ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 292, 2016-11-22 12:23

יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך התרבות והספורט של הכנסת, 22 בנובמבר 2016, כ"א בחשון תשע"ז.

יעקב מרגי: הנושא על סדר היום – משפחה בטוחה בדרך, מצב תרבות הבטיחות בדרכים במשפחה הישראלית לציון יום הבטיחות בדרכים.

יעקב מרגי: אנחנו כמדי שנה מציינים בכנסת את יום הבטיחות בדרכים, מוביל את היום הזה חבר הכנסת חמד עמאר וכאן המקום לברך אותו על ההתמדה.

יעקב מרגי: לא רק מיום ליום, אנחנו מרגישים את הפעילות שלו לאורך כל השנה הן בהצעות לסדר, הן בשאילתות, הן בניסיונות חקיקה.

יעקב מרגי: כולנו ערים בתקופה האחרונה לתחושה, וזו לא רק תחושה, אני לא יודע את הנתונים הסטטיסטיים, נתוודע אליהם בדיון אבל התחושה שהתוצאות של תאונות הדרכים לאחרונה הן תוצאות קשות, תאונות דרכים שכולנו רואים אותן כמעט בשידור חי, מזעזעות, רואים את הקלות הבלתי נסבלת.

יעקב מרגי: אני אומר לכם כמי שנוהג הרבה ונוסע הרבה בכבישים.

יעקב מרגי: לאחרונה אנחנו רואים גם נהגים פושעים, עברייני תנועה שמעזים פניהם, מצפצפים, למרות שהיום כמעט כל רכב מצויד במצלמה, אפילו הטלפון שמחובר על ווייז, תוך שניה אתה יכול להפוך אותו למצלמה בכיוון הנסיעה, ועוקפים אותך בפס לבן, ללא טווח ראייה, בעזות מצח, התחושה שאותם נהגים משדרים היא שהם יודעים שלא יקרה להם כלום מבחינת האכיפה.

יעקב מרגי: ואת התופעה הזאת צריך לעקור מן השורש, לצערי הרב אני לא רואה בדיון את נציגי משטרת ישראל, למרות שהדיון הוא סביב מערכת החינוך והמשפחה, החינוך לבטיחות הדרכים.

יעקב מרגי: לפני שאעביר את רשות הדיבור לחבר הכנסת חמד עמאר, שמעתי בדרך לכאן דיון באחד מערוצי הרדיו ואמר אחד הפרשנים שם, נתן עצה קלה, לא אומר שהיא תפתור את כל הבעיות אבל היא נגעה בי ויכול להיות שהיא תיגע, הוא אומר "כשאתה מדבר על חינוך שהמשפחה תהיה עם חינוך לבטיחות בדרכים, מה יותר עוצמתי מזה שאבא בא להיפרד והבן שלו בתחילת יום העבודה ואומר לו הבן 'אבא צא לשלום ואני רוצה לקבל אותך בסוף היום בריא ושלם'.

יעקב מרגי: קריאה כזאת של הילד לאבא נשארת מהדהדת במוחו של האב שהוא גם נהג, גם עובד, כללי הבטיחות גם בדרכים וגם בעבודה".

יעקב מרגי: אני חושב שכשמדברים על משפחה בטוחה בדרך זה דבר חשוב מאוד, אי אפשר לזרוק הכל על משטרת התנועה, אי אפשר לזרוק הכל על תשתיות, אי אפשר לזרוק הכל ולסמוך על כך שעברייני תנועה לא יהיו.

יעקב מרגי: אנחנו צריכים לתרום כל אחד את חלקו וכרגע אנחנו בפן של המשפחה.

יעקב מרגי: מה תרומתה של משפחה ומערכת החינוך לסוגיית הבטיחות בדרכים.

יעקב מרגי: אני נותן את רשות הדיבור לחבר הכנסת חמד עמאר שהוא מוביל את היום הזה.

חמד עמאר: צהריים טובים לכולם, קודם כל אני רוצה להודות ליושב הראש חבר הכנסת יעקב מרגי, אני מלווה ומכיר אותו שנים רבות, אני יודע את הנושא של תאונות הדרכים וכל מה שקשור לבטיחות הדרכים ולמשפחה, קרוב לליבו והוא עושה הכל בדברים האלה כדי לקדם, ואני אומר, הנושא של בטיחות בדרכים הוא לא נושא של חבר כנסת אחד בכנסת ישראל.

חמד עמאר: אני חושב שכל חברי הכנסת מגויסים לנושא של בטיחות בדרכים.

חמד עמאר: אני חושב שגם ממשלת ישראל לנושא של בטיחות בדרכים ואני רוצה שהיא תתגייס יותר.

חמד עמאר: כמו שאנחנו מתייחסים לזה בכנסת אני רוצה גם שיתייחסו לזה בממשלה, אני רוצה שראש הממשלה יקים ועדת שרים, לא ועדת מנכ"לים, אדוני היושב-ראש, כי בבדיקה שלי גם ועדת המנכ"לים לא התכנסה, אפילו לא פעם אחת.

חמד עמאר: כשאתה מאבד 360 בני אדם בשנה לא רק ועדת מנכ"לים צריכה להתכנס, גם ועדת שרים, גם צריך להקים קבינט לנושא של בטיחות בדרכים, כמו שיש קבינט בטחוני, כמו שאנחנו מתייחסים לנושא של הטרור, אנחנו צריכים להתייחס גם לנושא של תאונות הדרכים.

חמד עמאר: אני בהזדמנות הזאת גם רוצה להודות למנכ"ל הרשות לבטיחות בדרכים, שוב, אני מודה לך, עכשיו בשידור אני מודה לך על העשייה שלך והתרומה שלך וכל מה שעשית בתקופה שהיית מנכ"ל הרשות מודי, עשית עבודה מעולה, פגשתי אותך הרבה, נפגשנו גם אצלי במשרד, נפגשנו גם בוועדות, נפגשנו גם בשטח.

חמד עמאר: אני מאמין שתרמת רבות לנושא של בטיחות בדרכים ואני רוצה לאחל לך בהצלחה בהמשך הדרך שלך.

<מרדכי בהירי-דואני: תודה רבה.

חמד עמאר: אדוני היושב ראש, אתה דיברת על נתונים, מתחילת השנה נהרגו 328 בני אדם בדרכים.

חמד עמאר: עלייה של קרוב ל-4% אם אני לא טועה, משנה קודמת.

חמד עמאר: עליה משנת 2012 של אחוזים רבים.

חמד עמאר: אנחנו בשנת 2012 היינו על 290 הרוגים.

חמד עמאר: המשימה של מדינת ישראל והתכנית של ממשלת ישראל הייתה לרדת מ-300 הרוגים.

חמד עמאר: בשנת 2012 הגענו לזה, היינו על 290 הרוגים, אנחנו ב-2016 במגמה של עלייה מ-2015 שאמרו ש-2015 היא חריגה.

חמד עמאר: שמעתי את זה ממשרד התחבורה, שמעתי את זה משר התחבורה, שמעתי את זה מכולם ש-2015 הייתה שנה חריגה ואנחנו נראה ירידה בשנת 2016.

חמד עמאר: ההיפך הוא הנכון, אנחנו רואים עליה בשנת 2016.

חמד עמאר: אנחנו חייבים לעצור את זה.

חמד עמאר: אנחנו חייבים לעשות הכל, כל אחד מאיתנו שיושב כאן חייב לעשות את הכל על מנת להוריד את מספר תאונות הדרכים.

חמד עמאר: אני אומר שנושא המשפחה הוא הנושא החשוב ביותר כי חינוך שאתה מקבל בבית זה ישפיע, ואני אספר לך סיפור אדוני היושב-ראש.

חמד עמאר: בכנסת ה-18 הייתי חבר בוועדת הכלכלה, ואז הביאו הצעת חוק להוריד את הקסדה, אלה שעולים על אופניים, להוריד את הקסדה, ולמה רצו להוריד את הקסדה?

חמד עמאר: כי רצו לקדם את זה בתל אביב, אמרו שישכירו אופניים, ואמרו נשאיר את הילדים עם קסדה ואת ההורים בלי קסדה ואני אמרתי שם ואני חוזר ואומר: מי הדוגמה הכי טובה לילד?

חמד עמאר: זה המשפחה, זה האבא, האימא, זה האח הגדול.

חמד עמאר: אם אני בא וכאן בכנסת ישראל אז החלטנו להוריד ואני היחיד שהתנגד לזה, היחיד שישב בוועדה והתנגד ואמר "אסור לנו להוריד" כי המשפחה היא הדוגמה, האבא והאימא הם הדוגמה.

חמד עמאר: וגם בלחגור חגורה, פשוט.

חמד עמאר: אבא יושב ליד ההגה, אימא יושבת ליד ההגה, שמים את החגורה, אם הילד מאחורה רואה את האבא האימא שמים את החגורה, הדבר הראשון שהוא עושה הוא שם את החגורה.

חמד עמאר: זה טבעו של אדם, אנחנו לא יכולים לשנות את טבע האדם.

חמד עמאר: לכן הנושא של המשפחה והבטיחות במשפחה יכול לשדר לכולם.

חמד עמאר: זה אולי יכול לעזור.

חמד עמאר: ונקודה חשובה שניה, נקודה של המגזר הערבי ואני דיברתי על זה היום גם בוועדות.

חמד עמאר: המגזר הערבי היום מהווה קרוב ל-16% מהנהגים במדינת ישראל.

חמד עמאר: לא 20% לפי גודלו באוכלוסייה.

חמד עמאר: הוא מהווה 16% מהנהגים, מעורבותו בתאונות דרכים קרוב ל-30%.

חמד עמאר: אם אנחנו מדברים עד היום על 98 הרוגים במגזר הערבי עד היום בשנת 2016, עלייה של 10%.

יעקב מרגי: פעולה נקודתית במגזר הערבי.

חמד עמאר: פעולה נקודתית במגזר הערבי להוריד אותם למספרם באוכלוסייה, אני אומר לכם, הגענו ליעד שהממשלה קבעה, לרדת מ-300 הרוגים.

חמד עמאר: נקודה שניה – הולכי רגל, הם מהווים שליש מההרוגים במדינת ישראל.

חמד עמאר: שנה שעברה נהרגו 98 הולכי רגל.

חמד עמאר: השנה נהרגו כבר 95 בני אדם.

