, חוזר על עצמו התאונות דרכים האלה.

אורי מקלב: היום אני לא חושב שיש מישהו שאומר את המידע או אין משהו שמתכלל את זה ואני גם לא יודע את הדברים האלה, אבל זה לא יכול להיות.

אורי מקלב: לא יכול להיות בעידן, ב-2016 ו-2017, שמקום שחוזרות בו התאונות דרכים הלוך חזור, אי אפשר לתלות בו רק בגורם האנושי שלא מציית לאדום.

אורי מקלב: זה לא יכול להיות שאותם נהגים ברמזור הזה לא מצייתים לאדום ורמזור הבא תמיד מצייתים.

אורי מקלב: או על פי רוב כולם.

אורי מקלב: עד כמה הם לא מצייתים.

אורי מקלב: אי אפשר לתלות את זה כל הזמן בגורם האנושי.

אורי מקלב: כשיש מידע, כשיש תכלול שנותן גם את המידע האמיתי.

אורי מקלב: זה עוד נושא, שהנתונים האמיתיים לא נמצאים.

אורי מקלב: זה שכל אחד מעניין אותו החלק שלו.

אורי מקלב: יכול להיות שהמשטרה, אין לה את כל הדברים, לא כל התאונות נכנסות למאגר, אף אחד גם לא בדק.

אורי מקלב: אני לא מבקר אף אחד, גם בעירייה שהם אוספים נתונים בעצמם, הנתונים הם לא תמיד זהים ויש להם סוג מידע אחר.

אורי מקלב: אותם מעניין העמוד חשמל שנפל, זה מידע שיש לעירייה בעקבות כך ועל פי רוב זה גם גורם - - - יש נזקים כאלה ואחרים בתוך הכבישים שהעירייה מעורבת בזה מסיבות גם כשהם מקבלים את המידע וגם מסיבות שהם יודעים את המידע מעצמם בעקבות כניסה לעמוד חשמל או נניח כמו תאונה כזאת שיכול להיות שאף פעם לא הגיעה משטרה, שאני דיברתי עליה מהשמש, ודווקא העיריה היא זאת שתמיד המידע היה בידה.

אורי מקלב: ככה שאין ספק שיותר ויותר אנחנו רואים שדווקא תכלול המידע ולמכביר אני אומר, גם כל מיני פיתוחים טכנולוגים שיכולים - - - אנחנו היינו עסוקים בוועדה האחרונה בנושא של שכיחת ילדים, שאני גם אומר, זה נושא שהפתרונות בסופו של דבר הם יהיו הפתרונות טכנולוגיים.

אורי מקלב: מערכות התראה כאלה ואחרות שהן יהיו הפתרון לגורם האנושי הזה, שגם אם נכתוב שלט, בסופו של דבר כנראה בכל רכב, שאסור לשכוח את הילד, אבל בעידן של היום הדברים הם נכונים יותר בגלל שאנחנו עובדים - - - גם המערכות היום עובדות בעידן טכנולוגיה אחר.

אורי מקלב: עדיין לא המכונות האוטונומיות אבל זה מגיע בצורה אחרת.

אורי מקלב: איך אמרת, אני מרגיש אני מהיר יותר בתגובות שלי מאשר הרכב.

אורי מקלב: אנחנו קיבלנו רכבים מהכנסת שהם רכבים שיש בהם מערכות התראה מתקדמות.

אורי מקלב: אני עדיין מנצח אותן, אני מגיב לפניהן.

אורי מקלב: אבל זה לא אומר שהן לא יגיעו להישגים הרבה יותר גדולים.

אורי מקלב: הדוגמא שאתה הבאת מהנושא של המטוסים היא דוגמא מאוד טובה.

אורי מקלב: רק אתמול קראנו, אני חושב, שנמנעה תאונה בין מטוס של ארקיע לבין מסוק פרטי בצפון ליד כפר חסידים, כשהגיעו לקרבה של 400 מטר, כאשר המערכת התראה היא זאת שבכל אופן, הבקר או מי שכיוון נתן לה אותו מסלול וכיוון את שניהם ורק המערכות התראה.

אורי מקלב: אני הייתי לפני שלושה שבועות בפגישה אצל ראש שדות התעופה במשרד כאן בנתב"ג.

אורי מקלב: והוא בגלל עבודות שהיו מהראשון עד ה-17 בחודש עד לפני כמה ימים, היו עבודות שסידרו מסלולים, סגרו והחליפו וזה גרם לכמה בעיות שחשבנו אולי לפתור אותן.

אורי מקלב: אז הוא מציג לפניך עובדה.

אורי מקלב: אי אפשר לשנות את התכניות טיסה, היום באמת הטייסים הם לא מתערבים, הכל בדיוק של מטרים, התכניות טיסה עם המחשבים הם שמפעילים את הטיסות ושהם גם מנווטים, הם גם הגורם של הרתעה והתרעה.

אורי מקלב: והוא מספר שתכניות הטיסה האלה לא מקבלים דווקא אלה שנוחתים בשדה תעופה, מקבלים כל החברות, גם חברה שבכלל לא מגיעה לישראל, מגיעה למצרים, היא מקבלת את זה בגלל טיסת תיאום.

אורי מקלב: אבל כשיש לך וכל המידע מתרכז ואין - - - ושינוי כזה זה לא שינוי שאפשר לעשות באבחת יד או שינוי שאפשר לעשות בצורה מהירה.

אורי מקלב: זה דברים שמוטמעים כדי, בסופו של דבר, כל זה נעשה בשביל בטיחות בטיסות.

אורי מקלב: וזה באמת עוזר.

אורי מקלב: זה אומר שאוסף של מידע, שימוש בטכנולוגיה מתקדמת יכולה לעשות לנו היום, לקדם אותנו בעניין הזה.

אורי מקלב: אנחנו נעבור לראשון הדוברים ואני באמת רוצה לבקש מאחרים שיתמקדו בנושאים.

אורי מקלב: כדי להשלים את הנושא הזה אני מבין שליועץ המשפטי של הרשות יש מה להגיד בנושא הזה נכון?

<עמי רוטמן: כן.

<עמי רוטמן: בקצרה.

<עמי רוטמן: עמי רוטמן, יועץ משפטי של הרשות הלאומית לתאונות בדרכים.

<עמי רוטמן: בעצם סעיף 35 לחוק הרשות נותן את הבסיס החוקי לקבלת מידע מגופים שונים.

<עמי רוטמן: כמובן צריך תקנות בהתאם.

<עמי רוטמן: אנחנו עובדים יחד עם משרד המשפטים, בעצם במקביל לפיתוח הטכנולוגי, על נוסח התקנות שבעצם יאפשרו את קבלת המידע.

<עמי רוטמן: יש שם כמה סוגיות, יכול להיות שבסופו של דבר יגיע לפתחיחם כדי להבהיר שהמחוקק רוצה לתת יותר, אבל אני מקווה שאנחנו נצליח להגיע להבנות גם בלי הצורך הזה.

<עמי רוטמן: כך שאנחנו - - -

אורי מקלב: בסופו של דבר אתם לא שואפים להגיע למידע אישי, אתה מגיע למידע עובדתי, סטטיסטי, גיל הנהג כאלה דברים - - -

<עמי רוטמן: לגבי המידע הסטטיסטי אין בעיה גם מבחינת משרד המשפטים.

<עמי רוטמן: יש גם כמה פנים של מידע אישי שלפעמים צריך כדי לבצע את ההצלבות.

<עמי רוטמן: בנקודות האלה אנחנו עדיין ב - - -

אורי מקלב: אבל אני מקווה שאני לא אצטרך להגיע לחקיקה, אני אומר את זה לחברי, חבר הכנסת חיים ילין, שתחייב את הגופים השונים להביא את המידע.

אורי מקלב: למשל כמו חברות הביטוח, יכול להיות, אני לא יודע מה שיתוף הפעולה, הם נמצאים פה או לא, אבל יכול להיות שאנחנו עלולים או עשויים להתקל בהתנגדות או בחוסר שיתוף פעולה.

אורי מקלב: יכול להיות שמה שאנחנו נצטרך לעשות זה לחייב גופים שונים שאתם תחשבו שאלה באמת חשובים, שהמידע צריך להגיע מהם, וצריך לחייב אותם להעביר אותו בגלל שיש לזה חשיבות - - -

<עמי רוטמן: לפני שהתחלנו את המהלך את הניסוח הפורמלי של התקנות פנינו לכל הגופים הרלוונטים אז, אגב, אנחנו כבר חושבים על גופים נוספים היום, לראות מה העמדה שלהם.

<עמי רוטמן: למעשה, אף גוף לא התנגד, כמובן מפני שיש לו את המידע.

<עמי רוטמן: אם גוף אין לו את המידע הוא כמובן לא יהיה חייב להביא אותו ולהמציא מידע - - -

אורי מקלב: במידה שאתם חושבים ואין ויכוח מקצועי אם יש את המידע או לא, אם הוא רלוונטי או לא - - -

<עמי רוטמן: בעיקרון לא הייתה התנגדות ככל שאנחנו יודעים עד היום.

<עמי רוטמן: עכשיו יוצאים עוד גופים, זה משהו של החודשים האחרונים, אני מקווה, בסך הכל יש - - -

אורי מקלב: תן לי רק להשלים את הנושא הזה של המידע שנסחבנו אליו ונבקש מעורכת דין טליה אגמון ממשרד הבריאות.

אורי מקלב: אנחנו מכירים את הידע שלך בנושא בתי חולים ומאגרי המידע, אז אם את יכולה להשכיל אותנו בנושאים האלה.

<טליה אגמון: תודה.

<טליה אגמון: סליחה על האיחור, אז לא שמעתי דברים שנאמרו בהתחלה.

<טליה אגמון: משרד הבריאות מפעיל כבר כמה שנים באמצעות מכון גרטנר רשם לאומי לטראומה, ואוסף מידע שהוא לא מידע מזוהה ברמה כזאת על נפגעים שמגיעים לבתי חולים.

<טליה אגמון: יש רשמות שזה התפקיד שלהן בחיים, הן אוספות את המידע ומעבירות אותו לרשם.

<טליה אגמון: לרשם יש מימון גם ממשרד הבריאות, גם בתי החולים משתתפים וגם הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים משתתפת בתחזוקה שלו ולמעשה אפשר לומר שבלי ההשתתפות שלה זה לא היה מתקיים.

<טליה אגמון: כמובן שפה כן עולה השאלה שהוזכרה כאן האם המידע הוא מזוהה או לא מזוהה וכמה הפגיעה בפרטיות יכולה להגרם ואנחנו אוספים מידע ברמה שלדעתנו לא פוגעת בפרטיות, אבל לפעמים אם גוף אחר רוצה לקבל מאתנו פריטי מידע מסוימים ויש לו פריטי מידע אחרים, אז ההצטברות של הפריטי מידע השונים, בוודאי במסות גדולות של מידע, שדובר כאן על ה-big data, יכולה להביא לזיהוי של אנשים שאנחנו, פה על השולחן נאמר שזאת לא המטרה.

<טליה אגמון: אז אני מניחה שאם יש פה ושם התנגדויות למסור מידע הן לא בגלל הרמה העקרונית, אלא מגופים שחושבים שאסור להם למסור את המידע הזה.

<טליה אגמון: ופה כן יכול להיות שנדרשת חקיקה שתתיר להם למסור אותו או תחייב אותם למסור אותו, אם הם רואים שהמסירה שלו היא בעצם מהווה הפרה של הפרטיות של אנשים שעליהם המידע.

<טליה אגמון: אנחנו מסכימים, כמובן, שהמידע הוא מאוד חשוב.

<טליה אגמון: מאוד חשוב הניתוח, גם של המידע שמגיע מהשטח לגבי איפה היו התאונות והחומרה שלהן, אבל זה בטריטוריה של גופים אחרים שמתכללים מידע שהם מקבלים מאיתנו.

<טליה אגמון: אצלנו המידע חשוב לגבי אופן הטיפול בנפגעים ושיפור האיכות של השירות הרפואי שניתן לנפגעי תאונות דרכים כדי למזער ולצמצם את הפגיעות הקשות כמה שאפשר.

<טליה אגמון: זה פחות או יותר ברמה כללית, מה שנעשה במשרד הבריאות בנושא הזה.

<טליה אגמון: אם יש שאלות יותר קונקרטיות אני אשמח להתייחס.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: אנחנו באמת נפנה למשרד לביטחון פנים ולמשטרת ישראל, שחקנים מרכזיים בנושא הזה.

<עדי זלדס: שלום, אני מאגף התנועה, קוראים לי עדי.

אורי מקלב: אני מאתגר אתכם בשאלה.