חמד עמאר: במדינת ישראל הולך רגל שצריך ללכת על המדרכה ומהנתונים שקיבלתי הרבה מהם נהרגים במעברי חצייה.

יעקב מרגי: ראינו את התאונה באור יהודה.

חמד עמאר: נכון.

חמד עמאר: במעברי חצייה נהרגים אנשים שחוצים, שהמקום הכי בטוח בשבילם שהם צריכים לחצות.

חמד עמאר: אני השבוע הגשתי לוועדת שרים שברגע שאתה פונה ימינה לא יכול להיות שיהיה לך ירוק וגם להולך הרגל ירוק, ואמרתי בואו נפריד, כשיש ירוק להולך רגל הנהג יעצור, אמרו שזה יגרום לפקקים.

חמד עמאר: אמרתי כמה פקקים, חצי דקה?

חמד עמאר: דקה?

חמד עמאר: האם זה שווה חיי אדם אם אני מתעכב חצי דקה או דקה בפקק או שאני עוצר ונותן להולך רגל לעבור בבטחה?

חמד עמאר: אלה הדברים החשובים, אלה הדברים הקטנים שאנחנו יכולים לשנות ואני אומר לכם, זו לא גזרה משמים, תאונות הדרכים.

חמד עמאר: יש לנו את היכולת גם בחוקים שנחוקק כאן, גם בתקציבים שנשקיע, והיום היינו בבוקר בוועדת הכלכלה, אדוני היושב ראש, בנושא אכיפה, והמשטרה דיברה על 450 ומנכ"ל משרד ות"פ דיבר על 450 ניידות.

חמד עמאר: אנחנו היום עובדים על 70 ניידות.

חמד עמאר: 70 ניידות במשטרת ישראל ב-2016 נמצאות בדרכים.

חמד עמאר: מדברים על כך שבסוף 2017 נהיה עם 170 ניידות, אני מקווה שנהיה עם 170, כאשר הצורך שלנו הוא 450 ניידות.

חמד עמאר: אלה דברים שביכולתנו להשקיע, כמדינה.

חמד עמאר: אנחנו מדינה שמסוגלת לעשות הרבה דברים, אבל בנושא תאונות דרכים אנחנו לא עושים מספיק.

חמד עמאר: כמה שאנחנו עושים, לא עושים מספיק ויכולים לעשות יותר כדי לחסוך בחיי אדם.

חמד עמאר: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה לחבר הכנסת חמד עמאר.

יעקב מרגי: הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, יש לכם מצגת?

יעקב מרגי: בבקשה.

<מרדכי בהירי-דואני: אני מנכ"ל הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

<מרדכי בהירי-דואני: דבר ראשון אני רוצה להודות לך על כינוס הוועדה ביום החשוב הזה, ההירתמות לנושא, וכמובן חברנו הטוב חמד עמאר שלמעשה דוחף, הוא הקטר שבחבורה.

<מרדכי בהירי-דואני: בחרנו את הסיפור של משפחה בטוחה כי כולם מדברים על מצב שבו אנחנו ההורים משפיעים על ההתנהגות של הילדים.

<מרדכי בהירי-דואני: ברשות הלאומית לא חיים מהשערות, חיים ממחקרים.

<מרדכי בהירי-דואני: אנחנו לא יודעים, אנחנו בודקים ואז מנתחים ואז פועלים, ולכן קיימנו מחקר בקרב 500 משפחות שמצביע על הקשר החזק בין ההתנהגות של ההורים, המודעות של ההורים, להתנהגות של יתר בני המשפחה.

<מרדכי בהירי-דואני: מה שנציג פה עכשיו זה לא רק את ממצאי המחקר אלא איך הרשות לוקחת את ממצאי המחקר, מהמחקר, הלכה למעשה וזה מה שחשוב.

<מרדכי בהירי-דואני: מחקר כמחקר כמחקר, הוא פה.

<מרדכי בהירי-דואני: מחקר שמתורגם לפעילות לטובת האוכלוסייה לשיפור הבטיחות הוא המחקר הנכון.

<מרדכי בהירי-דואני: בשם הרשות תציג את זה גברת נחמה ליאור דרורי, שהיא מנהלת חטיבת חינוך והסברה ברשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

יעקב מרגי: בבקשה.

<נחמה ליאור-דרורי: שלום.

<נחמה ליאור-דרורי: בעצם כמו שאנחנו חשים אינטואיטיבית ובאמת יש כאן עיגון מחקרי לדברים, מצאנו שלמשפחה הישראלית יש עוצמה מאוד גדולה בטיפוח של התנהגות בטוחה בדרכים.

<נחמה ליאור-דרורי: הממצאים מראים בצורה חד משמעית שככל שלהורים יש עמדות בטיחותיות והתנהגות בטיחותית ונורמות גבוהות יותר, כך הילדים אחריהם יחזיקו בנורמות בטיחותיות יותר ויתנהגו בצורה הרבה יותר בטיחותית.

<נחמה ליאור-דרורי: מצאנו שההורים – וזה גם דבר שנשמע טבעי – יש להם רמת נורמות בטיחות גבוהה יותר מאשר הילדים, זה אומר לנו שככל שנצליח להגביר את המודעות של ההורים ואת ההתנהגות הבטיחותית שלהם, כך אנחנו מושכים אחרינו את הילדים לעבר התנהלות בטיחותית יותר.

<נחמה ליאור-דרורי: אני רוצה עכשיו לרדת לרזולוציה קצת יותר נקודתית של הדברים.

<נחמה ליאור-דרורי: מצאנו נושאים שבהם יש נורמות בטיחות גבוהה במשפחה ונושאים שדורשים או טעונים שיפור גדול.

<נחמה ליאור-דרורי: הנושאים שמצאנו שבהם יש נורמות בטיחות גבוהה, היא בנושא של חצייה בטוחה.

<נחמה ליאור-דרורי: בעצם הורים העידו שהם עוצרים לפני מעבר חצייה ובודקים שהכביש פנוי ב-93% מהמקרים, נורמת בטיחות יחסית גבוהה.

<נחמה ליאור-דרורי: כמובן שכרשות לאומית לבטיחות בדרכים אנחנו שואפים תמיד ל-100%, אבל כאן יש ממצא שהוא ממצא יפה, הילדים אחריהם כמו שאמרנו, ב-91.4% מהמקרים יעצרו לפני מעבר חצייה.

<נחמה ליאור-דרורי: אותו דבר לגבי חגירת חגורות בטיחות.

<נחמה ליאור-דרורי: יש נורמות בטיחות גבוהות לגבי חגירה, 95% מהמקרים, והילדים דואגים אגב, ששאר בני המשפחה שלהם חגורים ב-74% מהמקרים.

<נחמה ליאור-דרורי: אני רק אעיר נקודה לגבי הילדים, אנחנו מתייחסים במחקר הזה להורים כמודל לחיקוי של הילדים.

חמד עמאר: לאיזה גיל של ילדים התייחסתם?

<נחמה ליאור-דרורי: אנחנו מדברים על ילדים מגיל 12 עד גיל 19.

<נחמה ליאור-דרורי: זה טווח הגילאים.

<נחמה ליאור-דרורי: אנחנו רואים כאן שילדים מרגישים שהם אחראים על המשפחה שלהם יותר ממה שהם מעריכים כך.

<נחמה ליאור-דרורי: זה אומר שאנחנו יכולים הרבה פעמים להשתמש בהם ואנחנו עושים את זה במערכת החינוך, כסוכני שינוי וכמובילי דעה גם בתוך המשפחה שלהם.

<נחמה ליאור-דרורי: לא ניקח את האחריות מהאחריות ההורית, אבל עדיין זו נקודה מעניינת להסתכל עליה.

<נחמה ליאור-דרורי: בואו נסתכל רגע על הנתונים שלנו לגבי מקומות שדורשים מאיתנו עבודה.

<נחמה ליאור-דרורי: לגבי חבישת קסדות – ילדים חובשים קסדה רק ב-60% מהפעמים שהם יוצאים לרכוב על אופניים.

<נחמה ליאור-דרורי: ההורים יעירו להם על זה רק ב-70% מהמקרים, זאת אומרת הורים ב-30% מהמקרים יראו את הילד שלהם יוצא עם אופניים לרכוב בלי קסדה ולא יעירו על זה.

<נחמה ליאור-דרורי: מרווח לעבודה כאן.

<נחמה ליאור-דרורי: לגבי אופניים חשמליים, שאלנו את הילדים מגיל 16 ומעלה כמובן, מה לגבי הרכיבה על מדרכה.

<נחמה ליאור-דרורי: הם העידו שרק ב-48% מהמקרים הם יקפידו לא לרכוב על אופניים חשמליים במדרכה.

<נחמה ליאור-דרורי: זה אומר שאחת משתי נסיעות של ילדים על אופניים חשמליים מתבצעת במדרכות.

יעקב מרגי: בדקתם מה הסיבה?

יעקב מרגי: שיש מפריעים במדרכה.

יעקב מרגי: אם לא היו הפרעות במדרכה יכול להיות ש - - -

<נחמה ליאור-דרורי: לגבי ההורים, איך ההורים מתייחסים לתופעה הזאת?

<נחמה ליאור-דרורי: ב-60% מהמקרים הורים יזכירו לילד שלהם לא לרכוב על המדרכה, אבל יש לנו 40% נוספים שהם לא יעירו להם.

<נחמה ליאור-דרורי: נושא אחרון שבו מצאנו שהנורמות במשפחה דורשות שיפור זה הנושא של שימוש בטלפון הנייד בזמן של חציית כביש.

<נחמה ליאור-דרורי: הורים יימנעו בטלפון הנייד רק ב-66% מהמקרים, וילדים יימנעו מכך ב-60% מהמקרים.

<נחמה ליאור-דרורי: בשלושת הנושאים האלה יש לנו עבודה לעשות עם המשפחה.

<נחמה ליאור-דרורי: עוד נושא שאני רוצה להעיר אותו לפני שאני עוברת למסקנות ומה אנחנו עושים עם הנתונים שקיבלנו, זה לגבי השאלה מה קורה להורה שהילדים נמצאים איתנו ברכב.

<נחמה ליאור-דרורי: האם נוכחותם של הילדים מרסנת את ההתנהגות הלא בטיחותית שלהם.