אורי מקלב: האם אתם עושים שימוש במידע שיש לכם מבחינת הניתוח נתונים ודברים בסגנון כזה?

<עדי זלדס: יש הרבה גופים שגם מיוצגים כאן שעוסקים בבטיחות בדרכים וכל אחד באמת עוסק בדברים שקשורים לתחום אחריותו.

<עדי זלדס: המשטרה אמונה ואחראית על כל הנושא של חקירת תאונות דרכים מצד אחד, ואכיפה מצד שני.

<עדי זלדס: הנתונים הם חשובים לנו בצורה מהותית לביצוע העבודה שלנו בצורה טובה.

<עדי זלדס: גם לנו חשוב, מה שנאמר פה, לחזות את התאונה הבאה, להיות שם לפני, לפעול שם בהיבט האכיפתי עוד לפני.

<עדי זלדס: כמובן, גם גורמים אחרים צריכים את זה, גם בהיבט של התשתיות וגם בכל ההיבטים המניעתיים האפשריים, כל גוף בתחום שלו.

<עדי זלדס: אנחנו התחלנו במשטרה להקים מאגר מידע כזה באמצעות הנתונים שיש לנו בתוך המשטרה והם נתונים שאנחנו קיבלנו ממקורות חיצוניים.

<עדי זלדס: זה לא מספיק.

<עדי זלדס: לא מספיק.

<עדי זלדס: אנחנו פיתחנו גם מערכת שמאפשרת מיקוד אכיפה באמצעות הנתונים האלה, ניתוח של הנתונים, אבל אנחנו מודעים למגבלות שיש לנו בהיבט של הבסיס של הנתונים.

<עדי זלדס: חסר לנו מאוד נתונים של חברות ביטוח.

<עדי זלדס: חסר לנו מאוד הנתונים מחברת גרטנר.

<עדי זלדס: אנחנו מנסים להשיג אותם עד היום ללא הצלחה בגלל כל הבעיה הזאת של הרגישות של הפגיעה בפרטיות, וברור שברגע שמצליבים ומעבים את המידע שיש אצלנו אז יש פה איזה חשיפה מסוימת של פרטיות.

<עדי זלדס: וצריך באמת, אולי הדרך היחידה להתגבר על זה זה באמצעות חקיקה.

<עדי זלדס: אבל צריך להבין פה שהמידע הזה הוא קריטי ומאוד מאוד חשוב כדי למנוע פה את המת הבא.

<עדי זלדס: זה מאוד מאוד חשוב.

<עדי זלדס: ולכן, אם זה נדרש על ידי חקיקה או כל אמצעי אחר, כל מה שיוכל לקדם את זה, חשוב לנו מאוד.

<עדי זלדס: חשוב לי גם לציין, הרשות הלאומית חשוב לה להקים את המאגר אצלה, מתייחסת לזה כאל מאגר לאומי שכל מי שרואה מידע מקבל בחזרה הרבה יותר וזה חשוב.

<עדי זלדס: אני לא ממעיטה בערך של זה.

<עדי זלדס: אבל אנחנו כמשטרה חשוב לנו גם שהנתונים ישבו אצלנו כדי שנוכל לעשות את העבודה אצלנו, לא להיות תלויים בגופים חיצוניים שיעשו עבורנו תחקורים לפי בקשה.

<עדי זלדס: חשוב לנו נגישות למידע הזה ולבצע באמת את הניתוח כדי לעשות את העבודה שלנו יותר טוב ובסופו של דבר להציל חיים.

אורי מקלב: אתם מפרסמים את הניתוחים שיש לכם?

אורי מקלב: מעבירים את זה לאיזה גופים?

<עדי זלדס: אנחנו מעבירים באופן שוטף את כל הנתונים שלנו ללמ"ס, משם גם גופים אחרים ניזונים.

<עדי זלדס: ואנחנו עושים את הניתוחים שלנו לצורך מיקוד האכיפה שלנו וכמובן לפניות של הציבור דרך חופש המידע.

<עדי זלדס: כל פניה אנחנו נותנים לפי - - -

אורי מקלב: את יכולה להביא לנו איזה דוגמא של מידע שאספתם ומתוך זה הגעתם למסקנה שהגופים הרלוונטיים באמת יכולים לפעול בעקבות כך בנושאים ולשנות את הדברים ולמנוע דברים.

אורי מקלב: אני מניח שכביש, צומת אדום או משהו מעין זה, כביש מסוכן, זה נתונים שאני חושב שהדברים האלה ברורים.

אורי מקלב: אנחנו מדברים קצת מעבר לכך.

אורי מקלב: משהו שרק באיסוף נתונים מוצאים את זה בניתוח נתונים.

אורי מקלב: דברים קצת יותר שלא היו דברים שמובנים מאליהם, לא ברורים מאליו.

<עדי זלדס: המערכת הזאת שדיברתי עליה שמסתמכת על כל הנתונים ובעצם נותנת סוג של חיזוי, סוג של מיקוד, נותנת את זה בכל מיני היבטים.

<עדי זלדס: גם היבטי תשתית למשל שיש לנו מוזנים לתוך המערכת ובאמת לאחרונה אנחנו הפקנו באמצעות המערכת מוקדי סיכון ברמת התשתית והעברנו אותם לנתיבי ישראל.

<עדי זלדס: יש להם גם את הנתונים שלהם.

<עדי זלדס: המטרה היתה שיצליבו אותם עם הנתונים שאנחנו נותנים להם וכוחות משותפים באמת יתמקדו בעשייה התשתיתית איפה שבאמת מסוכן.

<עדי זלדס: אז זה נתונים שאנחנו באמת נתנו להם ביוזמתנו.

<עדי זלדס: כמובן, יש פה את העניין של חוק חופש המידע, לא כל דבר אפשר לתת, אבל יש נתונים שאפשר לשתף בין הגופים.

<עדי זלדס: בהחלט רצוי וחשוב לעשות את זה.

אורי מקלב: מה לפי דעתכם, אתם כמשטרת תנועה, בנתונים שאתם מפרסמים על מספר התאונות, על אזורי התאונות, כמה אתם חושבים שהם קרובים למה שקורה בשטח?

אורי מקלב: באיזה רמה האחוזים?

<עדי זלדס: התאונות הקטלניות וחמורות - - -

אורי מקלב: אני חושב שאסור לנו רק להתמקד בתאונות הקטלניות כבר אמרו את זה קודם.

אורי מקלב: התאונות הקטלניות הם באמת מדידים מאוד ויכול לראות והדברים ברורים, אבל דווקא התאונות האלה שחוזרות ונשנות שהן לאו דווקא, מספיק מי שמלווה פצוע אחד שלא נחשב קשה, אלא פצוע בינוני.

אורי מקלב: ופצוע קל יודע מה זה פצוע קל, כמה השלכות, למה זה מתגלגל.

אורי מקלב: לא צריך להגיע לדברים קטלניים שהם באמת, אנחנו, קל לנו אולי רק לספור אותם ולהתמודד.

אורי מקלב: אני חושב דווקא צריך לאתגר אותנו דווקא התאונות הלא קטלניות או לאו דווקא התאונות הקטלניות, התאונות האלה שהן דרגות שונות והן גם לכל מבחן, כשאנחנו נגיע פעם לנושא הכלכלי, והרי ודאי בסופו של דבר, כל המאגרי מידע זה שאלה של תקציבים.

אורי מקלב: מישהו שיעשה את האיזון בין מה שעושים בתקציבים למה שעולה למדינה ההתמודדות, בין אם זה נושא של הרכוש, בין אם זה נושא של גוף.

אורי מקלב: בסופו של דבר, מניעה וכל השקעה היא לעין ערוך מצדיקה את עצמה מבחינה כלכלית, אבל לא צריך להגיע לזה.

<עדי זלדס: אתה צודק לחלוטין.

<עדי זלדס: היום באמת כל תאונה קטלנית וחמורה נחקרת והנתונים עליה מדויקים.

<עדי זלדס: התאונות הקלות אנחנו יודעים שההבדל בין תאונה קלה לבין תאונה קטלנית או חמורה יכול להיות הבדל מאוד מאוד קטן, ולכן חשוב לנו גם הנתונים האלה וחשוב לנו מאוד לנתח אותם.

<עדי זלדס: רוב הנתונים האלה יושבים בדרך כלל בביטוח כי מן הסתם הבנאדם מגיע לתבוע את החברה ולקבל את הכסף לתיקון - אם זה פחחות, אם זה משהו אחר.

<עדי זלדס: כל הנזק בלבד לא מגיע אלינו.

<עדי זלדס: מגיע אלינו מדיווחים פה ושם, אבל המסה העיקרית לא נמצאת אצלנו.

אורי מקלב: אני מדבר עכשיו לאו דווקא על תאונות פח אני מדבר גם כן על תאונות שהן מפח והלאה.

אורי מקלב: קלות, אני לא יודע מה זה נקרא קלות או לא קלות.

אורי מקלב: אני באמת לא מדבר על קלה-קלה, אבל גם זה אתה צריך לעשות.

אורי מקלב: בסופו של דבר בעידן טכנולוגי שיש היום איסוף נתונים בדברים אחרים, בנושאים שונים אנחנו אוספים הרבה מידע ויש לנו את האפשרות להתמודד עם זה.

אורי מקלב: אין טעם ואין עניין לאסוף מידע כשאין את האפשרויות הטכנולוגיות היישומיות או לעשות עם זה איזה ניתוח.

אורי מקלב: אבל כשיש היום את האפשרויות האלה ועושים את זה בכל מיני גופים אחרים או בדברים אחרים.

אורי מקלב: אם ניקח נושאים מקבילים לנו, לאו דווקא נושאים ביטחוניים, יש היום הרבה, משתמשים היום כדי להתייעל.

אורי מקלב: ניקח את החברות הפרטיות או ניקח את הגופים היום, את הרשתות, החברות האלה שהן היום נמצאים בעידן הטכנולוגיה, הפלאפונים, בין אם זה גוגל ובין אם זה פייסבוק.

אורי מקלב: איך הם יודעים כשמגיע מידע כלכלי, איך הם יודעים להשתמש בכל משהו, בכל פיסת מידע שיש להם.

אורי מקלב: הם יודעים לנתח את זה כדי להגביר את ההכנסה הכלכלית שלהם.

אורי מקלב: בוא נלמד מהם.

אורי מקלב: למה שלא נעשה את הדבר הזה בשביל להציל נפשות, בשביל למנוע פציעות.

אורי מקלב: וזה קיים, זה קיים לצרכים כלכליים, קיים לצרכים האלה.

אורי מקלב: אנחנו יכולים לקחת מהם דוגמא.

אורי מקלב: כשמגיע נושא כלכלי איך אנחנו יודעים למנף את הידע הטכנולוגי.

אורי מקלב: אנחנו ישבנו אתמול בישיבה בנושא פייסבוק.

אורי מקלב: אנחנו יושבים מטבע הדברים של ועדת המדע.

אורי מקלב: זה הרי מפעם לפעם גם נחשף לציבור המידע שיש.

אורי מקלב: המידע שיש זה מגיע עד ניתוח אופי, זמנים, שעות, מצבי רוח, סביבה.

אורי מקלב: הדברים האלה, אנחנו צריכים לקחת אותם, ואין לי ספק, אני יותר ויותר מרגיש שאנחנו מפספסים דבר.

אורי מקלב: אולי חיפשנו, מה שנקרא בלשון התנ"ך, אתונות ומצאנו מלוכה.

אורי מקלב: חיפשנו אולי דברים קטנים איך הטכנולוגיה יכולה להיות שותפה ואני לאט לאט מתחיל להפנים לעצמי שזה לא רק שהיא צריכה להיות שותפה היא יכולה להיות המובילה.

אורי מקלב: המובילה האמיתית בנושא של הטכנולוגיה.

אורי מקלב: וזה משתלב גם כן שאנחנו, הכל נהפכים, הטכנולוגיה מתפתחת בנושא הרכב, בנושא הכבישים מתפתחת מאוד וגם הגורם האנושי כבר נהיה תלוי בזה.

אורי מקלב: כשאנחנו ניתחנו את הנושא של שכחה ברכב שזה יושב עלי, מעיק עלי מאוד הנושא של ששה ילדים או שש קורבנות טהורות, נשמות צעירות שהלכו לעולמם בכאלה - - - ושמענו ונפגשנו עם ההורים וראינו את הדברים האלה.

אורי מקלב: ומה הם אומרים כולם?

אורי מקלב: היסח הדעת בגלל מה שקורה היום.

אורי מקלב: היום אדם לא נוסע לעבודה, הוא לא בדרך לעבודה, אלא הוא כבר עובד בדרך.

אורי מקלב: הוא כבר בתוך הדרך עובד.

אורי מקלב: הוא שקוע שם ושם זה קורה, ולכן אם הטכנולוגיה ככה משפיעה עלינו וככה מובילה אותנו אז אנחנו צריכים באם זה לטוב אז זה גם אנחנו צריכים גם לדעת גם לדברים האחרים.

אורי מקלב: משרד התחבורה, נמצא נציג של משרד התחבורה.

<צור אהרון: שמי צור אהרון, ראש אגף התקשוב של משרד התחבורה.

<צור אהרון: אנחנו מלווים בהיבט של החקיקה את הרשות הלאומית, שותפים ומייעצים להם בכל מה שקשור.

<צור אהרון: באמת אנחנו מאמינים שברגע שישוחרר צוואר הבקבוק מול משרד המשפטים ויוכל להיות מוקם אותו מאגר נתונים שאליו ידווחו בעצם כל בעלי העניין.

<צור אהרון: בכוונה אני מגדיר בעלי העניין, כל מי שידווח גם יוכל להשתמש בזה, וכמו שנאמר פה קודם הסינרגיה הזאת תיצור לנו בסיס נתונים קודם כל שיציל חיים, אבל לאחר מכן הוא גם בהחלט יוכל לשמש כפלטפורמה לעסקים.

<צור אהרון: מזה, ברגע שיהיה בסיס נתונים כזה, אפשר כמובן לתרום לכלכלה ולמשק כי יש שם ערב רב של נתונים שאפשר לעשות בהם הרבה דברים.

<צור אהרון: אנחנו שקופים ומעבירים באופן קבוע נתונים בהתאם לדרישה של הרשות, כל הנתונים שיש לנו, אבל לנו אין נתונים בתחום הבטיחות או בתחום התאונות.

<צור אהרון: אנחנו מספקים להם נתונים סטטיסטיים על כלי הרכב, על ביקורות שעושים על כלי רכב, אבל לא בתחום התאונות באופן ישיר.

<צור אהרון: כל מאגרי המידע של משרד התחבורה בהתאם לדרישה של הרשות פתוחים והם מקבלים מאיתנו כל מה שהם צריכים.

אורי מקלב: אני שואל אם אתה לא חושב שצריך להיות גורם אחד בסופו של דבר, מה אתם עושים עם הניתוח הזה, אני מתחיל להרגיש שאולי כל אחד אוסף, משטרה אוספת, משרד התחבורה אוסף נתונים וכל אחד יש לו נתונים, אבל אם לא צריך להיות איזה גורם אחד שהוא זה שיביא לזה.

<צור אהרון: הגורם האחד לעיריית המשרד זה הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

<צור אהרון: זה מהות תפקידה.

אורי מקלב: אם זה באמת הדברים הנכונים אז אני חושב שגם צריך לתכלל.

אורי מקלב: משטרת ישראל מעבירה ללמ"ס, ללמ"ס צריך להעביר, אבל יש גם דברים שצריך להעביר גם מיידית לאותה רשות שהיא תתכלל את הכל.

אורי מקלב: דברים שמודיעים שהם יסחרו משם את המידע אני חושב שצריך להטמיע בגלל שאז גם השיח הוא לא בין - - - לא צריך את המתווך הזה של הלמ"ס באמצע.

אורי מקלב: בגלל שאם מתוך המידע צריך לשפר את המידע, צריך להכווין את המידע שיש אז הגורם המקצועי הזה, שבמקרה הזה אני גם תומך מאוד שתהיה הרשות, היא זאת שגם צריכה לעמוד ישיר וגם צריך לכוון את זה ואתם צריכים לכוון את זה שהמשרדים הרלוונטים והמקומות שיש להם נתונים רלוונטיים יעבירו, גם אם מעבירים למקום שהוא כללי בגלל עוד דברים לא רק בגלל המלחמה בתאונות דרכים, בגלל נושאים כלכליים ועוד דברים כאלה, סטטיסטיקות של רכבים, שנת ייצור, יכול להיות שזה לא, שזה גם צריך להיות, זה גם חלק.

אורי מקלב: אבל עדיין כשאנחנו מדברים על גורם מתכלל זה שכל הגופים מעבירים אליו ויכול להיות לעוד דברים, אבל אליו זה המקום המרכזי שצריכים להעביר אליו ואז הדיאלוג גם ביניהם, לא דווקא בתור המתווך.

אורי מקלב: אנחנו צריכים קצת להתקדם.

אורי מקלב: בטרם, יש כאן נציגות בטרם?

<אסתר גולן: אסתי גולן, מנהלת אגף מחקר ופיתוח בארגון בטרם.

<אסתר גולן: הוזכר פה על ידי מנכ"ל הרשות נושא של משפחה בטוחה והזכרתם גם את הנושא של תאונות חצר וילדים, אז אני רוצה רגע לדבר בשם הילדים.

<אסתר גולן: אנחנו מדי שנה ושנה, בשנת 2015, 115 ילדים נהרגו מתאונות דרכים.

<אסתר גולן: אנחנו מדברים על תאונות דרכים, בית ובכלל הזירות.

<אסתר גולן: אנחנו מדברים על 500 ילדים שמגיעים מדי יום לחדרי המיון עקב תאונות, כמחציתם עקב תאונות דרכים.

<אסתר גולן: מתחילת 2016 עד נכון לסוף אוקטובר, 46 ילדים נהרגו מתאונות דרכים.

<אסתר גולן: זה לא כולל תאונות אופניים עצמיות שאין בהן מעורבות של כלי רכב.

<אסתר גולן: ארגון בטרם, ואני מאוד מברכת על הדיון הזה, השכיל והבין את החשיבות של הנתונים כתשתית בסיסית לקידום מניעה ומדיניות מותאמת כדי למגר את הנושא של תאונות בכלל ותאונות דרכים בפרט.

<אסתר גולן: ואנחנו, כמו הרבה מאוד מהגורמים שיושבים פה מנהלים מאגרים בנושא.

<אסתר גולן: אנחנו עוסקים יום יום בהצלת ילדים על בסיס המאגרים האלה והמידע הזה.

<אסתר גולן: אני אתן פה דוגמא.

<אסתר גולן: יש לנו במסגרת פרויקט של איסוף נתוני היפגעות ובטיחות ממוצרים, שיתוף פעולה עם משרד הכלכלה - מנהל תקינה ובמסגרת המידע שהגיע אלינו על מושב בטיחות שמוגדר כמושב בטיחות, אבל מדובר בפיסת בד שהדבר האחרון שהיא עושה היא מעניקה בטיחות לילד ברכב אז אנחנו בפעילות משותפת עם מנהל תקינה שהוציא אזהרה לציבור בעצם בלמנו את ההפצה של המוצר הזה לציבור.

<אסתר גולן: זו דוגמא אחת דווקא מהתחום של נתוני הבטיחות, אבל גם בשיתופי הפעולה שלנו עם הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים ועם משרד החקלאות שעושה היום פעילות ענפה בנושא של מיגור תאונות בכלל ותאונות חצר, דריסה לאחור בפרט, ביישובים הבדואים בדרום.

<אסתר גולן: ממקדים את הפעולה ביישובים הספציפים, באזורים ספציפים על פי נתוני ההיפגעות והנושא הזה הוא קריטי.

<אסתר גולן: הנושא של השימוש הוא לא פחות חשוב מכל ההיבט של האיסוף שעלה פה קודם.

<אסתר גולן: ואנחנו כבר עוסקים בנושא הזה ביום יום.

<אסתר גולן: בשעה טובה ומוצלחת, התכנית הלאומית לבטיחות ילדים אושרה, היא כלולה בתקציב והיא תתחיל לפעול החל מ-2017.

<אסתר גולן: במסגרתה יוקם מערך לאומי לנתוני היפגעות ובטיחות ילדים.

<אסתר גולן: הוא כולל גם נתונים של היפגעות ובטיחות דרכים.

<אסתר גולן: וכמובן שאם המאגר הזה יצליח לקרום עור וגידים ולהיות מנוהל, אנחנו כמובן רואים חשיבות גדולה שיהיה חיבור בינו לבין המערך הכולל כדי שבאמת נוכל לראות גם על הקשרים בין תאונות דרכים לבין תאונות נוספות שקיימות.

<אסתר גולן: אנחנו יודעים שיש קשר בין אוכלוסיות מוחלשות, אוכלוסיות בסיכון, במצב של עוני ואוכלוסיות ספציפיות לגבי היפגעויות ספציפיות, ואם יש חיבור גם בין הנושא של דרכים לנושאים אחרים זה קריטי שתהיה השותפות הזאת והחיבור בין הדברים.

אורי מקלב: איך אתם בודקים את זה מקצועית שמנתחים אופי של תאונות דרכים או היפגעות אצל הילדים?

אורי מקלב: אני מבין שהגורם האנושי הוא בסדר, חוסר מידע, חוסר מודעות, חינוך, אבל כשמדברים על מה שאנחנו יותר רוצים להגיע כאן: תנאי סביבה, תנאי כביש, תנאי דרך ועוד דברים, מזג אוויר, איך אתם באמת יודעים לאסוף את הנתונים האלה ולנתח אותם ולהביא אותם למיצוי.

<קריאה: זה בדיוק נראה גם מתוך התסקירים שלנו וניתוחי התאונות הקטלניות אצלנו בדיוק מה היה, מה היו הנסיבות, הדרך, התנאים ובסיס המידע בסוף, הוא מגיע בחלק גדול מהרשות יחד בהתאם עם הניסיון שלהם בעצם בהדרכות - - -

<קריאה: מדברים על משהו אחר.

<אסתר גולן: אני מדברת למשל, יש לנו תכנית בחלק משמעותי מבתי החולים, והיא הולכת ומתרחבת, של מפגש עם משפחות שהילד שלהם אושפז בבית החולים וההורים גם עוברים מעין שיחה שבמהלכה דולים מידע שהוא משמעותי להבין את נסיבות התאונה.

<אסתר גולן: הועבר פה בוועדה דו"ח היפגעות על ילדים בחברה הערבית, יש שם נתונים גם מתוך המאגר הזה, שבעצם ממש מראים מה מוביל לתאונה וכמובן, המידע הזה עוזר לנו ולשותפים שלנו בתחום כדי לעשות מניעה ולקדם מדיניות מותאמת.

<אסתר גולן: זו דוגמא אחת.

<אסתר גולן: הנתונים שאנחנו אוספים היום בחלק מבתי החולים במלר"ד עם ילדים, יש איזשהו מפתח בסיסי שמוציא אפיונים מיוחדים על נסיבות התאונה שעוזרים לנו להבין על האוכלוסיה, איפה זה קרה, לקבל קצת מידע מעבר כדי שנוכל באמת להסיק ממנו.

<אסתר גולן: למשל, אנחנו יודעים שילדים באוכלוסיה החרדית נפגעים יותר כהולכי רגל, ומן הסתם גם אפשר להבין את זה בהקשר, מבחינת השימוש בכלי רכב.

<אסתר גולן: אנחנו יודעים לאפיין את ההיפגעות ופה גם נכנסנו למחקר שהוא יותר מעמיק, כמו בתחומים נוספים שאנחנו עושים.

<אסתר גולן: אבל כן, כניתוח ראשוני ומיידי, זה עוד משהו שמאוד חשוב לי להגיד, אנחנו אוספים את הנתונים האלה ברמה היום יומית - - -

אורי מקלב: פעם פניתי למנהל אגף בעיריית ירושלים שהוא היה לפני זה בכיר מאוד במשרד התחבורה וביקשתי לפעול בעקבות פניות שהיו, להכין או לקבוע מעבר חצייה ברשות תמרור כדי שיוכלו באמת לציין מעבר חצייה במקום.

אורי מקלב: הוא אמר לי, לא אני לא רוצה מעבר חצייה.

אורי מקלב: שאלתי אותו, למה אתה לא רוצה מעבר חצייה?

אורי מקלב: הוא אמר, תשמע, רוב הפגיעות בהולכי רגל הן במעבר חצייה אז אני לא רוצה להוסיף מעבר חצייה.

אורי מקלב: עד היום זה עומד לי- - -, כמובן כשרוב ההולכי רגל זה רק מראה, טוב אז עוברים במעבר חצייה, אז כשיש תאונות אז במעבר חצייה אז מה - - - אבל ודאי אחוז מי שלא עובר במעבר חצייה להיפגע כהולך רגל הוא הרבה יותר גבוה ממעבר חציה, אבל להגיע לכאלה מסקנות, זה נכון שאת אומרת למגזר כזה, למגזר אחר, ודאי שכן, הוא מגיע לצפיפות, מגיע למספר ילדים לאותו נושאים, וגם מודעות, אני לא רוצה באמת להרפות את ידיו של אף אחד.