<נחמה ליאור-דרורי: מה בדיוק מתרחש בדינמיקה שם, ומצאנו שני ממצאים שמעידים על השפעה שונה.

<נחמה ליאור-דרורי: לגבי סימוס תוך כדי נהיגה – הורים העידו שאם הם לבד הם נמנעים לסמס ב-80% מהמקרים אבל אם הילדים נמצאים ברכב אנחנו מגלים התנהגות בטיחותית יותר, זה עולה ל-87% מהמקרים.

<נחמה ליאור-דרורי: אבל לגבי התנהגות בריונית בכביש, ואנחנו מכירים את ההשפעה של ההתנהגות הבריונית בכביש על הבטיחות של הנוסעים ברכב, במקרה הזה לא מצאנו הבדל בשאלה "האם כשהילדים שלך נמצאים אתה נמנע מלהתנהג באופן בריוני" וכאן זו נקודה מאוד משמעותי.

<נחמה ליאור-דרורי: חבר הכנסת עמאר דיבר על זה שהורה הוא מוביל דעה בעניין החינוך לבטיחות בדרכים, ולכן הילדים מסתכלים עלינו, הם מחקים את ההתנהגות שלנו.

<נחמה ליאור-דרורי: אם אנחנו מתנהגים בצורה בריונית בכביש, זה מה שיקרה אחר כך, זה מודל החיקוי של הילדים.

<נחמה ליאור-דרורי: עכשיו אני רוצה לסכם ולהגיד, בעצם מצאנו שמשפחה הוא גורם משמעותי, הוא גורם שתומך בבטיחות בדרכים בצורה בינונית או בצורה רבה, ועדיין יש לנו עבודה, ושיש פער בין הורים לילדים, אנחנו צריכים לדאוג שמודל החיקוי, הנורמות שלו יהיו גבוהות ככל הניתן.

<נחמה ליאור-דרורי: מה אנחנו עושים עם זה הלכה למעשה?

<נחמה ליאור-דרורי: ראשית, המחקר הזה מלמד אותנו איפה אנחנו צריכים להתמקד, באיזה נושאים נדרשת עבודה יותר משמעותית.

<נחמה ליאור-דרורי: אנחנו לא מרפים מלמידה על איך עוברים כביש ועל החובה לחגירה ואנחנו יודעים שהנורמות יחסית גבוהות ומה שנשאר לנו זה זה לשמר אותן.

<נחמה ליאור-דרורי: עבודה יותר מעמיקה ומשמעותית אנחנו צריכים לעשות בנושאים של אופניים חשמליים, של חבישת קסדות ברכיבה, שזה דבר מציל חיים ומפחית את הפגיעה, ובעניין של שימוש בטלפונים הניידים.

<נחמה ליאור-דרורי: אז קודם כל המיקוד הנושאי.

<נחמה ליאור-דרורי: הדבר השני שאנחנו יכולים לעשות, כמו שדיברנו עליו קודם, זה ההגברה של המודעות ההורית לעניין הזה, הממצא של המחקר הזה לא אומר לנו "אוקיי, עכשיו יש אחריות הורית ואנחנו פשוט נעביר את האחריות להורים ונשב על זרי הדפנה" לא זו הכוונה בכלל.

<נחמה ליאור-דרורי: הכוונה להיות אקטיביים באיך אנחנו מגייסים את המשפחה ואת ההורים להעצים נורמות של בטיחות, ואיך אנחנו עושים את זה?

<נחמה ליאור-דרורי: בשיתוף עם משרד החינוך שהוא שותף מאוד משמעותי לנו בהרבה נושאים ובנושא הזה בעיקר, אנחנו מדברים על מימוש של מדיניות לשיתוף הורים, אנחנו כאן נכנסנו או התפרצנו לדלת פתוחה בגלל שמשרד החינוך ממילא מוביל השנה מיזם שעוסק בשיתוף הורים בכלל, בכל תחומי הלמידה, ואנחנו רוצים לתת את הזרקור לנושא הזה של בטיחות בדרכים בגלל החשיבות שלו ובגלל שאנחנו יודעים מהמחקר הזה בצורה מאוד משמעותית שיהיה לזה תרומה לבטיחות המשתמשים בדרך.

<נחמה ליאור-דרורי: אנחנו מגבשים מסרים של הסברה שהם ממוקדים על אחריות הורית.

<נחמה ליאור-דרורי: אני אציג עכשיו תשדיר שהפקנו ומשודר.

<נחמה ליאור-דרורי: (מוקרן תשדיר) מה שאנחנו עושים בעצם בתשדיר הזה, זה קוראים לאחריות הורית על הנושא הזה.

<נחמה ליאור-דרורי: כי בעצם במקרה הזה הורים רוכשים את האופניים החשמליים לילדים שלהם, הם צריכים א.

<נחמה ליאור-דרורי: לדעת את החוקים - - -

חמד עמאר: איפה אתם מפרסמים את זה?

<נחמה ליאור-דרורי: ברדיו, זה משודר עכשיו בגלי צה"ל, זה משודר בערוץ 1.

<נחמה ליאור-דרורי: אנחנו עושים קמפיין גם ברשתות הדיגיטליות.

יעקב מרגי: יש לכם שיתופי פעולה עם מערכת החינוך?

<נחמה ליאור-דרורי: בהחלט.

יעקב מרגי: בסוגייה הזאת?

חמד עמאר: בחברה הערבית זה משודר?

<נחמה ליאור-דרורי: בהחלט.

<נחמה ליאור-דרורי: כן.

חמד עמאר: איפה?

<נחמה ליאור-דרורי: ברשת ד'.

<נחמה ליאור-דרורי: נושא נוסף זה הסיפור של העמקת המחקר בגלל שאנחנו יודעים שאם אנחנו מבוססי מחקר ואנחנו באים עם נתונים אמיתיים, אנחנו יכולים להשפיע בעניין הזה.

<נחמה ליאור-דרורי: נושא נוסף שאנחנו רוצים לשים עליו את הדעת זה העניין של עידוד השיחה על בטיחות בדרכים בתוך המשפחה.

<נחמה ליאור-דרורי: מצאנו במחקר שהנושא הזה לא מדובר מספיק בתוך המשפחה ולכן אנחנו מבקשים לעשות איזה שהוא - - -

יעקב מרגי: אין זמן לדבר על זה, אנחנו מדברים שבוע על צוללות.

יעקב מרגי: חצי שבוע על קסטיאל.

חמד עמאר: אני אפתיע אותך יותר, משפחות יושבות וכל אחד עסוק בפייסבוק שלו היום ובקושי מדברים אחד עם השני.

חמד עמאר: תיכנס למסעדות ותסתכל.

חמד עמאר: עשרה אנשים יושבים, אף אחד לא מדבר אחד עם השני.

חמד עמאר: כולם בפלאפון.

<נחמה ליאור-דרורי: אז איך אנחנו מתכוונים להתמודד עם זה?

<נחמה ליאור-דרורי: הרעיון הוא בעצם לפתח דברים שקורים במערכת החינוך ואנחנו קוראים להורים להצטרף אליהם.

<נחמה ליאור-דרורי: למשל, לעדכן הורים על מה לומדים בבטיחות בדרכים, מה אנחנו מבקשים שהם יחזקו בבית.

יעקב מרגי: לומדים על בטיחות בדרכים?

<נחמה ליאור-דרורי: לומדים על בטיחות בדרכים.

יעקב מרגי: כמה שעות שבועיות.

<נחמה ליאור-דרורי: זה נושא לישיבה אחרת שתתקיים בטח בקרוב.

יעקב מרגי: לא, נשמע את משרד החינוך כבר כאן עכשיו.

חמד עמאר: מהנתונים שקיבלתי הולכים להשקיע בנושא 18 מיליון שקל, וקרוב ל-5,000 בתי ספר יצאו עם תיאוריה, הילדים שם ילמדו.

<נחמה ליאור-דרורי: זאת ההשקעה של הרשות הלאומית.

<נחמה ליאור-דרורי: ומעבר לזה יש את הפעילות השוטפת של משרד החינוך.

חמד עמאר: זה עכשיו בעצם מתבצע.

<נחמה ליאור-דרורי: נכון.

<נחמה ליאור-דרורי: למשל בשנה שעברה בשבוע הבטיחות הפקנו איגרת שנמסרה לילדים במהלך לימודם בבית הספר אבל היא הייתה בעצם מיועדת להורים.

<נחמה ליאור-דרורי: ביקשנו מהם להחתים את ההורים על האיגרת ולנהל שיחה בבית על הנושאים שקשורים לחצייה בטוחה.

<נחמה ליאור-דרורי: זו דרך, זה איזה שהוא כלי לגייס את הבית לעניין.

<נחמה ליאור-דרורי: אנחנו הפקנו השנה מערך שיעור יחד עם משרד החינוך שנוגע להתארגנות של משפחה, איך משפחה מתארגנת לנסיעה בטוחה בדרך.

<נחמה ליאור-דרורי: זה מערך שיעור שמתחיל בסרט אנימטיבי מאוד נעים לצפייה, שיש בו את כל מסרי הבטיחות שאנחנו מבקשים להעביר בנושא הזה, למשל "תתכננו את הדרך לפני שאתם יוצאים", "תשימו את הווייז שלכם לפני היציאה מהבית ולא תוך כדי נסיעה", "תקחו משחקים לילדים", "תעסיקו אותם בדברים שונים תוך כדי נסיעה כדי שתוכלו להיות מרוכזים בדרך ושלא יהיו היסחי דעת מסביבכם".

יעקב מרגי: כמה נהגים משקרים לווייז ואומרים לו "איני הנהג".

<מרדכי בהירי-דואני: אני חושב שזה השקר הכי נפוץ במדינה.

יעקב מרגי: אני כבר ארבע שנים מנסה לאלף את הנהג שלי שהווייז לפני שאני עולה לאוטו, אבל לא הולך.

<נחמה ליאור-דרורי: אז תשלח אותו אלי לסדרת חינוך.

<נחמה ליאור-דרורי: אני רוצה אבל להגיד משהו בעניין הזה, אני שומעת הרבה סיפורים - - -

יעקב מרגי: את יודעת מה חסר לי במחקר שלך?

יעקב מרגי: יכול להיות שכל ההרצאה המאלפת שאת נותנת לי שייכת לאחוז שולי באוכלוסייה.