אורי מקלב: מודעות וחינוך זה דברים מאוד מאוד חשובים ואם יש מדיה שמפרסמים והיא לא מגיעה לחלק מהמגזרים אז צריך לראות איך זה מגיע אליהם.

אורי מקלב: אני מאוד תומך שכל אחד יכול לנתח במקצועיות אצלו, אבל בסופו של דבר אין ספק שצריך להביא אותם לגורם אחד שצריך לתכלל הכל.

אורי מקלב: זה חשוב ניתוח מקצועי מההיבט, אבל זה צריך בסופו של דבר להיכנס לתוך איזה מערכת שמתכללת את זה ומנתחת את זה מכל ההיבטים שלה וזה רק מפרה את זה וזה רק משביח את הנתונים האלה.

<אסתר גולן: זאת היתה החשיבה שלנו בנושא של בטיחות ילדים ולא רק בטיחות ילדים בדרכים.

<אסתר גולן: כי גם כשמדברים על תאונות ילדים בכלל, בכל הזירות, יש הרבה מאוד גופים שאוספים מידע והמדינה לא יודעת להוציא מזה תוצר כי הרי התקציב שלנו מוגבל ואם צריך להבין שיש תופעה של שכחת ילדים, אבל להבין שהתופעה של טביעות ילדים היא הרבה יותר משמעותית, אם לא יהיו נתונים כאלה המדינה לא תדע איפה להשקיע את המשאבים שלה בהשכלה.

<אסתר גולן: אני רק רוצה לציין, דיברת על דריסות חצר, דריסות לאחור ודיבר פה חבר הכנסת עמאר על תקופות שהיו 16 ו-19 ו-17 הרוגים, אז בשנים האחרונות מאז שהתחיל הפרויקט בעיקר באזור דרום, המספרים האלה ירדו והצטמצמו.

<אסתר גולן: שנה שעברה היו רק 4 הרוגים, אני לא מזלזלת באף הרוג.

<אסתר גולן: השנה אנחנו עומדים על 5 הרוגים מהמגזר הערבי.

<אסתר גולן: יש תוצאות לעבודה שהיא לאו דווקא עם טכנולוגיות, אבל בהחלט תואמת מידע.

<אסתר גולן: רק ככה ידענו לאיזה רשויות להגיע ועם איזה פרויקטים לסייע לקהילה במוגבלות אבל בשינוי תרבות.

אורי מקלב: חשוב מאוד.

אורי מקלב: כל מה שהגעתם למידע, והאוסף שאתם אספתם, כמה שהוא באמת אנחנו יודעים אותו טוב, בטכנולוגיה יותר מתקדמת, היא מהירה יותר והיא יכולה להיות נכונה גם בעבר והיא תהיה יעילה יותר ויישומית יותר.

<אסתר גולן: נכון.

<אסתר גולן: צריך לשלב את האסטרטגיות, לא רק לשכוח את הגורם האנושי.

אורי מקלב: יופי, תודה.

אורי מקלב: ממגן דוד אדום יש כאן נציג, בבקשה, לכם יש מידע?

<גיל מושקוביץ: גיל מושקוביץ, סמנכ"ל מבצעים.

<גיל מושקוביץ: לנו יש הרבה מאוד מידע.

<גיל מושקוביץ: אנחנו הצענו לרשות להעביר אליהם, מבחינתנו המידע שלנו הוא שקוף, אפשר להעביר אותו לכל דורש רק שצריך לטייב את הנתונים.

<גיל מושקוביץ: צריך לעשות איזשהו תהליך של טיוב הנתונים.

<גיל מושקוביץ: אנחנו הצענו להעביר אותו דרך מכון גרטנר או מנגנון כזה כמו שבתי החולים מעבירים כדי שיוכלו לעשות פעולות נכונות עם המידע ולאסוף אותו בצורה תואמת.

<גיל מושקוביץ: סך הכל צוותי מד"א בסוף מגיעים לכל זירות התאונה.

<גיל מושקוביץ: כל תאונת דרכים בארץ שיש בה נפגעים או חשש לנפגעים, מגיעים צוותים שלנו כך שאנחנו יודעים לסמן את המיקום של התאונה, מה היה המנגנון של התאונה, מספר הנפגעים מצבם וכולי, שזה יכול לסייע מאוד בניתוח.

<גיל מושקוביץ: אנחנו העברנו פנייה כזאת לרשות הלאומית לבטיחות בדרכים ואנחנו ממתינים לראות מה הם בדיוק רוצים לעשות עם זה.

<עמי רוטמן: אגב, מי שמימן את המערכת הזאת זה הרשות.

<עמי רוטמן: לפני כמה שנים, על מנת בדיוק לטייב את הנ.צ. של התאונה ומהירות הגעה ו- - -

אורי מקלב: זה עוד מידע של גם מהירות הגעה למקום, אני, מבלי שאני רוצה להמעיט בחשיבות של הפעילות שלכם באופן המעשי, אבל בניתוח, אתם לא מנתחים את המידע, אתם רק עושים את הסטטיסטיקה של הגעה ו- - -

<גיל מושקוביץ: שני דברים.

<גיל מושקוביץ: אנחנו עושים גם סטטיסטיקה של הגעה, גם מנתחים לעצמנו כדי לדעת להעמיד, מבחינת זמני תגובה וכולי, להעמיד את הצוותים שלנו, או להקים תחנות חדשות.

<גיל מושקוביץ: אבל גם אנחנו העברנו ביחד עם מכון גרטנר, עשינו עבודה על תאונות דרכים, זמני הגעה לתאונות דרכים, אבל אפשר לעשות הרבה שימוש בנתונים שלנו לטובת הצרכים של הרשות כדי לנתח שעות התאונה, מיקומים.

<גיל מושקוביץ: כמו שתיארת, אם יש מקום מסוים שחוזר על עצמו בימים מסוימים, תאונה בין 6 ל-6:30 בבוקר.

<גיל מושקוביץ: הנתונים האלה קיימים אצלנו, צריך פשוט לטייב אותם.

אורי מקלב: אבל אף אחד לא מתעד את זה כשזה קורה כל זה או פער של חודשים או פעם בשנה.

<גיל מושקוביץ: אפשר לעשות את זה ברמה היומית.

אורי מקלב: נניח שזה קורה פעמיים בשנה במהלך השנה ואחרי זה רק פעם בשנה, בתקופה מסוימת רק פעם בשנה בגלל זווית שמש - - -

<גיל מושקוביץ: זה בדיוק העניין שצריך לעשות איזשהו טיוב שוטף לנתונים האלה.

<גיל מושקוביץ: לקחת, לעשות בהם שימוש נכון באמצעות מכון כמו גרטנר לדוגמא, שזה בדיוק המומחיות שלהם.

אורי מקלב: אין לי ספק בעניין הזה.

אורי מקלב: בלי לפגוע בכל אחד בחלק שלו, אם ניקח את כל המידע שיש לכם על מספר התאונות דרכים ואולי אפילו על הגדרתן, מבחינתכם, ודאי במפגש הראשון, גם עוד ארגוני הצלה יכול להיות שנמצאים בעניין הזה, ונעמיד אותם, נאסוף את כולם על שנה או שנתיים, ניקח אותם מול הנתונים הרשמיים שיש לנו, אתם הרי, הנתונים שלכם לא נכנסים ללמ"ס או למשרד, לא נכנסים, אין לי ספק שנמצא פערים גדולים.

אורי מקלב: יש לכם הרבה יותר מהנתונים שקיימים היום.

<גיל מושקוביץ: נכון.

<גיל מושקוביץ: המידע, אפשר להעביר אותו - - -

אורי מקלב: יכול להיות שהיתה לכם קריאה ובסוף היה פח זה גם יכול להיות.

אורי מקלב: אולי אפילו ביטלו יכול להיות - - -

<גיל מושקוביץ: אבל זה רשום אצלנו.

אורי מקלב: אבל זה רשום אצלכם.

אורי מקלב: גם הביטול הזה רשום.

<גיל מושקוביץ: אני מכיר את כל ההזנקות ומה נגמר עם התאונה הזאת.

<קריאה: הכוונה לקבל את המידע הזה גם לרשות, אגב, היתה לדעתי הבנה שזה עובר אלינו, אני פחות בקיא בקטע הסכמי, היתה הבנה שזה עובר אלינו, אבל עדינה יותר מנהלת תחום המידע אצלנו - - -

אורי מקלב: יותר ויותר אנחנו נחשפים - - - ספי דיין, הגענו עכשיו לעוד גורמים בעניין, איגוד קציני בטיחות תעבורה?

<ספי יוסף דיין: כן.

<ספי יוסף דיין: ספי דיין, איגוד קציני בטיחות ותעבורה.

אורי מקלב: קודם כל שדרגנו אתכם.

אורי מקלב: היום יש לכם הרבה יותר, לא בסוג הזה, במידע אחר שאתם אמורים לקבל, בעצם באיזשהו מקום השגנו אתכם בנושא של מידע על נהגים, עבריינים וכולי, אבל זה לא קשור ל - - -

<ספי יוסף דיין: הייתי שותף לזה 12 שנים.

<ספי יוסף דיין: אנחנו פעלנו לקידום העניין הזה לא ידענו מי בעצם הנהג שנוהג באוטובוסים שלנו שמסיעים את הילדים, לא ידענו מה העבר שלהם וזה היה מהלך מאוד חשוב.

<ספי יוסף דיין: אני מודה לאיתן כבל, כמובן, יושב ראש הוועדה, ולך ולעוד גורמים נוספים שהעבירו את התקנה לפני שבוע, חשוב מאוד.

<ספי יוסף דיין: אני רוצה לדבר על הטכנולוגיות.

<ספי יוסף דיין: טכנולוגיות, אני מדבר מהמקום של קצין בטיחות במועצה אזורית שמסיעה 5,500 תלמידים מדי יום.

<ספי יוסף דיין: תוך כדי העבודה שלי השוטפת בכל השנים, לא יכלתי לשלוט על המערכת הזו.

<ספי יוסף דיין: הייתי צריך לעשות מעקב אחרי נהג אז הייתי צריך לנסוע פיזית אחריו ולראות מה קורה.

<ספי יוסף דיין: ועשיתי את זה בשעה מסוימת, אבל לא יכלתי להיות באותו רגע נתון בכל המקומות, לא יכלתי להיות ופיתחתי לעצמי מערכות, לבד, פיתחתי מערכות שלדעתי המדינה צריכה לעשות את זה.

<ספי יוסף דיין: הכנסתי מצלמות לאוטובוסים כבר לפני 10 שנים.

<ספי יוסף דיין: הייתי הראשון במדינה, עם חברה ישראלית שיצרה פטנטים - - -

אורי מקלב: בהסעות תלמידים או בכל ההסעות?

<ספי יוסף דיין: בהסעות תלמידים בכל המועצות האזוריות.

<ספי יוסף דיין: הכנסנו מצלמות שאנחנו מתעדים ורואים ב-online והמידע נשמר חודשים אחורנית.

<ספי יוסף דיין: ועל פי זה הנהגים יודעים שאסור להם לעשות שום דבר כי יושב להם על הראש קטגור ותביעה אם הוא יעשה משהו לא בסדר ולראייה אנחנו תפסנו הרבה נהגים שעושים דברים.

<ספי יוסף דיין: ממש, עוברים באור אדום, לא עוצרים בעצור, מעורבים בתאונות שראינו בדיוק מה קרה שם והם לא במערכת.

<ספי יוסף דיין: שילבתי את הדבר הזה, איך שהתחלתי עם הסיפור הזה, עם חברה למערכת התראת התנקשות וסטייה מנתיב.

<ספי יוסף דיין: יש שתי חברות כאלה בארץ שאנחנו יודעים עליהן.

<ספי יוסף דיין: אחת מהן אני התחברתי אליהן.

<ספי יוסף דיין: ביקשתי מהם לממשק את המערכת של המצלמות עם המערכת שלהם.

<ספי יוסף דיין: אני מקבל התראות, ותוך כדי התראות, אני מקבל אותן גם אלי לפה, התראות חמורות שמעל 7 פעמים באותו רגע, זמן נהיגה.

<ספי יוסף דיין: הכנסתי קופסה ירוקה לאוטובוסים ששם אנחנו רואים, בעצם, את כל התנהגות הנהג, שזה מערכת ניהול ציי רכב, הכל אני יכול לראות, איפה הוא נמצא, באיזה מהירות.

<ספי יוסף דיין: אני מקבל את כל הנתונים ביחד עם שלוש החברות האלה שממשקתי ביניהן, את ה-safety של הנהג, את ההתנהגות של הנהג אם הוא נוהג לא בסדר.

<ספי יוסף דיין: הוא מקבל ציון ואחת לחודש אני יושב איתו ורואה מה קורה שם.

<ספי יוסף דיין: אני מקבל את המערכת של ההתראה בנקודה מסוימת הרבה פעמים יוצאים לשטח, לוקחים את כל מערכת ההנדסה שיש לנו ברשות, מגיעים ומגלים את הבעיה שישנה שם, משפרים אותה ומתקנים אותה.

<ספי יוסף דיין: המערכות האלה - - -

אורי מקלב: זה גם גורם מונע?

אורי מקלב: זאת אומרת, לא רק גורם שיש לך שליטה על הנהג זה בסדר, השאלה אם זה גם, אחרי 7 פעמים אז הוא אומר, אם ככה זה לא משפיע.

<ספי יוסף דיין: זה 7 פעמים זה שאני בודק בשטח מה קורה שם כי אם אני מקבל ממנו יותר מ - - - אני פעם בחודש יושב עם הנהג עם דף שיוצא לי מהאיתוראן ששם ה-safety של הנהיגה שלו.

<ספי יוסף דיין: אני יודע בדיוק לאתר מה הוא עשה לא נכון.

<ספי יוסף דיין: ואני אומר לו זה, חודש הבא לא יהיה.

אורי מקלב: אני, כשדיווחו שהואשם בזה הנהג שגרם לתאונה קטלנית 402 לפני שער הגיא, מה שחלק מהאשמה הכבדה שלו שמה שהוא מצא לנכון לעשות מיד אחרי התאונה, לנסות להשמיד את - - - אז אני, זה החלק שהמשטרה מסתכלת, אבל אני הסתכלתי על החלק הזה אמרתי ככה יש יכולות לנהגים גם לשנות את הנתונים.

אורי מקלב: אם זה הדבר הראשון שהוא עשה, מעבר לקרימינליות ולאטימות שיש פה בהתנהגות הנהג, אבל זה גם, כנראה שהם יודעים גם להתחכם.

<ספי יוסף דיין: אבל פה לא ניתן.

<ספי יוסף דיין: כי פה זה כבר נשמר במערכת שלי, זה בשרת, הוא לא יכול לעשות כלום.

אורי מקלב: אתה סיפרת או מישהו אחר, בשרון, שמפעיל הרבה אוטובוסים, וגם הממשק שיש לך עם מנהלי הבית ספר עם הילדים שעם התנהגות זה עובר למערכת בית הספר למנהל בית ספר.

<ספי יוסף דיין: שילבנו את זה עם בתי הספר.

<ספי יוסף דיין: אנחנו רואים בדיוק את ההתנהגות של הילדים.

<ספי יוסף דיין: יש לנו 4 מצלמות באוטובוסים, בכל אוטובוס.

אורי מקלב: השאלה אם אפשר להעביר את זה למגזר הפרטי, לנהגים.

<ספי יוסף דיין: היום זה רץ במועצות אזוריות - - -

אורי מקלב: אני חושב שהביטוח, בודק עכשיו שיש נהגים שמקבלים הנחות בביטוח אם הם מרכיבים - - - אני לא בקיא בזה כל כך, אבל אני יודע שיש דבר כזה שיש הנחות, יש איזה פיילוט או יותר מפיילוט, זה מסלול אולי שאפשר לקבל נהגים - - -

<קריאה: זה כבר שירות מסחרי פועל.

אורי מקלב: זה כבר פועל כמסחרי בעניין הזה.

אורי מקלב: זה הטכנולוגיה שכמה שתהיה יותר טובה - - -

<ספי יוסף דיין: המערכת שישנה היום היא מערכת רגילה של סטייה מנתיב או התנקשות בחזית, אבל אנחנו זיהינו שבזמן שמורידים ילדים מהאוטובוסים, הנהגים במראה לא יכולים לראות הכל, הם רואים ממש מצומצם, ובפניות ימינה הם היו דורסים ילדים בגלגל האחורי כי לא ראו את הילדים מתקרבים לחלק הזה.

<ספי יוסף דיין: ואני התקנתי, הראשון במדינה ובעולם בכלל, מערכת שהיא מורכבת על החלק האחורי של האוטובוס למעלה, בשני הקצוות, שניתן לראות את כל השטחים המתים, ממשקתי את זה למערכות האלה שיש לנו.

<ספי יוסף דיין: כרגע אנחנו בפיילוט של בערך 6 חודשים.

<ספי יוסף דיין: הנהג מקבל התרעה לפני שהוא רואה את הילד, הוא לא רואה את הילד במראה, ההתראה כבר קיימת מצפצפת לו והוא יודע מאיזה צד זה, ימין או שמאל.

<ספי יוסף דיין: אלה דברים שאנחנו עושים אותם לבד - - -

אורי מקלב: זה עוד משהו תוספת, זה חוץ מהמאגר מידע הכל, השאלה מה אתה יכול לתרום למאגר מידע בנתונים שאתה עושה, פועל מול הנהגים.

<ספי יוסף דיין: אני אומר, דיברנו כאן קודם ואמרו שעוברים באור אדום וכל הסיפור הזה.

<ספי יוסף דיין: חבר'ה, יש היום רכב אוטונומי.

<ספי יוסף דיין: הרכב האוטונומי הוא כרגע לא יוצא לשוק כי הוא צריך לעשות את הבדיקות, אבל הוא בינתיים, נהיגה, הוא עוצר, הוא לא עובר באדום, הוא עושה הכל ואין תאונות כמעט.

<ספי יוסף דיין: חוץ מתאונה שלא הייתה, עם השמש.

<ספי יוסף דיין: היום אפשר לממשק את המערכות האלה לרמזורים ולכל.

אורי מקלב: דרך אגב שם גם התאונה היתה עם השמש - - -

<ספי יוסף דיין: נכון אז בסדר גם אני לא רואה בשמש - - -

אורי מקלב: אני לא יודע מה בדיוק הסיבה, אני יכול גם להבין, שזה גם עוד אתגר, לאותו רכב אוטונומי לקחת בחשבון, המחשוב צריך לקחת בחשבון גם זוויות של שמש באזורים מסוימים וכל אזור לשים - - -

<ספי יוסף דיין: אני מאמין שהם ימצאו פתרון לזה.

<ספי יוסף דיין: במערכות טכנולוגיות זה לא בעיה אתה מציף את העניין - - -

אורי מקלב: ברור שאפשר למצוא פתרון רק צריך לדעת את הנתון.

אורי מקלב: הפתרונות הם קלים מאוד רק הנתונים צריכים להיות - - -

<ספי יוסף דיין: בפירוש נכון.

<ספי יוסף דיין: אני צריך להגיד, באמת חמד עמאר, שהוא היה כאן, חבר הכנסת, להגיד לו תודה רבה כי עניין המצלמות, הוא כבר הגיש הצעת חוק לפני חודשיים- - -

אורי מקלב: אתה מדבר על החיישנים?

<ספי יוסף דיין: על המצלמות.

אורי מקלב: אני הצטרפתי להצעת החוק.

<ספי יוסף דיין: כן אני זוכר היית שם.

<ספי יוסף דיין: זה היה ואני מקווה שזה יעבור - - -

אורי מקלב: אתה מדבר באמת ספי, מה שאתה אומר זה תוספת.

אורי מקלב: תוספת קודם גורמים טכנולוגיים שחשובים מאוד במלחמה או באמת במניעה של תאונות דרכים ובהכרה של הגורם האנושי, דברים חשובים מאוד.

אורי מקלב: מה שאני מבין, ואני מבין שישאלו, איך הנתונים שיש לך, אני לא יודע אם אתה צריך לעשות את זה, אולי אין לך את זה, אין לך יעד כזה, לנתח נתונים כדי להעביר לדברים מקצועיים ומזה להגיע לחקיקה ולעוד דברים.

אורי מקלב: דווקא הרשות צריכה לקבל את זה.

אורי מקלב: יכול להיות, אני מניח שגם בנתונים האלה יש מה לעשות באופי, ב - - -

<אמיר רסקין: חד משמעית.

<אמיר רסקין: היום הכיוון של טכנולוגיה שמחוברת לענן של נתונים ולא נתונים שנשמרים לוקלית ושרק מסתכלים עליהם, העניין של עיבוד תמונה.

<אמיר רסקין: אנחנו ביקשנו כדוגמא מיזם טכנולוגי להציג את הדברים שהם אולי ב-top היום שהם דוגמא.

אורי מקלב: רק כשאתה רואה כשהנהגים אצלך עושים איזה עבירה או גורמים או גורם לעצירות פתע באזור מסוים ומתברר שבעיה של תנאי הכביש, תמרור, בעיות תעבורתיות כאלה, אתה פועל עם זה הלאה?

אורי מקלב: אתה ממשיך?

<ספי יוסף דיין: זה הנקודה.

<ספי יוסף דיין: אנחנו לא פועלים עם זה הלאה אני לא מעביר את זה למשטרה - - -

אורי מקלב: או למשרד התחבורה - - -

<ספי יוסף דיין: אני פועל נקודתית אצלי ואותו נהג לא ממשיך לעבוד אצלי, אבל הוא הולך לעבוד אצלו מחר.

אורי מקלב: זה מאגר נתונים.

אורי מקלב: חלק מהנתונים שאתה אוגר ויש לך זה לא תמיד האשמה, יש גם גורמים סביבתיים כאלה ואחרים שהם יכולים לגרום לעצירות פתע, לבעיות - - -

<ספי יוסף דיין: זה יש לנו - - -

אורי מקלב: אבל מטבע הדברים גם אם אתה עושה את זה באופן אישי אז זה וולנטרי שאתה עושה את זה וזה גם לא איזה ממשק מסונכרן שהוא ממוסד.

אורי מקלב: מה שאתה אומר, וניתוח, לא רק שלך, של כולם, באיזשהו מקום נגיע למצב שכל התחבורה הציבורית וכל האוטובוסים הגדולים יהיו כולם מסונכרנים.

אורי מקלב: את כל הדבר הזה, זה קורה אצלך, זה קורה אצל חבר שלך באותו כביש גם.

אורי מקלב: יש נתונים שאתה לא יודע לאבחן אותם שהם ייחודיים ושיש עוד גורם נוסף, אבל כשזה קורה אצלך וקורה אצל עוד מישהו ואז הנתונים האלה נאספים ומראים לנו שיכול להיות שיש כאן נתונים אחרים שהם שותפים לבעיה הזאת ולא רק הגורם האנושי.

אורי מקלב: גם הפעילות סביב הדבר הזה, לא רק ניתוח המערכות שצריך להיות מקצועי וצריך עוד משאבים, זה גם מה עושים עם זה הלאה.

אורי מקלב: אתה כחברה פרטית, עם כל הכבוד, הגישה שלך כמעט כמו הגישה שלי כשאתה פונה למשרדים ממשלתיים, בפניות האלה אתה נכנס לתוך, עובר בתוך כל התהליכים זה לא הזמן עכשיו להלין על כל הנושא של הטיפול בתלונות, איך זה עובד.

אורי מקלב: אבל כשזה רשות מוסמכת וממוסדת שהם יושבים בשולחנות וקובעים לעצמם תכניות עבודה בעניין הזה, אפשר באמת לייעל ולהגיע לדברים רחוקים.

אורי מקלב: ספי אני חייב לעבור.

אורי מקלב: שוקי עדן בבקשה.

<שוקי עדן: שלום, אז קודם כל שמי שוקי עדן, מחברת אוטוקאר.

<שוקי עדן: אנחנו סטרט-אפ שמתעסקים בתחום של ניתוח המידע שזורם ממה שנקרא היום -connected car, המכוניות המתוקשרות, ועיבוד שלו לצורך יצירת כל מיני יישומים רלוונטים לשחקנים שונים בתחום של הרכב, אם זה יצרני הרכב או גורמים כאלה ואחרים.

<שוקי עדן: אני חושב שאם אני מתחבר למה שאמר קודמי, יש היום לא מעט טכנולוגיות והרבה מהן הן גם טכנולוגיות ישראליות שהן כבר קיימות, הן כבר מוכחות.

<שוקי עדן: אז באמת נוצרה לאחרונה חקיקה שמחייבת גורמים מקצועיים, נהגים מקצועיים, ליישם מערכות כאלה, טכנולוגיות.

אורי מקלב: אתם עובדים רק בישראל?