יעקב מרגי: כשאת אומרת לי שהכותרת שלך ויצאת מתוך תובנה שמשפחות בהן נורמות הבטיחות היא גבוהה והתוצרים גבוהים, איך לא בדקתם, או יכול להיות שבדקתם ולא הצגת לי את זה, בכמה משפחות בחברה הישראלית נורמות הבטיחות שלהם בדרכים היא גבוהה או נמוכה.

יעקב מרגי: חקרתם את אלה שבהן נורמות הבטיחות גבוהה.

יעקב מרגי: השאלה אם את יכולה לומר לי כמה בחברה הישראלית 30%, 20%, 70%, 80% מהמשפחות מתנהלות לפי נורמות בטיחות גבוהה/ בינונית/ נמוכה?

<נחמה ליאור-דרורי: אז אני אסביר מה עשינו.

<נחמה ליאור-דרורי: אנחנו בעצם שאלנו 500 משפחות גם את ההורים וגם את הילדים, השאלון שהועבר הוא בדיוק השאלות שאתה שואל.

<נחמה ליאור-דרורי: "תגידו לי מה העמדות שלכם, מה התפיסות שלכם ומה ההתנהגות שלכם".

יעקב מרגי: השאלה אם מתוך ה-500, אם זה מדגם מייצג?

<נחמה ליאור-דרורי: זה מדגם מייצג.

יעקב מרגי: היו משפחות שאמרו לכם "זה לא בסדר היום שלנו"?

<נחמה ליאור-דרורי: זה נכנס לתוך נתוני המחקר שאני מראה עכשיו.

<נחמה ליאור-דרורי: מי שאמר שהעמדות שלו, ההתנהגות שלו לא בטיחותית, משפיע על המספרים.

יעקב מרגי: כמה מהם אמרו לך שהעמדות וההתנהגות שלהם לא בטיחותית?

<נחמה ליאור-דרורי: זה הנתונים שמופיעים כאן.

<נחמה ליאור-דרורי: כשאני אומרת למשל שרק 60% מהילדים אומרים שהם חובשים קסדות, זה אומר ש-40% אמרו לי שהם לא חובשים קסדות.

יעקב מרגי: מתוך ה"הן" את רוצה שאני אלמד את ה"לאו".

יעקב מרגי: בסדר.

<נחמה ליאור-דרורי: הנתונים הם על כל המשפחות הישראליות.

<נחמה ליאור-דרורי: זה מדגם מייצג.

יעקב מרגי: את מסיקה מכך שזה 60%-40%?

<נחמה ליאור-דרורי: זה הנתון.

<נחמה ליאור-דרורי: אין לי מה להסיק.

<נחמה ליאור-דרורי: זה הנתון.

<נחמה ליאור-דרורי: 60% אמרו שהם חובשים קסדות, ואני יודעת שיש לי 40% מקרים שבהם לא חובשים קסדות.

חמד עמאר: הסקר מדבר על כלל האוכלוסייה?

יעקב מרגי: חוץ מהרוכבים המקצועיים, בבודדת אני רואה רוכב לא מקצועי שחובש קסדה, אבל לא משנה.

יעקב מרגי: ואני בישוב, שהנורמות הן גבוהות.

<נחמה ליאור-דרורי: מחקר הוא מחקר, ואלה הנתונים שעלו בו.

חמד עמאר: הסקר מדבר על כלל האוכלוסייה?

חמד עמאר: או על האוכלוסייה היהודית בלבד?

<נחמה ליאור-דרורי: זו שאלה מצויינת.

<נחמה ליאור-דרורי: אנחנו ערכנו מחקר גם על האוכלוסייה הערבית - - -

חמד עמאר: אז מה שאת מציגה לנו עכשיו זה רק על המשפחות היהודיות?

<נחמה ליאור-דרורי: כרגע כן ואני אסביר למה.

<נחמה ליאור-דרורי: קיבלנו נתונים שהם מאוד - - -

חמד עמאר: אז 30% מעורבים בתאונות דרכים בישראל ו - - -

<נחמה ליאור-דרורי: לכן ההיפך.

<נחמה ליאור-דרורי: לכן הקדשנו מחקר ספציפי לאוכלוסייה הזאת וקיבלנו את הנתונים, אבל הנתונים שונים מהנתונים כאן וזה מצריך מאיתנו לעשות עוד כמה בדיקות על העניין הזה, לברר למה ומה מתרחש שם בדיוק ואני אשמח להראות את הנתונים האלה כשאנחנו נסיים את תהליך הבדיקה שלנו.

יעקב אשר: אני אמשיך בשאלת פולו אפ.

יעקב אשר: לגבי המיעוטים, האם בתוך החברה היהודית גם סקרתם במשקל הנכון בחברה החרדית?

<נחמה ליאור-דרורי: בוודאי.

<נחמה ליאור-דרורי: המדגם הזה מייצג גם את האוכלוסייה הדתית על כל גווניה.

יעקב מרגי: אוקיי.

יעקב מרגי: את מסכמת?

<נחמה ליאור-דרורי: נראה לי שמה שחשוב להגיד כאן שאנחנו לוקחים אחריות על העניין הזה.

<נחמה ליאור-דרורי: אנחנו לא מעבירים אחריות טוטאלית להורים, אנחנו רק מבינים את העוצמה ואת הכוח שלהם ואנחנו רוצים למנף את העוצמה הזאת ואת הכח הזה ולהשפיע עליהם כמובילי דעת קהל ועל הילדים כסוכני שינוי במשפחה.

<נחמה ליאור-דרורי: נראה לנו שזה תחום שעדיין לא נחקר, שעדיין לא השקענו בו מאמצים משמעותיים וזה כר נרחב לעבודה הסברתית.

יעקב מרגי: אנחנו נשמע את משרד התחבורה.

יעקב מרגי: קודם אני רוצה לדעת ממשרד החינוך האם יש התייחסות למחקר הזה או בכלל האם המשפחה מהווה בסיס לתכנית הלימודים שלכם.

יעקב מרגי: סקור לנו בקצרה, על רגל אחת, כמה שעות שבועיות, באיזה גילאים.

<מקס אבירם: אני מנהל אגף זה"ב, נגישות ואורח חיים בטוח במשרד החינוך.

<מקס אבירם: אני רוצה לפני סקירת התכניות לומר שלושה דברים קצרים ברשותך.

<מקס אבירם: א.

<מקס אבירם: העבודה של אגף זה"ב יחד עם הרשות הלאומית היא ככה כל הזמן, אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מלא על מנת לקדם את התכניות הקשורות גם לעולם החינוך.

<מקס אבירם: הדבר השני, הסוגיה הזאת של מעורבות הורים היא סוגיה שאנחנו הולכים להכניס אותה חזק מאוד השנה.

<מקס אבירם: אנחנו כבר יצרנו קשר עם פז כהן, יושב-ראש פורום ועדי ההורים הישוביים, אנחנו הולכים להפגש, אנחנו מקימים צוותים משותפים ואנחנו הולכים לקדם את סוגיית מעורבות ההורים בתוך העבודה שלנו במערכת החינוך כי לצד הזה של תלמידים ומורים שמפעילים את מערכת החינוך יש עוד צד אחד לא פחות חשוב שזה ההורים שצריך למצוא את הדרך איך ליצור מעורבות שלו, אבל לא התערבות, יש איזה שהוא גבול בין שני הדברים האלה.

<מקס אבירם: אנחנו דרך אגב בחנוכה כמו כל שנה מקיימים יחד עם הרשות הלאומית כנס מחנכים לבטיחות בדרכים.

<מקס אבירם: השנה הכנס הזה יהיה תחת הנושא של מעורבות הורים ובכלל משפחה בתוך ההיבט של בטיחות.

<מקס אבירם: אני רוצה לציין עוד דבר אחד, קודם כל, כל השבוע הזה, שבוע הבטיחות והיום אני מבקש להדגיש שהוואטס-אפ שלי מלא בתגובות ובסיטואציות שבהן מערכת החינוך היום גם ביסודי וגם בעל יסודי חוגגת סביב העניין הזה של בטיחות בדרכים.

יעקב מרגי: אני רוצה שהיא תלמד, לא תחגוג.

<מקס אבירם: לא, חוגגת במובן שעושים מיקוד של פעילויות בנושא של בטיחות בדרכים.

<מקס אבירם: בסקירה קצרה לגבי מה שאנחנו עושים, אני יכול לומר לכם שבגני הילדים יש כמה תכניות שמופעלות על ידי גננות שקשורות להיבט גם הקוגניטיבי וגם הקשור ל- - -

יעקב מרגי: מקס אבירם, בוא נהיה תכליתיים.

יעקב מרגי: הוועדה רוצה לדעת, ביסודי ובחטיבה ובעל יסודי, תן לי גילאים, שנתונים ושנות הוראה בסוגיית הזה"ב.

יעקב מרגי: קדימה.

<מקס אבירם: ללמוד תנועה בכיתות א' ו-ב', שעה שבועית כל השנה.

<מקס אבירם: בכיתה ה' יש לנו תכנית שנקראת "עצמאים בשטח".

<מקס אבירם: אני מוכן לשלוח לך גם את הסקירה.

יעקב מרגי: אל תשלח לי, תגיד לי עכשיו.

<מקס אבירם: בכיתות ה' יש את "עצמאים בשטח" זו תכנית שמחנכת את הילדים לעצמאות במרחב התעבורתי, בהיבטים של מבית הספר לשכונה - - -

יעקב מרגי: כמה שעות שבועיות, אם בכלל?

<מקס אבירם: זה סדר גודל בערך של 3,500 כיתות ה' שלומדות את התכנית הזאת בכל שנה.

יעקב מרגי: במה, בשבועיים, ברבעון?

<מקס אבירם: אני מדבר על שעה בשבוע.

יעקב מרגי: אז תגיד שעה שבועית.

יעקב מרגי: למה צריך לחלוב אתכם.

<מקס אבירם: שעה שבועית בכיתה א', שעה שבועית בכיתה ה'.

<מקס אבירם: יש לנו גם הכשרה בכיתות ה' של תלמידי משמרות הזה"ב על מנת שבכיתות ו' הם יפעילו את משמרות הזה"ב.

<מקס אבירם: בכיתות החטיבה אנחנו בחלל מאוד מאוד ריק שם, יש לנו תכנית שנלמדת בחלקה בכיתות ט' שנקראת "חינוך לבטיחות בדרכים" היא מתמקדת בסוגייה הזאת של רכיבה על אופניים אבל היא חלקית, אין לנו משאבים, יש לנו סדר גודל של בערך 800 כיתות מתוך קפאסיטי של 3,000 ומשהו כיתות אבל אין לנו תקציב לזה.

<מקס אבירם: בכיתות י' בשיתוף פעולה עם הרשות מזה שנים רבות והשנה אנחנו מפעילים תכנית חדשה שבחלקה נסיונית שנקראת "חינוך תעבורתי" בכיתות י' שבסופה אנחנו הולכים לקיים השנה פיילוט שהוא בחינת תיאוריה, פטור מבחינת תיאוריה, ואם העסק יצלח בשנה הבאה אנחנו נרחיב את הפיילוט.

יעקב מרגי: יש לי שאלה.

יעקב מרגי: האם שקלתם, בחנתם אפשרות עם החינוך הבלתי פורמלי?

יעקב מרגי: מאגר בלתי נדלה של תנועות וארגוני הנוער.

יעקב מרגי: אני שואל.

יעקב מרגי: יכול להיות שאפשר לשקול, תגיד לי "תשמע, זה שטויות במיץ עגבניות, לא יקרה".

יעקב מרגי: ארגוני הנוער, תנועות הנוער, נאמני בטיחות בדרכים, נאמני זה"ב, גם בשעות אחרי הצהריים, חינוך לבטיחות.

יעקב מרגי: אני חושב שנמאס להם לקשקש בקירות ולהרכיב קורות.

יעקב מרגי: הם רוצים תכנים.

<מקס אבירם: אנחנו עושים פעולות יחד עם מינהל חברה ונוער על מנת לקיים פעולות בחינוך הבלתי פורמלי.

יעקב מרגי: תשקלו ספציפית את ארגוני הנוער ותנועות הנוער, מה שאמרתי תשקלו.

יעקב מרגי: תודה.

<מרדכי בהירי-דואני: אנחנו עושים את זה ברשות באופן - - -

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: משרד התחבורה נמצאים איתנו?

<אבנר פלור: רק להוסיף על מה שנאמר, אנחנו עובדים בשיתוף פעולה גם עם הרשות וגם שם משרד החינוך בנושא של החינוך התעבורתי.

<אבנר פלור: אני מקווה שב-2017 שנסיים את הפיילוט ונחיל אותו לעוד בתי ספר, כמו כן בנושא של התרבות, אני גם מקשר את הנושא של הליווי, כמו שאתם יודעים במהלך השנים האחרונות אושרה תקנה וכבר מיושמת בליווי הנהג החדש, למשך שישה חודשים ומחקר שנערך הראה את האפקטיביות ואת התועלת של הנושא הזה.

<אבנר פלור: אני מקווה שבמהלך מושב החורף נגיש לוועדת הכלכלה גם חונך לנהג רכב כבד וציבורי, נהג חדש, בנוסף להשתלמויות וכל הרפורמה שאנחנו עושים בנושא של מבחני הנהיגה המעשיים שבאיזה שהוא מקום גם השפעה על הנושא של התרבות, נכניס יותר כישורי נהיגה במהלך המועמד לנהג ואני מקווה שכל הדברים האלה ישפיעו על התרבות, בנוסף לכל מה שנאמר.

יעקב מרגי: משרד התחבורה והבטיחות בדרכים יש לו תקנה תקציבית לסוגיה של הטמעה של חינוך לתרבות נהיגה?

<אבנר פלור: זה במסגרת הרשות.

יעקב אשר: הכל אתם זורקים על הרשות.

יעקב מרגי: בסדר, זו גם תשובה.

יעקב מרגי: הוא נתן תשובה.

יעקב מרגי: מה המסקנה שלנו זה בהמשך.

יעקב מרגי: בבקשה אדוני.

יעקב אשר: קודם כל אני רוצה באמת לשבח את חברנו חמד עמאר שהוא גם היוזם של יום הבטיחות כבר כמה שנים טובות בכנסת.

יעקב אשר: אנחנו קיימנו הבוקר גם דיון של ועדת המשנה של ועדת הכלכלה בנושא בטיחות בדרכים, וגם הדיון כאן עכשיו הוא בהחלט חשוב ודווקא מה שאנחנו רואים, אותו מחקר שנעשה על ידי הרשות הלאומית, זה בעצם התפקיד שאנחנו מייעדים לרשות הלאומית, באמת להתעסק עם המחקר, שהם יהיו הקול הקורא שאומר לנו איפה לשים את המשאבים ועל מה לשים את האצבע ולא מה שהיה פעם שהיום עדיין משתמשים בזה, זה מהרשות, פעם הרשות הפכה להיות הגמ"ח המרכזי, קופת גמילות חסד שדרכה עבר כסף, היה צריך להגיע לניידות, משהו מבולבל, לא מאורגן ולא חכם.

יעקב אשר: היום תקציבה של הרשות שהלך ופחת עם השנים צריך להתמקד רק באמת בנושאים המובילים של מחקר ודברים מהסוג הזה.

יעקב מרגי: ואז אין לנו ניידות.

יעקב אשר: לא.

יעקב אשר: הניידות צריכות לבוא מהתקציב של משרד הות"פ, זה היה דיון שהיה מקודם אצלנו בוועדה, זה היה דיון שלישי אחרי שהיה דיון אחד עם מנכ"לית משרד התחבורה, היום היה ות"פ, והדבר החשוב שאני רוצה לדווח לך כיושב ראש וועדת החינוך, שהדיון הבא יהיה עם מנכ"לית משרד החינוך והצוות, זה דיון שאמור להיות בשבוע הבא.

<קריאה: לדעתי הוא נדחה.

יעקב אשר: לא משנה.

יעקב אשר: הוא יהיה.

יעקב אשר: מטרתו זה השאלות שאתה בדיוק שאלת.

יעקב אשר: כי מה שמתברר אדוני, ואנחנו קצת כבר בתוך העניין, שישנם מספר שעות, למשל בתיכונים זה מכסה חלק קטן מאוד.

יעקב מרגי: מה העניין הזה לוועדת הכלכלה לא הבנתי.

יעקב אשר: אל תיכנס לחלק הזה.

יעקב מרגי: אני תובע את עלבונה של וועדת החינוך.

יעקב אשר: אז אל תתבע את עלבונה ותבוא איתנו לפייט.

יעקב אשר: אבל אני אגיד לך למה.

יעקב אשר: היה שימוע של וועדת הכלכלה, שימוע שנערך במשך שנה שלמה, שבהם נבדקו בעצם ההיבטים של תאונות הדרכים.

יעקב אשר: תאונות דרכים מורכבות, מה לעשות, מארבעה משרדי ממשלה.

יעקב אשר: תחבורה, בין היתר גם חינוך, משרד המשפטים, משרד הות"פ.

יעקב אשר: עלו הצעות באותה מסגרת של שימוע, היה גם דו"ח המבקר שהתייחס לאותן הערות פחות או יותר שהיו מהדו"ח שחמד היה אחד הפעילים בו מאוד, אני לא הייתי בתקופה אז בכנסת.

יעקב אשר: פה נצטרך גם את העזרה שלך לדעתי, לנסות ולהביא את זה למצב - - -

יעקב מרגי: כשתגיעו למסקנות אני אפקח שיישמו אותן.

יעקב אשר: גם, וגם לעזור לנו ברוח גבית בעניין הזה, חייבת להיות תוספת של שעות, חייב להיות ניצול יותר נכון ואפקטיבי של הלימוד, לחדש את התוכניות, לא להישאר עם התכניות הישנות שהיו פעם, היום צורת ההידברות והדיברור, קח רק דוגמה, אם אתה מדבר על הורים או על משפחה, זה סוג אחר של לימוד, זה סוג אחר של הסברה, זה סוג אחר של שיעורי בית שהם צריכים לבוא הביתה וכולי.

יעקב אשר: אני מקווה דבר אחד, אדוני היושב ראש, המאמץ המשותף שלך כיושב ראש הוועדה, של אחרים, שלנו, לא להניח את הנושא הזה מסדר היום כי החינוך הזה ימנע הרבה מאוד אסונות בהמשך הדרך.

יעקב אשר: תודה אדוני.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: נציגי מועצת התלמידים והנוער הארצית, שמתמידים בדיוני הוועדות, בניגוד לחבריהם המורים.

יעקב אשר: אני מתנצל שאני חוזר לוועדת הכלכלה.

יעקב מרגי: אנחנו מודים לך על מה שתרמת לדיון.

יעקב מרגי: בבקשה.

<יאיר קירשנר: תודה על ההזמנה להשתתף בדיון.

<יאיר קירשנר: אני יושב ראש ועדת נוער וקהילה במועצת התלמידים והנוער הארצית.

<יאיר קירשנר: אני רוצה להתייחס לכמה דברים שעלו כאן במהלך הדיון.

<יאיר קירשנר: הראשון והגדול מביניהם זה כל הנושא של אופניים וכלי תחבורה חשמליים.

<יאיר קירשנר: תראו, יש כיום תופעה בסופו של דבר בני הנוער מתניידים באמצעות אוטובוסים, אופניים וברגל.

יעקב מרגי: בתקופתי קראו לזה קו 11.

<יאיר קירשנר: בעיקר בני הנוער בגילאים הנמוכים, אנחנו מדברים על כבר מגילאי 11-12, בין חטיבות הביניים, כיתה ז' עד כיתה יב'.

<יאיר קירשנר: אופניים חשמליים החוק מאפשר מגיל 16 ומעלה, אבל מה לעשות, אין פיקוח על הנושא, שלא לדבר גם על הגבלת המהירות המותרת.

<יאיר קירשנר: אופניים היום נמכרים מעל המהירות המותרת.

<יאיר קירשנר: המהירות המותרת אם אני לא טועה עומדת על 25 קמ"ש, נמכרים על 50 קמ"ש, ופה אנחנו גם רוצים לצאת בקריאה להורים.

יעקב מרגי: אם תרצו כמה דוגמאות של בני נוער שנפלו במהירות כזאת, מה קורה להם ואיזה שיקום הם עוברים אחרי זה, אפשר ללכת למחלקות האורתופדיות והפלסטיקה בבתי החולים.