<שוקי עדן: אנחנו עובדים גם בעולם, באסיה וב - - -

אורי מקלב: אני חייב לשאול אותך באמת, חקיקה, לחייב, אפשרות אחת, אבל אני שואל החברות, היצרניות של הרכבים האלה, מה הגישה שלהן או מה המדיניות שלהן לשלב את הדברים האלה.

אורי מקלב: האם באמת יש להן פתיחות בעניין הזה, כל דבר זה שאלה של כסף או שאין להם בגלל שלפעמים אין דרישה כזאת או אפילו אולי גורם עניין.

אורי מקלב: אני אגיד לך את האמת בצורה הכי גלויה.

אורי מקלב: לא פעם כשמגיעים לשולחננו, בלשכה שלי, אנחנו חושבים על חקיקה כזו או דרך כזו ואתה לפעמים גם לוקח את השיקול, תשמע, אתה תציע דבר כזה, הציבור ישפוט אותך לא טוב, לא מוכן שתעשה לו.

אורי מקלב: אני זוכר איזה shaming עבר אותו חבר כנסת, אברמוביץ', כשהוא חוקק את החוק של חגורות בטיחות.

אורי מקלב: מה, אתה תחייב אותנו לחגורות בטיחות וזה לא יכול להיות ואתה משנה לנו את החיים ועם הזמן התרגלו כבר.

אורי מקלב: אנחנו זוכרים אותו לטוב בעניין הזה.

אורי מקלב: אבל לא תמיד זה ככה.

אורי מקלב: כשאתה רוצה לחייב כך וחושב אחרת, כותבת מנהלת הוועדה מה הנושא של ה-bumper ממתני תנועה האלה, בלי הוויכוח אם זה טוב ולא טוב וכמה אפשר לעשות, אתה יכול להפוך את הכל ובסוף כל מטר יהפוך - - - גם לא תמיד זה בטיחותי, אני לא נכנס לכל הנושא הזה.

אורי מקלב: בסופו של דבר הציבור רואה את זה כדבר שהוא כהפרעה כשאתה - - - והוא לא- - - כל נציג בעירייה ברשות מתחבא מאחורי בקשה כזאת והוא מלכתחילה לא עושה רק אם זה באמת פנייה מאוד נקודתית של שכנים שהם בדרך, שהם השכנים כולם רוצים וכל מי שסובל זה רק אלה שעוברים ברחובות של מעבר ולא תושבים.

אורי מקלב: אבל התושבים עצמם גם - - - אבל זה דוגמא באמת קיצונית.

אורי מקלב: בכל הנושאים האלה השאלה כמה החברות רכבים שהם יכולים להיות גם מהצד השני, מהצד הכלכלי או מהצד התחרותי, לנסות להתניע את כל ה- - -

<שוקי עדן: אז אני אחלק את זה לשני חלקים.

<שוקי עדן: יש מה שנקרא, יצרני הרכב שהם מכניסים בהדרגה כמו שאתם תיארתם כל מיני מערכות למניעת תאונה או התרעה בפני תאונה שחלק מהטכנולוגיות הישראליות שולטות שם.

<שוקי עדן: חברות כמו מובילאיי וכולי שכבר מטמיעות את הטכנולוגיות שלהן בתוך רכבים חדשים.

<שוקי עדן: ועדיין, רכבים חדשים זה חלק מאוד קטן מכמות הרכבים שיש בישראל.

<שוקי עדן: בישראל יש בערך 2.5 מיליון רכבים קיימים.

<שוקי עדן: אז אני חושב שיש פה עדיין קבוצה מאוד גדולה של רכבים שלא נהנית מהטכנולוגיות האלה ואני יודע לאחרונה שיש יוזמה של משרד התחבורה לנסות להטמיע גם ברכבים קיימים באמצעות סבסוד כזה או אחר, אני חושב שזו יוזמה מבורכת.

<שוקי עדן: אני חושב שיש פה חסם כלכלי בסופו של דבר כי המערכות האלה הן לא זולות, הן עולות אלפי שקלים והמודל הזה של חברות הביטוח שמנסות להכניס את זה, אני חושב שזה גם איזושהי יוזמה שמנסה לקדם.

<שוקי עדן: אני חושב שהמגרש של הממשלה של לנסות לעזור ולסייע בהחדרה של טכנולוגיות כאלה שמונעות, עם incentive כלכלי, זאת אומרת לייצר איזשהו תמריץ שלהוריד את המחיר שלהן, אני חושב שיכול לסייע, ובתמורה גם לקבל את המידע הסטטיסטי, לא את המידע האנושי, לקבל את המידע הסטטיסטי שיכול לסייע בשביל להוריד גם בתאונות דרכים וגם לקבל מידע איך לשפר את התשתית.

אורי מקלב: אין ספק שאתה נמצא פה במסלול של ידע כלכלי אבל אנחנו גם לא נותנים דקות פרסומת למידע, אבל אנחנו כן רואים את החלק התועלתי שבדבר.

אורי מקלב: אפשר לעשות את זה בדרך של חקיקה וחיוב של אנשים.

אורי מקלב: אני עוד חסיד בשלב הזה של הדברים בגורם של שיתוף פעולה מול חברות שהן נמצאות, כמו חברות ליסינג או חברות ציבוריות שרוכשות את הליסינג.

אורי מקלב: נניח הליסינג רוצה למכור יותר זול, אבל אם ישאלו אותך חברות הייטק שהן צרכניות גדולות מאוד, ועושים איזה שולחן עגול שהם שותפים בשביל למנוע תאונות דרכים, בסופו של דבר אני מניח שבריאות העובדים שלהם, חיי העובדים שלהם, הם משפרים ועושים כל מיני דברים לרווחת העובד, מותר לשים את זה גם ברכב את הדבר הזה.

אורי מקלב: זה לא חייב להיות דווקא בימי כיף כאלה ואחרים או בשוברים כאלה אחרים.

אורי מקלב: זה יכול להיות גם לאט לאט להטמיע, וכאן אולי אנחנו גם נצא למסקנה, לפנות לכל החברות האלה, אתם, ברגע שאתם עושים את הדברים האלה, זה לא רק שאתם עוזרים לעובדים שלכם שזה בהחלט דבר חשוב.

אורי מקלב: אתם נתח גדול משוק, אתם גם, יש כאן אמירה, נוצרת תרבות, יש כאן השפעה על סביבה שתטמיע דברים היום טכנולוגיים ושיפורים אחרים שיכולים באמת להציל חיים.

אורי מקלב: אנחנו מגיעים לנציגת הלמ"ס.

אורי מקלב: בבקשה, השם?

<אורית ילון שוקרון: שמי אורית ילון שוקרון, אני ראש תחום תחבורה בלשכה לסטטיסטיקה.

<אורית ילון שוקרון: אנחנו בלמ"ס מחזיקים מאגר נתונים מאוד עשיר של תאונות דרכים מקום המדינה.

<אורית ילון שוקרון: אנחנו היום למעשה הגוף היחיד שעל פי חוק אנחנו מורשים לקבל מידע מזוהה מכל הגופים ואנחנו גם מורשים לקבל במטרה להפיק נתונים סטטיסטיים לא מזוהים אחר כך.

אורי מקלב: אתם הגוף היחיד שמורשים לקבל?

אורי מקלב: ומה אתם מורשים לתת?

<אורית ילון שוקרון: אנחנו מעבדים את המידע, מורידים ממנו את כל המשתנים המזהים.

<אורית ילון שוקרון: אנחנו משתמשים במידע המזהה רק כדי לקשר בין זה ואחר כך מורידים את זה ומספקים בעצם מידע סטטיסטי.

<אורית ילון שוקרון: אנחנו מקבלים היום נתונים מהמשטרה, מבתי החולים דרך מכון גרטנר, מביטוח לאומי נתונים על קצבאות שקיבלו נפגעים בתאונות דרכים.

<אורית ילון שוקרון: יש לנו גם הרבה מידע תשתיתי לדוגמא מנתיבי ישראל.

<אורית ילון שוקרון: בקרוב אנחנו אמורים להתחיל לקבל נתונים גם מחברות הביטוח.

<אורית ילון שוקרון: יש לנו כמה בעיות.

<אורית ילון שוקרון: ממד"א קיבלנו נתונים במשך שנתיים-שלוש ואחר כך הפסיקו להעביר לנו, אז אנחנו נשמח דווקא כן לקבל את המידע וגם לטייב אותו.

<אורית ילון שוקרון: אנחנו יודעים איך לטייב אותו, אנחנו יודעים איך לעבוד עם הנתונים האלה, אנחנו מוכנים לקחת על עצמנו לשלב את המידע הזה ולטייב אותו.

<אורית ילון שוקרון: לגבי הנתונים ממכון גרטנר, אנחנו קצת מודאגים לגבי העתיד של קבלת הנתונים כי לא ברור אם הנתונים ימשיכו, אם ימשיך להיות להם מימון בשנת 2017.

<אורית ילון שוקרון: אבל בכלל באופן עקרוני אנחנו מאוד נשמח להמשיך ולהעשיר את בסיס הנתונים שלנו בנתונים נוספים, כשאני שומעת כאן על עוד מקורות שיש, גם מבטרם ומאיחוד הצלה ומחברות הרכב, אנחנו מוכנים ונשמח להוסיף את כל המידע הזה לבסיס הנתונים שלנו ולפרסם אותו לטובת הציבור.

<אורית ילון שוקרון: אנחנו גם רוצים לשתף פעולה עם הרשות לבטיחות בדרכים - - -

אורי מקלב: שאני אבין, את בתוך דברייך רוצה להגיד שדעתכם לא נוחה בזה שהרשות הלאומית לבטיחות בדרכים היא זאת שתהיה המתכלל של הנתונים האלה, שהיא תקבל מכם, אבל שהיא תהיה בחלק של התאונות בדרכים, בסוג מידע זה דווקא אולי לכם יש את הסטטיסטיקה, אבל נקרא לזה בסטטיסטיקה, במידע, להפוך אותו למשהו יישומי יותר.

אורי מקלב: אם דברים, צריך להגיד על השולחן, אין לי בעיה לשמוע את זה, אפשר להסכים, אפשר לא להסכים, אפשר לדון בדבר הזה, השאלה מה דעתכם בעניין הזה.

אורי מקלב: למה אני שואל?

אורי מקלב: אתה יכול להגיד, מה אכפת לך, אני יודע שבסופו של דבר אין שביעות רצון בסופו של דבר גם לא יהיה שיתוף פעולה כזה או אחר ואז אנחנו נצא מופסדים.

אורי מקלב: אז אם יש בעיות כאלה נגיד את זה על השולחן עכשיו, נשמע.

אורי מקלב: סליחה על השאלה הישירה.

<אורית ילון שוקרון: שיתוף הפעולה קיים.

<אורית ילון שוקרון: אני חושבת שכן, הלמ"ס התפקיד שלה הוא להחזיק בסיסי נתונים כאלה ולנהל אותם.

<אורית ילון שוקרון: זה גם הערך המוסף, יש לנו גם את הידע, אנחנו עושים את זה המון שנים, אנחנו יודעים איך לעשות את זה ואיך לשלב את כל המידע.

<אורית ילון שוקרון: גם החוק כיום מאפשר לנו לעשות את זה, לא צריך לשנות שום חוק.

<אורית ילון שוקרון: אנחנו מציעים להחזיק את זה עבור הרשות ובשיתוף פעולה עם הרשות ולצורך הצרכים של הרשות.

<אורית ילון שוקרון: אנחנו מזמינים אותם להשתמש במידע ולהפעיל אותנו.

<אורית ילון שוקרון: אני חושבת שזה גם יחסוך להם עבודה.

<אורית ילון שוקרון: יש לנו את אנשי המקצוע וטכנולוגיות - - -

אורי מקלב: יש לכם שיתוף פעולה, יושבים בישיבות עבודה?

אורי מקלב: יש איזה הבנות?

<אורית ילון שוקרון: יש.

אורי מקלב: אם יש הבנות אז אנחנו לא צריכים להיכנס לזה.

אורי מקלב: תודה רבה על הדברים, אנחנו באמת מעריכים את ה- - -

<אורית ילון שוקרון: רציתי להגיד שאנחנו מזמינים את כל מי שצריך להעביר לנו כל מיני צרכים אם רוצים שנפרסם את המידע בצורה טיפה שונה או שיש צרכים נוספים אנחנו מוכנים.

אורי מקלב: זה באמת נכון.