<יאיר קירשנר: אז באמת בקריאה להורים, תשימו לב מה הילדים קונים, מה בני הנוער קונים, ומה אנחנו מעודדים.

<נחמה ליאור-דרורי: מה ההורים קונים לילדים.

<יאיר קירשנר: בדיוק.

<יאיר קירשנר: וקצת איזו שהיא דילמה שעלתה לי במהלך הדיון, אנחנו בסופו של דבר אוסרים על בני הנוער לנסוע על המדרכות אבל הם נוסעים על הכבישים, אנחנו מ דברים על אופניים, גם אם אנחנו עומדים בתקן של 25 קמ"ש, זה לא משנה החוק לא מאפשר, נוסעים על הכביש, בכביש נמצאים עוד כלי תחבורה, שמים לב, לא שמים לב, בחושך, במהלך היום, וגם מזה נגרמות המון תאונות שאפשר למנוע אותן בקלות, אם זה בעזרת שבילים לאופניים ואם זה בעזרת חינוך לנהיגה, לא על אופניים.

<יאיר קירשנר: תרבות הנהיגה במדינה לא רגועה וזה במילים עדינות וגם פה הדוגמה האישית באה לידי ביטוי ובנושא שיעורי חינוך תחבורתי, אמרת שדווקא בגילאי חטיבות הביניים אין חינוך תחבורתי.

<יאיר קירשנר: איפה זה נתקל בגילאי התיכון?

<יאיר קירשנר: בכיתות י'-יב', ושוב, אם אנחנו מתמקדים דווקא בגילאי ז' ח' ט', הגילאים שנמצאים עוד בשלב הביניים של כן אופניים חשמליים/ לא אופניים חשמליים, רשיון/ לא רשיון, מעברי חצייה, אם ביסודי יש את משמרות הזה"ב, בחטיבות ובתיכונים כבר אין, אז איפה זה תופס אותנו.

<קריאה: משפט אחד לאבנר פלור, סמנכ"ל משרד התחבורה.

<קריאה: ישבנו ביחד עם שר התחבורה לפני כמעט שנה על נושא ההפרטה של הטסטים ולמורי הנהיגה ובוחני הנהיגה יש כאן תפקיד חשוב.

<קריאה: לא צריך לקחת מהם את ה - - -

יעקב מרגי: היום דווח בתקשורת היומית שנדחתה העתירה.

<קריאה: אולי זה טוב.

<קריאה: התפקיד שלכם זה לאתגר אותנו, אני עוד לא ניגשתי לטסט, תאתגרו אותי.

<קריאה: תראו שאני מוכן לצאת לכביש ולא לסכן אף אחד, לא לסכן את עצמי ואת מי שנוסע איתי, זה התפקיד, אולי עם הרפורמה החדשה יהיה יותר קל לעשות את זה עם האמצעים החדשים שתעמידו.

<קריאה: זה לדעתי תפקיד מאוד חשוב של משרד התחבורה.

יעקב מרגי: צריך לשאול שאלה באמת, האם חייב להיות 40 שיעורים מעשיים על הכביש?

יעקב מרגי: אולי בסימולטורים.

יעקב מרגי: זה הון עתק היום להוציא רשיון נהיגה.

יעקב מרגי: אני לא רוצה תשובות, אני סתם מהרהר בקול.

יעקב מרגי: אפשר לחשוב, אנחנו באותן שיטות, כל מה שקשור לחינוך במדינת ישראל - - -

חמד עמאר: זו תהייה לא קטנה, אדוני היושב ראש, שנים - - -

יעקב מרגי: אנחנו בחינוך מלפני 100 שנה.

יעקב מרגי: יש מסגרות חינוכיות ואנחנו רק מתקנים.

יעקב מרגי: אין משהו שמתאים את קצב ההתפתחות, גם של בני הנוער, גם של האמצעים.

יעקב מרגי: יכול להיות שזה לא הדיון, אני לא רוצה להרחיב.

<אבנר פלור: רק משפט.

<אבנר פלור: רק שהרפורמה שאנחנו מתכננים תתן מענה למה שאתה מעלה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אז אני שמח שהרהרתי בקול.

יעקב מרגי: אני מבקש מ"אור ירוק", בבקשה.

<יניב יעקב: תודה אדוני.

<יניב יעקב: אנחנו ביצענו ממש בשבוע שעבר סקר בקרב כלל הציבור שהתמונות שלו הצביעו על זה ש-90% מהציבור מודאג ממצב תאונות הדרכים, שיעור גבוה יותר מהמצב הבטחוני, מהמצב הכלכלי.

<יניב יעקב: למה זה קשור לדיון פה?

<יניב יעקב: למעשה מספיק להסתכל על שיעור ההיפגעות של הילדים במדינת ישראל בהשוואה לעולם ולראות שאנחנו במקום הראשון בשיעור הילדים והנפגעים בקרב המדינות המתקדמות וזו סיבה אחת בנוסף לשאר המצב של הבטיחות בדרכים, התוצאות הקשות הללו.

<יניב יעקב: כמה נקודות של מה אפשר לעשות, כי את הסקירה כבר קיבלנו.

<יניב יעקב: דבר ראשון – חינוך תעבורתי.

<יניב יעקב: כיום כל נושא החינוך התעבורתי מטופל היטב על ידי משרד החינוך.

<יניב יעקב: התכנים הם טובים, מתקדמים, אבל בחטיבה כמו שצויין, חייבים להרחיב את זה.

יעקב מרגי: שבו להם על הזנב.

יעקב מרגי: כשאתם יושבים עליהם הם זזים, סליחה על הביטוי המושאל.

<יניב יעקב: ביטוי נכון ויש גם עם מי לעבוד כמובן.

<יניב יעקב: ההצעה של אדוני לגבי תנועות הנוער, אנחנו בשיתוף פעולה עם הצופים ועם עוד הרבה גופים, זו הצעה שלפחות מבחינתנו כחברה אזרחית זה עובד מצויין, יש שם המון נכונות, המון עניין שאנחנו הופתענו מבני הנוער והיכולת שלהם - - -

יעקב מרגי: אני שמח שכיוונתי לדעת גדולים.

<יניב יעקב: להיפך אדוני, אבל היכולת שלהם להעביר חומרים הרבה פעמים יותר טובה משלנו המבוגרים.

<יניב יעקב: נושא נוסף, אופניים חשמליים שעלה פה, אחד הפתרונות כבר נמצא על השולחן, וזה אכיפה על ידי פקחים.

<יניב יעקב: הצעת החוק הזאת, החוק הזה אושר וקיים, בפועל לצערנו זה עדיין לא מתבצע, זה דבר שאם הוא יעבוד, פקחים מקומיים שיסייעו למשטרה זה יכול לעבוד יפה.

יעקב מרגי: חוקק חוק שנותן סמכות?

<יניב יעקב: חוקק חוק שנותן סמכות לאכיפה על אופניים חשמליים.

יעקב מרגי: מתי חוקק החוק?

<יניב יעקב: לפני מספר חודשים.

יעקב מרגי: אז כנראה מחכים לכתיבת התקנות.

יעקב מרגי: זה ממוצע שש שנים בממשלה.

יעקב מרגי: אנחנו מעודדים, משרד המשפטים מתנדבים להרבה משימות ואחר כך יש להם עומסים.

<יניב יעקב: נקודה אחרונה ברשותך.

<יניב יעקב: גם לרשויות המקומיות יש מקום לפעול בנושא, אני חייב להגיד שבדקנו את ההיפגעות בקרב הרשויות.

<יניב יעקב: מספר הילדים שנפגעים ברשויות, הרשויות המובילות לצערנו אני יכול לציין את חדרה, את חיפה, את אום אל פאחם, אפשר לראות גם רשויות מסוימות - - -

יעקב מרגי: למרות שיש בהן שבילי אופניים?

יעקב מרגי: זה בציניות.

<יניב יעקב: בחלקן יש, המון שבילים.

<יניב יעקב: כן.

<יניב יעקב: מגיעים ממקום אחד לאותו מקום.

יעקב מרגי: אוקיי.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: יחיאל מונטג בבקשה.

<יחיאל מונטג: תודה אדוני.

<יחיאל מונטג: משפט אחד קצר.

<יחיאל מונטג: הגיע הזמן לשנות כיוון בציבור.

<יחיאל מונטג: המוטו המוביל צריך להיות "כולנו אחראים לבטיחות בדרכים".

יעקב מרגי: היית מתחילת הדיון?

<יחיאל מונטג: כן.

יעקב מרגי: שמעת את דברי הפתיחה שלי?

<יחיאל מונטג: כנראה שישנתי באותו רגע.

<יחיאל מונטג: בכל מקרה, לוקחים אחריות ולא מחפשים אשמים.

<יחיאל מונטג: וזה המוטו שלנו במיזמי נשק וסע, כפי שאתה מכיר היטב.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: כפי שאמרתי, אי אפשר להאשים כל הזמן את התשתיות ואת הגורם האנושי, המשטרה, משרד התחבורה, הממשלה, כל העולם ואחותו אלא באמת כל אחד בתחומו הוא צריך לעשות את הפעולה הנדרשת ונקווה שנגיע לתוצאות יותר טובות.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אמיר אוחנה בבקשה.

אמיר אוחנה: תודה רבה אדוני היושב ראש, לצערי לא יכולתי להיות בחלק הראשון של הדיון בגלל ועדה מקבילה אז אני אהיה מאוד קצר ותכליתי.

אמיר אוחנה: אני רוצה לברך אותך, ואותך חבר הכנסת עמאר על הדיון החשוב הזה, את כל המשתתפים שעוסקים בתחום שבעצם איבד לנו הרבה יותר נפשות מאשר כל מלחמות ישראל ואירועי הטרור למיניהם, הנושא של ההרוגים בתאונות הדרכים.

אמיר אוחנה: לפעמים זה עוזר קצת לצאת מהעשייה היום יומית ולחשוב על זה שאתם מצילים חיים ממש.

אמיר אוחנה: וכל המציל נפש אחת, אנחנו יודעים מה נאמר עליו.

אמיר אוחנה: אני חייב לציין כאן במיוחד את נציגי מועצת התלמידים על האופן האחראי, זה היה תענוג ומרשים לראות באיזו אחריות הם מדברים "תאתגרו אותנו" הוא אומר לנציג משרד התחבורה, לראות שאנחנו מספיק בטוחים בשביל לא לסכן אף אחד ולצאת לרחובות.

אמיר אוחנה: אומר נציג מועצת התלמידים שצריך לבדוק את הנושא של אופניים חשמליים, נוסעים בגילאים שאסור לנסוע ונוסעים במהירויות שאסור לנסוע.

אמיר אוחנה: זה נציג ציבור שמדבר באחריות וכל הכבוד לכם על זה וכל הכבוד לעושים במלאכה.

אמיר אוחנה: תודה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: איתן ברושי בבקשה.

איתן ברושי: אדוני היושב ראש, חברי הכנסת ושותפים לדיון החשוב הזה, תראו, התוצאות מדברות בעד עצמן.

איתן ברושי: יש בסופו של דבר חוסר הצלחה או אפילו כישלון במניעה והקטנה וצמצום תאונות הדרכים ובסופו של דבר נשאלת השאלה מה עוד לא עשינו ואפשר לעשות.

איתן ברושי: בסך הכל יש הרבה גופים שפועלים ויש ממשלה שהיא חושבת שהיא משקיעה הרבה בתשתיות וזה צריך להקטין, אבל התוצאות לא טובות ואפילו בימים האחרונים.

איתן ברושי: אני חושב שהדבר שמעסקי את הציבור הזה זה הגורם האנושי משום שכאן לא עוסקים בתשתיות, כאן לא עוסקים בנושאים שהם באחריות משרד התחבורה או גורמים אחרים, כאן כשעוסקים בחינוך צריכים לדבר, ולא יכולתי להיות, הייתי בדיון אחר, בעיקר מהו המרכיב של הגורם האנושי בתאונות הדרכים.

איתן ברושי: כשעוסקים בתלמידים שהם בדרך כלל עוד לא נוהגים, הם יושבים ליד הנהגים או ההורים וחלקם הופכים להיות נהגים צעירים.

איתן ברושי: כשהייתה המדיניות לתת ליותר צעירים רישיונות נהיגה, אני בא מהמגזר הכפרי שבגיל 16 אפשר לקבל רשיון על טרקטור ואני בא ממקום שנהיגה היא גם - - -

יעקב מרגי: במידה ומוציאים רשיון.

איתן ברושי: אני אגיד לך שאין ברירה כי היו צריכים את זה לתאילנדים אז השאירו את זה גם לנו.

איתן ברושי: אבל בסופו של דבר אני בא ואומר שהמרכיב האנושי הוא הנושא המרכזי שעוסקים עם התלמידים ועם הורים ועם ה משפחות.

איתן ברושי: יושבים פה אנשי מקצוע, גם אור ירוק, אני לא יודע להגיד אם חלה החמרה או מרכיב הטעות האנושית או ההתנהלות האנושית גם של הולכי הרגל וגם של הנהגים הוא יותר ויותר תופס תאוצה.

איתן ברושי: לפחות בימים האחרונים זה נראה כך.

איתן ברושי: אבל כשאתם, מועצת התלמידים, ואני בא לכאן מפגישה עם ילדים שהתארחו בכנסת מתוך מגמה של חינוך לטיפוח ופיתוח המנהיגות, אני שואל את עצמי עם מועצת התלמידים או גורמים מקצועיים, מה אפשר להפיק מדיון של מערכת החינוך?

איתן ברושי: קודם כל הייתה נטייה, לא יודע אם היא נכונה גם היום, לקצר את הזמן ולהקדים את גיל הרישיון, לתת אחר כך יותר חונכות.

איתן ברושי: אני לא יודע אם זה תרם או לא תרם, שמעתי שיש פה חברי כנסת שבכלל רוצים להקדים את גיל ההצבעה לכנסת, כאילו זה הדבר שבאמת הוא בשל, האם להצעיר את גיל הרישיון זה נכון - - -

יעקב מרגי: זו הצעת חוק שלי.

יעקב מרגי: ברשויות המקומיות נותנים להם, אין שום סיבה שבכנסת לא יתנו להם.

<מתן בן גיגי: להגביל זה לא מה שיביא את - - -

איתן ברושי: לא אמרתי להגביל.

איתן ברושי: אמרתי מה הם הכלים שנותנים לאנשים צעירים להשתתף בהכרעות לאומיות, בשביל זה צריך גם מערכת חינוך ודבר שני מהם התנאים לקבל רישיון.

איתן ברושי: הרישיון, ראיתם, לפעמים הוא הופך להיות רישיון שיכול לגרום לתקלה, ולא רק צעירים, אני אומר את זה על כולם.

איתן ברושי: אדוני היושב ראש, היו קמפיינים בעבר שמי שהוביל אותם זה דווקא היו התלמידים, למשל הקמפיין ההיסטורי שאולי חלק לא מכיר שאסור לקטוף את פרחי הבר, להבדיל אלפי הבדלות, היה בעצם בנוי על ציבור צעיר וילדים שגם חינכו את ההורים שלהם.

איתן ברושי: אני חושב שאם אור ירוק ומשרד התחבורה וגורמים נוספים, ומשרד החינוך יזהה את המרכיב האנושי כמרכיב חשוב בתאונות הדרכים וימקד את החינוך בבתי הספר שחלקם גם משמשים נערים במשמרות הזה"ב, יכול להיות שכמו שנותנים לאנשים להיות משקיפי תחבורה, יכול להיות שצריך מסלול שיביא תלמידים ב-יא', יב' להיות גם משקיפי תחבורה.

איתן ברושי: שיהיה להם תעודה ותהיה להם אפשרות להיות גם כאלה שמדווחים, גם על צעירים וגם על מבוגרים.

איתן ברושי: איך להפוך את בית הספר, את תנועות הנוער, את האחריות שמגלים צעירים לעתים יותר ממבוגרים, כל אחד יודע על עצמו, מה הילדים שלו הולכים להגיד לו מה שפעם לא העזו "אל תעשן" ו"איך תנהג" ומה עם הפלאפון וכולי.

איתן ברושי: אני אומר לכם, צריך להפוך דיונים כאלה לתכנית עבודה, אחרת זה עוד יום בכנסת.

איתן ברושי: אם היעד הוא להקטין את התאונות, אם האמצעי הוא מערכת החינוך, אם השליחים זה נוער וזה הדיון, צריך לראות מה יוצא מזה ואני בעד שאנחנו ניצור הזדמנות לשלב את מערכת החינוך ואת הנוער יותר.

איתן ברושי: כל מי שיוצא ממערכת החינוך רובם ככולם נוהגים וחלק גדול נוהג בצה"ל.

איתן ברושי: חלק גדול הופך להיות נהגים ממטוסים ואפילו עד צוללות לאחרונה וגם האמרים.

איתן ברושי: בסופו של דבר צריך לקחת את זה בחשבון.

איתן ברושי: לכן מה שצריך לפי דעתי זה תכנית שלמה שתטפל במרכיב האנושי ולראות בבית הספר, בחינוך, בתנועות הנוער ובתלמידים אמצעי למימוש היעדים והמטרות של "לא לקטוף את פרחי הבר" לא לקטוף חיי אדם.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: ממועצת התלמידים רציתם להוסיף משהו?

<אדר גיציס: תודה.

<אדר גיציס: אני מנהריה, מייצג כאן את ממועצת התלמידים והנוער הארצית.

<אדר גיציס: אני רוצה להעלות שני דברים.

<אדר גיציס: קודם כל דיברנו על המדגם המייצג כביכול של הרשות הלאומית - - -

<נחמה ליאור-דרורי: לא כביכול.

<נחמה ליאור-דרורי: הוא מייצג.

יעקב מרגי: כאיש סטטיסטיקה ומספרים זה כביכול.

יעקב מרגי: טעות סטטיסטית זה כביכול.

<אדר גיציס: כנער שחי בנהריה וגם פעיל בעיר הזאת, אני לא ראיתי בחצי השנה האחרונה לפחות נער עם קסדה.

<אדר גיציס: בשורה התחתונה, גם בחוק אין אכיפה משמעותית בנושא הזה, אני רואה בני נוער נוסעים על אופניים חשמליים על המדרכה ונוסעים ללא קסדה, עוברים באדום וגם כשהמשטרה רואה את זה לא עושים משהו מיוחד, בסופו של דבר מדובר כביכול בנערים וגם גיל ההגבלה שיהל דיבר עליו קודם, לא פועל בשטח.

<אדר גיציס: דבר נוסף, ואני מצטער שאני גוזל ממך עוד משפט, חבר הכנסת.

<אדר גיציס: לך, נציג משרד החינוך, אני לומד בכיתה יא' ואחת לשבוע יש לי שיעור חינוך תעבורתי, כך זה נקרא.

<אדר גיציס: דיברתם על פיילוט נפלא שיכול לעבוד אך בשורה התחתונה מה שקורה כרגע בנהריה בשכבה ובכתה שלי, אנחנו לומדים את חוקי התיאוריה במהלך השיעורים.

<אדר גיציס: אני כנער שעברתי תיאוריה, השיעור הזה בעצם לא מדבר אלי.

<קריאה: אתה לומד בכיתה יא'?

<אדר גיציס: אני לומד בכיתה יא'.

<אדר גיציס: ואני רוצה רק להוסיף, בשיעורים האלה שניתנים לנו הייתי רוצה שבאמת, ה המקום שלכם להשפיע, תלמדו אותנו את החשיבות בשמירה על החוק, זה אחד הדברים הכי חשובים - - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: יואב פינק בבקשה.

<יואב פינק: כבוד היושב ראש, מכובדיי, אני הצטרפתי באמצע הדיון אז אני לא אוסיף על דברים שוודאי נאמרו.

<יואב פינק: אני גם מגיע מהמגזר הכפרי, אני חבר קיבוץ משמר העמק, אני מתנדב שנים רבות במשטרת התנועה הארצית ולאחרונה הצטרפתי למיזם "שומרי הדרך".