אורי מקלב: זה באמת קריאה פה לשתף פעולה ואתם צריכים גם לפנות ויכול להיות שצריך להפעיל רגולציה בענין הזה, אבל אני, מה שאותי מעניין, מי בא לבקש את הנתונים האלה, האם, מי, את הנתונים שיש לכם, הרשות הלאומית אני מבין שיש לכם באמת ממשק ותכניות עבודה, אבל אם משרד התחבורה מקבל את הנתונים האלה, שואב את הנתונים האלה, יש עוד גופים שבאים לשאול, חברות הביטוח, מי עוד?

<אורית ילון שוקרון: כן.

<אורית ילון שוקרון: אני חושבת שכולם משתמשים בנתונים שלנו.

<אורית ילון שוקרון: בראש ובראשונה הרשות לבטיחות בדרכים.

אורי מקלב: אבל למניעת תאונות דרכים.

<אורית ילון שוקרון: אפילו המשטרה מקבלת מאיתנו בחזרה נתונים מטוייבים שאנחנו מקבלים את הנתונים שלהם- - -

אורי מקלב: מקצועית לשנות את הדברים.

<עדי זלדס: הנתונים שאנחנו מעבירים אליהם עוברים תהליך של טיוב- - -

אורי מקלב: ואחרי זה מקבלים חזרה כדי לקבל החלטות מבצעיות או מקצועיות.

אורי מקלב: זה חשוב מאוד.

אורי מקלב: תודה.

אורי מקלב: אילנה בבקשה.

<אילנה פינשו: אילנה פינשו מרשות התקשוב הממשלתי, מנהלת פרויקטים מיוחדים בין השאר נושא של הנגשת מאגרי מידע לציבור.

<אילנה פינשו: עברה החלטת ממשלה לפני, בסוף אוגוסט, שאומרת שכעיקרון, מאגרי מידע ממשלתיים אמורים להיפתח לציבור, כולם, במגבלה שלא תהיה פגיעה בפרטיות או לפי כל דין אחר.

<אילנה פינשו: אני חושבת שהנושא הזה עלה כמה פעמים במהלך הדיון שלא כל הידע נמצא בידי הממשלה, שיש הרבה גופים אחרים שיכולים לעזור בטיפול בבעיה וזה יעזור להם מאוד הנגישות למידע, ומידע כמה שיותר גולמי.

<אילנה פינשו: אם זה מי שמפתח את החיישנים שהזכרת כדי למנוע תאונות רוורס, אם זה אנשים שמפתחים מערכות פיקוח על הנהגים, חברות הביטוח, בטרם, כל מיני גופים.

<אילנה פינשו: כשאנחנו מדברים על הציבור זה לא רק הציבור הרחב זה גם כל מיני גופים לא ממשלתיים.

<אילנה פינשו: כמובן, פה יש לנו סוגיה של פרטיות של הצלבה של נתונים שאפשר להסיק ממנו מידע פרטי וזה מה שאנחנו חווינו כשאנחנו ניסינו, היתה בקשה לחשוף לציבור נתוני למ"ס של תאונת דרכים ונתקלנו בבעיה של פרטיות אז אני חושבת שנשאלת השאלה, גם בתוך המאגר הלאומי וכל הגורמים, הגופים שמחזיקים מידע איך אנחנו יכולים להנגיש לציבור את המידע הזה בצורה כמה שיותר גולמית שגם הציבור וקהלי עניין יכולים לעבד את המידע בעצמם ולא רק להסתמך על פרסומים ממשלתיים ואיך הם מחליטים לעבד את המידע כי יכול להיות שמישהו אחר מחליט שרלוונטי לו לעבד את המידע בצורה אחרת.

<אילנה פינשו: בלי, כמובן, לפגוע בפרטיות.

<אילנה פינשו: ואני יודעת שרמות - - - גם אנחנו בשיחות שהיינו עם רמו"ט, חקיקה וניסוח ההחלטה והדו"ח שקדם לזה, אבל אני חושבת שהסוגיה לא נסגרה עדיין.

אורי מקלב: אני באמת מסכים לגמרי עם מה שאת אומרת.

אורי מקלב: תוך כדי הדברים שלך אני באמת חושב ששקיפות המידע שיש שמצטבר לציבור יש לזה ערך חשוב מאוד ואני אביא דוגמא.

אורי מקלב: נניח שיש כאן כאלה מפתחים, סטרט-אפים שרוצים לפתח דברים, אבל הם צריכים לדעת את הבעיה כדי שידעו מה לפתח.

אורי מקלב: אבל אם יש מאפיינים, אם יש דברים, אנחנו נמצא את ראש הגאונים, אני יכול להגיד הראש היהודי, שאנחנו יודעים שאנחנו מעצמה בעניין הזה וימצאו - - - ולא משנה מה- - - הרי הדברים שלנו, בסופו של דבר הם לא רק מקומיים.

אורי מקלב: רוב הדברים הם דברים שהם אוניברסלים זה לא קשור דווקא - - - כיוון שהיינו יכולים לדעת, היינו באמת חדשניים ופיתחנו דברים בתחום החקלאות ובתחום הרפואה ואיפה לא.

אורי מקלב: ואני לא מדבר בתחום הביטחון ותחום הלווינות, בתחום החלל, אנחנו מעצמה של חדשנות, אנחנו רק הוועדה הזאת לאחרונה מוצפת בבקשות ממדינות באירופה להיפגש ויש משלחות מאירופה של דווקא של ועדות מדע, לכן גם הממשק שלנו ועדת המדע במדינות אירופה ושר המידע והטכנולוגיה הוא נקרא מהשרים הראשונים במעלה, בתפקידים הנחשקים ביותר היום בכל מדינה בגלל שזה היום איפה שהמדע ואיפה שהטכנולוגיה נמצאת ושם היום נמצא הכל.

אורי מקלב: לכן יש חשיבות מאוד גדולה וצריכים באמת לזהות עוד גופים שיש להם את המידע שאנחנו אולי לא מודעים להם ולעשות פעולה אקטיבית בעניין הזה ומישהו צריך לקחת את האחריות.

אורי מקלב: אין לי ספק שיש עוד מידע שקיים, אולי אנחנו כרגע לא מאפיינים את זה - - -

<אילנה פינשו: לא רק לתת את המידע, אלא גם לקבל מידע.

<אילנה פינשו: גופים שיכולים גם לקבל מידע.

אורי מקלב: כמובן, ואחרי זה באמת לשאוב את המידע.

אורי מקלב: אחרונים חביבים, רמו"ט.

<זיוית שלמון: שמי זיוית שלמון מוזר, ממונה בקשרי ציבור וממשל, מרמו"ט.

אורי מקלב: מה הראשי תיבות של רמו"ט שנדע כולם.

<זיוית שלמון: רשות למשפט טכנולוגי ומידע במשרד המשפטים.

<זיוית שלמון: ראשית אני רוצה לומר שכמובן נושא הדיון הוא קרוב לליבנו.

<זיוית שלמון: קרוב לליבי כמו לכל אזרח במדינה וכולנו שותפים למאבק הבלתי פוסק.

<זיוית שלמון: חשוב לי, כמובן, להדגיש את נושא הפרטיות, כבר בדיון עלה כמה גופים שכל הגופים רואים שהמאגר צריך להתנהל אצלם או הנתונים צריכים להיות מועברים אליהם.

<זיוית שלמון: נושא הפרטיות הוא חשוב.

<זיוית שלמון: היא זכות יסוד, היא זכות חוקתית ובכלל מידע על אדם צריך לעבור רק בהסכמתו, אלא אם יימצא שיש מקום בחקיקה לקבוע אחרת.

<זיוית שלמון: וחשוב גם לאזן את הזכות הזו ולראות איך אפשר, ולוודא שמידע מועבר בצורה אנונימית כמו שהוזכר פה גם על ידי רשות התקשוב וגם על ידי משרד הבריאות לפני כן, איך שגם מידע שהוא לכאורה אנונימי, אם הוא נאסף עם מידע אחר ונצבר איך אפשר שהוא לא יוצלב ובסופו של דבר יופץ ממנו מידע שמזהה אנשים.

<זיוית שלמון: גם כל הנושא של איסוף מידע בעצם גורם לזה שזה גורם לרצות לאסוף עוד מידע.

<זיוית שלמון: אני פה שמעתי על הנציג, קצין הבטיחות במצלמות מעקב שהוקמו באוטובוסים לעקוב אחר ילדים.

אורי מקלב: זה חוקי?

<זיוית שלמון: מעבר למעקב אחר התנהגות הנהג - - -

אורי מקלב: לא התנהגות הילדים.

אורי מקלב: בפירוש מצלמות אחרי התנהגות הילדים.

אורי מקלב: בשיתוף משרד החינוך, בשיתוף הבית ספר.

<זיוית שלמון: צריך לבדוק.

<זיוית שלמון: לי לא מוכר הנושא.

<זיוית שלמון: מוכרת לי כמובן הנחיית מצלמות מעקב שרמות פרסמה, חוזר מנכ"ל משרד החינוך לגבי מצלמות בבית ספר וההשפעה שנוכחות מצלמות יכולה לגרום לכולנו - - -

אורי מקלב: אני לא מזלזל בזה, לא מזלזל, אנחנו כולנו רגישים לנושא הזה ובאמת הנושא של פרטיות והתחום הפרטי של כל אחד בוודאי שזה ילדים וכולי, בוודאי שזה נושא מאוד מאוד חשוב, אבל אני מניח שיש היום פתרונות.

אורי מקלב: גם כשאין הסכמות בעניין הזה אז צריך לחדד את זה, אבל צריך להגיע לבסוף, לא לעצור את הדברים.

<צילה רבקה נאה: מנקודת מבטנו, עורכת דין צילי נאה, ממחלקת יעוץ וחקיקה במשרד המשפטים, כמו שאמרה חברתי מרמו"ט, כמובן כולנו שותפים פה לתכלית הקרדינלית של הגברת הבטיחות.

<צילה רבקה נאה: לגבי הסוגיה הספציפית שהיועץ המשפטי של הרשות העלה אותה של אותן תקנות, סוגי מידע מסוימים שהובאו בפנינו, אנחנו באמת עומדים בשיח עם הרשות לגבי הדבר הזה, יש איזשהן שאלות אנחנו מנסים בשורה התחתונה באמת למצוא את הדרך לתת לרשות את הכלים לבצע את התפקידים שלה, המחקריים ובאמת לנסות לנטרל כמה שיותר את הסיכונים, את ההיבטים של החשיפה למידע אישי שיכולה להיות מיותרת, לנטרל את השאלות המשפטיות.

<צילה רבקה נאה: כמו שעלה כאן בדיון, יש כל מיני גופים ממשלתיים שמעורבים.

<צילה רבקה נאה: אנחנו מנסים באמת להגיע לפתרון שיתן את התוצר המבוקש שהוא שוב, כמו שאמרה חברתי, עורכת הדין אגמון, אין פה עניין במידע אישי, אלא בסוף התכלית היא תכלית מחקרית.

<צילה רבקה נאה: זה דבר שצריך לזכור.

<צילה רבקה נאה: וככה כמילת סיכום, צריך לזכור באמת, דובר על החשיבות של איסוף המידע והניתוח שלו והפקת הלקחים בתחומי בטיחות, צריך לזכור שבאמת, למיטב הבנתי, מרבית המידע או חלק לא מבוטל ממנו הוא לא מידע אישי ולא נוגע לפרטיות וצריך לזכור את זה.

<צילה רבקה נאה: עניינים של דרך, של תנאי דרך וכולי וכולי לא רלוונטי.

<צילה רבקה נאה: לגבי אותם נתונים שהם אכן נוגעים למידע אישי, צריך לזכור שמדובר במידע אישי מהרגישים ביותר שיש.

<צילה רבקה נאה: מידע רפואי על מצבים של אנשים שחס וחלילה, שלא נדע.

<צילה רבקה נאה: אז באמת, לגבי אותו מידע צריך לנהוג ברגישות ולנסות כמה שיותר להימנע מפגיעה בהם.

אורי מקלב: מה שאתם אומרים זה נכון אין לנו ויכוח.

אורי מקלב: אני יושב גם בוועדה הזו וגם בוועדת חוקה כחבר ותיק, אנחנו נחשפים לנושא הבעייתיות של מידע ושימוש במידע ומאגר מידע ופרטיות.

אורי מקלב: דווקא בנושאים האלה שבאמת, כמו שאת אמרת, וידעתם להגדיר את זה כולכם, שהיעד כאן הוא לא ה-issue , אלא מה שאנחנו צריכים לקלף את זה, להשיל ממנו את המידע האישי, שלא ישמש כגורם, כמחסום.

אורי מקלב: תמיד בגלל שלא מוצאים את הדרך אז אנחנו משאירים את זה במצב הזה וזה מה שצריך לפעול, כדי לדעת מה המשימה החשובה שיש לנו, למצוא את הפתרונות וכאן במקרים האלה אנחנו רצינו את הפתרון.

אורי מקלב: לא מצאנו את הפתרון, הפצנו והוכרחנו היום כולנו לנסוע ברב קו, והמידע האישי שיש סביב הרב קו על ילדים ועל מבוגרים ועל כולם הוא באמת לאין ערוך מהמידע שיש פה ואנחנו עושים את זה ואנחנו ממשיכים עם זה, בזמן שכאן אנחנו יכולים להגיע, לא צריך להגיע למידע, אנחנו יכולים - - - בכלל לא צריך כמעט להגיע - - - בסופו של דבר לא צריך את המידע האישי, אני לא חושב שהנתונים שאתם צריכים משהו האישי.

אורי מקלב: רק צריך לדעת איך אנחנו מקבלים את זה ממקומות כאלה שזה מחובר ודבוק אחד בשני, לקחת רק את הדבר שאנחנו צריכים לעשות אותו.

<עמי רוטמן: מתחבר בעצם לכל מה שנאמר פה.

<עמי רוטמן: בפן המשפטי ובגלל שאנחנו נמצאים פה בסוף בבית המחוקקים כהבנת המחוקק בסוף, אמרתי כבר, ובשיחות שלי עם משרד המשפטים, זה חוק ספציפי, ייחודי.

<עמי רוטמן: כוונת המחוקק היתה שכל המידע, זה מופיע בחוק בעצם, סעיף 33, כל המידע הרלוונטי לתאונות דרכים מתרכז במקום אחד וזה הרשות.

<עמי רוטמן: עם כל הכבוד ללמ"ס וכל הגופים האחרים, פקודת הסטטיסטיקה היא מנדטורית.

<עמי רוטמן: למ"ס מרכז ממלא מלא מקומות כל הדברים.

<עמי רוטמן: בסוף, בכפוף לכל הגנת הפרטיות, וכמובן אין לו שום כוונה לחשוף פרטים, אבל מבחינת לקבל את המידע גוף אחד זה רק - - -

אורי מקלב: זה אתה תגיד בישיבות.

אורי מקלב: אנחנו כוועדה עכשיו רוצים להציף את הנושא שלהבין גם לא רק את הסמכות איפה היא נמצאת וויכוח אם יש לכם בעניין הזה או לא.

אורי מקלב: אני רוצה להגיע לתובנה ולהחלטה שזה חשוב שזה ככה יהיה.

אורי מקלב: כשזה ככה צריך.

אורי מקלב: אני אין לי ספק, בכל אופן, אם הייתם מהלמ"ס, אבל כשאני רואה שהדברים - - - גם אם הייתה לי התנגדות, אבל אני חושב שהדברים צפו פה ונשמע, השיתוף הפעולה, אני בחלק עכשיו לא בלחייב, אלא שיתוף הפעולה צריך להיעשות בגלל המקצועיות, בגלל התכלית של הדברים שהם כל כך חשובים, ולכן אני חושב שאין לזה ספק שהמסקנה היא שיש צורך ברשות אחת והיא גם יש לה את התקציבים וגם היא מיוחדת בעניין הזה, יש לה את הייחוד, ייחוד מביא למקצועיות ולהתמחות.

אורי מקלב: זה אין ספק.

אורי מקלב: בלי שצריך לפגוע בשום מקצועיות, בשום אחריות של גופים אחרים שהם צריכים את זה לעוד דברים.

אורי מקלב: אלכס שטיין מנתיבי ישראל.

<אלכס שטיין: אנחנו כבר 10 שנים מנהלים מערכת ניהול בטיחות.

<אלכס שטיין: מערכת שנבנתה, פותחה על ידי טכניון.

<אלכס שטיין: מערכת מידע ששם מתרכזים נתונים גם מהלמ"ס והמשטרה וגם תחתית שיש לנו אנחנו עושים סקרים על מצב הכבישים שלנו על ה-inventar וכולי וכולי.

<אלכס שטיין: על סמך זה אנחנו ממליצים לוועדה בין משרדית למוקדי סיכון איפה לטפל מבחינת תשתית, גם איך לתעדף.

אורי מקלב: יש לכם גם את נתונים שלכם או רק נתונים שאתם מקבלים?

<אלכס שטיין: לא.

<אלכס שטיין: אנחנו מקבלים נתונים, תאונות, אנחנו מקבלים מהלמ"ס, נתונים שלנו זה נתוני תשתית, מצב הכביש.

<אלכס שטיין: וכמובן, אנחנו גם מעבירים ללמ"ס את הנתונים האלה וגם אנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם הרשות לבטיחות דרכים.

<אלכס שטיין: החסרון של המערכת הזאת, זה מערכת שהרבה מאוד נציגים מרשויות דרכים בעולם באים לראות אותה, חסרון אחד שהיא מדברת רק על כבישים בין עירוניים.

<אלכס שטיין: כלומר, כבישים באחריות נתיבי ישראל.

<אלכס שטיין: אנחנו גם יודעים איך לחזות תאונות וכולי וכולי.

<אלכס שטיין: אני אומר, אין ספק שהמידע צריך להתרכז בגוף אחד, רשות לבטיחות בדרכים, אנחנו נעביר את כל המידע, גם נוכל לעזור מהניסיון שיש לנו בשילוב נתונים, ממשק בין כל מיני נתונים.

<אלכס שטיין: יש מערכת שעובדת, אפשר לשים שם עוד רובד של נתונים - - -

אורי מקלב: אני לא מקצועי בעניין הזה, אבל אין לי ספק שבסופו של דבר כשהרשות, שהדבר הזה, המאגר הזה באמת יתרחב ויתמקצע והוא יופעל.

אורי מקלב: לי נראה בעיניים שלי, הלא מקצועיות, שגם נתיבי ישראל הוא יכול להיות שחקן במאגר נתונים, גם אם היום אתם לא יודעים מה לאסוף, אבל הכוונה, כשאני רואה את הרשות שהיא גורם מתכלל זה לא רק לאסוף מידע, גם גורם שהוא מבקש.

אורי מקלב: דהיינו, בסופו של דבר, יכול להיות שתהיה פניה של הרשות, של האנשים המקצועיים האלה, יגידו לנתיבי ישראל שיש לה את השליטה או בכל אופן את הנגישות למירב הקילומטרים של כבישים שיש פה, לנתב אתכם לקבל מידע מה אתם צריכים לאגור שיכול לעזור לנו בנתונים.

אורי מקלב: וזה אכן עוד משהו מעצים למה צריך איזה גוף כמו הרשות שהיא צריכה לעשות את זה.

<מרדכי בהירי דואני: תודה רבה למשפט סיום.

<מרדכי בהירי דואני: אין ספק שאנחנו רואים שהמידע הוא נושא חשוב.

<מרדכי בהירי דואני: כולם מסכימים על זה ואני גם מניח שכולם מבינים למה הוא צריך להיות ברשות הלאומית.

<מרדכי בהירי דואני: אנחנו מצד אחד נוכל לאגור ולהתמחות בתחום אחד בלבד.

<מרדכי בהירי דואני: מידע מציל חיים בבטיחות בדרכים, אבל מצד שני, כמו שאמרת, אנחנו נוכל להנחות את שאר הגופים איזה סוג של מידע הם צריכים או אנחנו יכולים לתת להם, ולכן ההתמחות של הרשות בבטיחות בדרכים זה הייחוד שלה, ולכן המאגר הכללי צריך להיות אך ורק בתוך הרשות הלאומית.

<מרדכי בהירי דואני: זה הכוח שלה, זה היכולת שלה, זה ההתמחות שלה וכנראה גם זה מה שיקרה.

אורי מקלב: תודה רבה אדוני המנכ"ל, וברוח זו אנחנו גם נסכם את הדיון ואני, חשבנו, קבענו לעצמנו יחד עם מנהלת הוועדה, חשבנו ששעה של דיון, שעה ועוד קצת זה יספיק, אבל הנה אנחנו כבר בשעתיים של דיון ובאמת אני לא השתעממתי, חשבתי שאנחנו עושים דבר נכון.

אורי מקלב: אני חושב שנגענו בנקודות החשובות מאוד ואני מקווה שתהיה תועלת.

אורי מקלב: איחוד והצלה, איך אני יכול לסכם בלעדיכם.

<דורון מה טוב: שלוש נקודות קצרות.

<דורון מה טוב: שלום לכולם, שמי דורון מה טוב, אני מנהל אגף מערכות מידע באיחוד הצלה.

<דורון מה טוב: בוא נדבר פרקטיקה.

<דורון מה טוב: אני שומע את כל הדברים המעניינים פה ובסוף מעניין אותנו הצלת חיים.

<דורון מה טוב: נכון להיום יש לנו איזה שיתוף פעולה עם עמותה כזאת, שזה אתר שבעצם מעלה את כל המקומות שבהם קרו תאונות דרכים.

<דורון מה טוב: קיבלו את המידע מאיחוד הצלה, כל המידע יושב היום באתר.

<דורון מה טוב: כל הרשויות, הלמ"ס, הרשות לבטיחות בדרכים, הכל, כולם יכולים להיכנס לאותו אתר, לראות את הדברים מתעדכנים.

<דורון מה טוב: נכון לכרגע, בכמה חודשים האחרונים היתה איזשהי תקלה בסנכרון, אבל מטפלים בזה כרגע.

<דורון מה טוב: רואים באופן ברור איפה היו תאונות קלות, קשות, בינוניות, כל דבר כזה או אחר.

<דורון מה טוב: לוחצים על ה-icon איפה שזה מופיע באותו רחוב ואפשר לראות פרטים על התאונה, כמובן לא מדובר פה על פרטים אישיים, כמובן מדובר על אופי התאונה, מאיזה רחוב.

<דורון מה טוב: כמובן שאפשר לנתח כל אחד מבחינתו את הדברים, האם זה הופך להיות כביש אדום, כביש כזה או אחר, כל אחד לפי המצב הזה.

<דורון מה טוב: ההתכנסות בנושא הזה, יש פה גם מספר גורמים שהם בשיתוף פעולה.

<דורון מה טוב: אפשר להגיע לרמות מאוד מאוד גבוהות כדי לספק מידע ולעבד אותו כמו שאיחוד הצלה יכול לקבל גם נתונים כמו איפה היו תאונות דרכים ומה היו זמני ההגעה בעבר מבחינת הכוחות, אנחנו יכולים לדעת איפה צריך עוד אפונולנסים, איפה צריך עוד כוננים שהיום נותנים first responder לדברים האלה, זה דבר מאוד מאוד חשוב לנו וכמובן מוכיח את עצמו כמציל חיים.

<דורון מה טוב: כולל נתיבי ישראל, גם, שאנחנו יכולים לקבל גם מקומות שבהם קרו תאונות דרכים, מקומות שיש בהם דברים שאנחנו יכולים ללמוד אותם ולהפיק מזה תועלת.

<דורון מה טוב: התועלת אצלנו מופקת תוך 90 שניות, אם אתם לא מכירים זה עובד ככה.

<דורון מה טוב: ואנחנו נשמח בשיתוף פעולה עם כל הגורמים.

אורי מקלב: בלי שידעתי שאתם נמצאים פה אני כשדיברתי על מד"א ועל גופי הצלה השונים שיש להם מידע חשוב מאוד, אין חולק בכלל בעניין הזה.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: אנחנו מתכנסים לדקת הסיכום ואני מבקש לחזק את ידה של הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים בהרחבת מרכז המידע והמחקר ואני גם אוסיף קריאה לתקצב בהתאם.

אורי מקלב: אני חושב שתקצוב הוא חלק חשוב מאוד, התקצוב התמידי, שיהיה לכם גם בטחון בתקציב.

אורי מקלב: אי אפשר לא לדעת מה התקצוב בתחילת השנה כשיש תכניות עבודה והתקצוב לא ברור זה נותן אי יכולת לתפקד בצורה מושלמת.

אורי מקלב: מרכז המידע והמחקר של הרשות לבטיחות בדרכים הוא המקום שבו יש לרכז את כלל המידע הנוגע לבטיחות בדרכים.

אורי מקלב: הוועדה קוראת לכל הגורמים הרלוונטיים, הן מהמגזר הממשלתי והן ממגזרים אחרים לפעול מתוך אחריות לאומית ולהעביר למרכז המידע ברשות הלאומית את פרטי המידע הרלוונטי המצוי בידם ואני גם קורא, כן, באופן לא רק להעביר, גם השיתוף פעולה שאני חושב שהוא אחד מהדברים החשובים.

אורי מקלב: תודה רבה וצהריים טובים עכשיו לפי דעתם כולם.

אורי מקלב: כל טוב.