<יואב פינק: באזור שלי התחלתי ביוזמה שהיא פרטית שלי, ניגשתי למנהלת בית הספר היסודי אצלנו, מדובר על חינוך, אני חושב שהדגש, וזה היה גם בכנס ביום שישי בבר אילן, נאמר בקטנה אבל לא ירדו לפרטים, חינוך מגיל היסוד, אותו חינוך שבו מי מהדוברים פה הזכיר שהילד או הילדה יגידו להורים, והמסר שלי שאני מעביר מיוזמתי עושה הדרכות בבתי הספר בשעות שהמנהלת נתנה לי, אפילו אני לא יודע של מי השעות האלה, בשיתוף עם מי שאחראית על הדרכת זה"ב בבית הספר, המסר שלי הוא נורא פשוט, אני לוקח ילדים מכיתה א' עד ו' ואני אומר להם "ילדים יקרים, מהיום נכנסים לרכב, אתם לא מחפשים את הטאבלט, את הנייד, מהיום אתם השגרירים ברכב לוודא שהוריכם מבצעים את הדברים כהלכה" וזה עובד.

<יואב פינק: חזרו אלי הורים ואמרו לי "מה עשית לנו" שאלתי "מה עשיתי?" "מעכשיו הילדים - - -

יעקב מרגי: אין ספק שפניה של ילד כפי שאמרנו בתחילת הדיון, נוגעת בהורה והולכת איתו במשך כל היום.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: משה בר בבקשה.

<משה בר: תודה אדוני היושב ראש.

<משה בר: אני יושב ראש עמותת תנו יד לחירש, נכים למען נכים.

<משה בר: אני רוצה להתריע על דבר הכי חשוב שלא דנים בו.

<משה בר: בזמן שילדים יוצאים מבתי הספר ההורים שלהם חונים בשלוש חניות וחוסמים את כל הכבישים, הילדים עוברים בין רכבים וזו הסכנה הכי גדולה.

<משה בר: אני חושב שההורה במקום לחנך את הילד הוא הורס את הילד במצב הזה.

<משה בר: אם מותר לו לעבור בצורה כזאת אז מה אתה רוצה לבקש ממנו אחרי זה?

<משה בר: דבר שני, כל הרכבים שחונים על המדרכות שאותם ילדים צריכים ללכת ברחובות ומסכנים את עצמם ודבר שלישי, אני וידידיי עושים הכשרה בהתנדבות לחנך את הילדים לזהירות והכל, ובתי הספר עושים לנו טובה שנותנים לנו לבוא על חשבוננו עם הכל כדי שנוכל להעביר את ההדרכה לילדים.

<משה בר: זה מתחיל מהמנהלים ויורד לתלמידים וזה דבר גרוע ביותר.

<משה בר: תודה.

יעקב מרגי: אם כבר הזכרת, יש את הפרויקט שנחשפתי אליו, "נשק וסע", לדוגמה משרד החינוך, רשות מקומית בונה בית ספר, והיא בונה את בית הספר בסמיכות לככר תנועה, כשהשער בסמיכות לככר התנועה.

יעקב מרגי: אתה מכשיל את ההורים, אתה רואה בשעות הבוקר פקקים בכיכר, עוצרים באמצע כיכר התנועה.

יעקב מרגי: צריך לחשוב על הכל מ-א' ועד ת' אין ספק שא תה מעלה נקודות חשובות.

יעקב מרגי: עוד מישהו רוצה לדבר לפני שאני מסכם את הדיון?

<מתן בן גיגי: אני מזכ"ל מועצת התלמידים והנוער הארצית, אני מבת ים, אני בכיתה יב' ועדיין לא היה לי שיעור חינוך תעבורתי.

יעקב מרגי: מכיתה א' עד כיתה יב' לא נתקלת?

<מתן בן גיגי: לא, ביסודי היה אבל בתיכון לא נתקלתי.

יעקב מרגי: שום שעת חינוך תעבורתי?

<מתן בן גיגי: לא.

<קריאה: אמרו 3,500 בתי הספר.

<קריאה: אז הוא לא בין ה-3,500.

<מקס אבירם: לא כל שכבת הגיל מקבלת.

<מקס אבירם: זה משהו שיכול לקרות.

<מקס אבירם: אני מצטער שזה קורה, אבל זה יכול לקרות.

<מתן בן גיגי: רציתי לציין את העובדה שחוץ מאשר שמדברים על החינוך התעבורתי ועל התכנים שלו, לוודא שבאמת זה קורה בכל בית ספר.

יעקב מרגי: תודה.

<יצחק גלר: אפשר משפט אחד בבקשה?

יעקב מרגי: בבקשה.

<יצחק גלר: תודה.

<יצחק גלר: אני עוסק בנושא הזה 12 שנים ו-30 שנה בהרצאות לתכניות.

<יצחק גלר: משפט אחד.

<יצחק גלר: הייתי במושב ניר בנים, אמר לי אדם בן 85 בשם יוחנן מיינרג, "אתה רוצה לשמוע בדיחה?" "למה לא?"

יעקב מרגי: תספר איפה נמצא המושב, לא כולם יודעים איפה זה.

<יצחק גלר: לא כולם יודעים, אחרי קריית מלאכי, כמה קילומטרים בצד ימין חצי קילומטר, שמאלה עוד קילומטר, מגיעים לבית העם אחרי 200 מטר.

<יצחק גלר: אני אספר לכם משפט פתיחה ואני אשתמש בזה.

<יצחק גלר: הוא אמר לי כך "האם אתה יודע איך מכנים אדם בן 50, 60, 70 שקם בבוקר ולא כואב לו שום דבר?

<יצחק גלר: " אני לא ידעתי שזו בדיחה ידועה, אבל כשהוא אמר לי לא ידעתי, לצעירים צריך להסביר למבוגרים לא, הוא אומר לי "מת.

<יצחק גלר: כי אדם בן 50, 60, 70 תמיד כואב לו.

<יצחק גלר: כאן, שם, קם בבוקר ולא כואב שום דבר" ככה הוא סיפר לי.

<יצחק גלר: אמרתי לו "אתה מרשה לי להפוך את זה לבדיחה שלי?" "כן".

<יצחק גלר: אדם קם בבוקר, בן 20, 40, 60 או 80 ולא כואב לו כלום הוא אומר לי "סליחה, אתה חוזר על הבדיחה שלי" אמרתי לו "אני לא חוזר על הבדיחה שלך, תן לי עוד משפט אחד "אם הוא קם בבוקר, לא חשוב באיזה גיל ולא כואב לו שכואב לאחרים הוא מת" וזו הנקודה המרכזית שיש.

<יצחק גלר: לא צריך רישיון נהיגה, צריך רישיון להתנהג.

<יצחק גלר: לא צריך לדעת איך להחזיק הגה, צריך לדעת מתי לא להוציא הגה ואיך להגות בנושא הזה כמו שצריך.

<יצחק גלר: בכנס למטה אני כותב להם שיר שלם מתוך 30,000 בתים בחריזה שכתבתי על הבן ששואל את אבא שלו שאלה, הבדואי, והאבא אומר לו "אם לא תשאל איך תדע" והאבא לא יודע כלום.

<יצחק גלר: התשובה היא בדיחה נחמדה, אבל אם האבא לא לומד ויודע, אם המורה לא לומד ויודע, אם המורה לא מראה שהוא רוצה ללמוד ולדעת, אם אין דבש וחלב תחת לשונו כמו שכתוב בפסוק בשיר השירים זאת אומרת שלא יעזור כניסה לבתי ספר של כל הגורמים בעולם, משום שהיכולת להעביר דבר לא תלויה באמת בלבד, אלא זה תלוי ביכולת של העברה ומכיוון שלהרבה אנשים אין את זה, את החלק הזה צריך לדעת - - -

יעקב מרגי: אתה אומר להכשיר מורים לבטיחות בדרכים?

<יצחק גלר: כל המורים.

<יצחק גלר: גם מנהלים.

<יצחק גלר: אתה רוצה שנבחן מנהל-מנהל על כל דבר ודבר?

יעקב מרגי: מנהל לא חייב לדעת היסטוריה, יש לו מורה להיסטוריה.

<יצחק גלר: מנהל חייב לדעת לחשוב.

יעקב מרגי: יפה, אז הוא יודע ויש לו מי שמעביר את השיעורים לבטיחות בדרכים.

<יצחק גלר: אני כתבתי את המבחן לקורס קצינים של צה"ל לפני 15 שנים, שלושת רבעי נכשלו והבנתי שהרמה ירדה והיום אני יכול לבחון מורה-מורה אחד אחד, הרמה יורדת דרסטית.

<יצחק גלר: בחשיבה, בהבנה בידיעה ולכן אם אנחנו רוצים בזהירות בדרכים, שאני עוסק בנושא הזה הרבה, זה לא מנותק מהמערכת, צריך לתת לאנשים כלים כדי לשאוף למעלה ואז גם הילדים האלה, החמודים האלה לא רק שיחיו אלא יחיו עם עקרונות נכונים כדי שיוכלו לחנך את ההורים.

<יצחק גלר: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בקצרה משפט אחד.

<דן קדרון: תודה.

<דן קדרון: מהשירות הצבאי שלי 35 שנה גם הייתי סגן מפקד מדור הכשרות של צה"ל.

<דן קדרון: אם מלמדים נכון כמו שצריך, יוצאים נהגים טובים.

<דן קדרון: אם מלמדים לא נכון ואני נתקל הרבה פעמים, מורה נהיגה לפני שבוע עוצר באיזה מקום באדום-לבן, יורד לקנות סיגריות ושאלתי אותו "סליחה, זה מה שאתה מלמד אותו?

<דן קדרון: אז בוא תלמד אותו גם לא לעצור בעצור" כשמלמדים כמו שצריך זה יוצא נכון.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: הועדה מודה לחבר הכנסת חמד עמאר על הובלת היום החשוב הזה בכנסת, הוועדה מודה לכל העושים במלאכה, הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, משרד התחבורה, אור ירוק, משרד החינוך ומשטרת התנועה.

יעקב מרגי: הוועדה שמעה את נתוני המחקר על נורמות הבטיחות בדרכים והגיעה למסקנה שיש לעשות פעולה רב תכליתית של הגברת המודעות והחינוך לבטיחות בדרכים ומעורבות המשפחה בבטיחות בדרכים.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת למערכות החינוך הפורמלית והבלתי פורמלית לפתח כלים שיטמיעו את נושא הבטיחות בדרכים במשפחה.

יעקב מרגי: אני מברך על שיתוף הפעולה בין הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים למשרד החינוך וקורא למשרד החינוך לאמץ את מסקנות המחקר בפעילותו השנתית לשיתוף הורים בתחום הבטיחות בדרכים.

יעקב מרגי: תודה רבה.