ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 131, 2016-07-18 12:30

אברהם נגוסה: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה.

אברהם נגוסה: כבוד הקייסים ורבנים, נציגי משרדי הממשלה והארגונים, פעילי הציבור, ברוכים הבאים לוועדת העלייה והקליטה.

אברהם נגוסה: בגלל הצבעות אנחנו קצת איחרנו אבל נשלים את זמן האיחור ואני מברך את כולכם על שהגעתם.

אברהם נגוסה: הנושא של הדיון שלנו היום הוא "קייסים ורבנים מקהילת יוצאי אתיופיה – תקנים ותנאי העסקה".

אברהם נגוסה: נושא הדיון הוא לא על מעמדם, אלא על תנאי העסקתם.

אברהם נגוסה: זה אומר, תנאי העסקה גם של אלה שיש להם תקנים.

אברהם נגוסה: לכן אני רוצה שלא נתפזר, מאד חשוב לי להדגיש את הדבר הזה.

אברהם נגוסה: אני יודע שיש בעיות אחרות שקשורות לנושא של שירותי דת לקהילה, אבל כדי שנצא עם החלטה ברורה שתחייב את הממשלה לבצע אותה, נתמקד על נושא ברור מאד שהוא תקנים ותנאי העסקתם.

אברהם נגוסה: כאשר אנו מדברים על תקנים, הכוונה היא השלמה למשרה מלאה לחמישה עשר קייסים שכבר מועסקים על ידי משרד הדתות במועצות הדתיות, אבל בחצי משרה.

אברהם נגוסה: בחצי משרה הם לא יכולים לנהל את חיי המשפחה כי זה קשה מאד וגם לא יכולים לצאת לעבוד כמו שצריך.

אברהם נגוסה: לכן אנחנו רוצים להגיע להחלטה, להשלים את המשרה של חמישה עשר הקייסים למשרה מלאה, שזה בערך 7.5 תקנים.

אברהם נגוסה: גם לגבי תקנים לרבנים, בנוסף לתנאי העסקתם.

אברהם נגוסה: האם אלה שכבר מועסקים הן במשרה מלאה והן בחצי משרה, מקבלים את כל התנאים לפי החוק?

אברהם נגוסה: קרן השתלמות, קופת גמל, קרן פנסיה וכל הדברים האלה.

אברהם נגוסה: הדיון שלנו היום יעסוק סביב נושא זה, מי שיתחיל לדבר על נושא אחר, אני מראש אומר לכם שאני עוצר אותו כי לא נגיע לשום מקום.

אברהם נגוסה: אני רוצה שנגיע רק לנושאים שקבענו, אם צריך לדון בנושאים אחרים נקבע זמן אחר.

אברהם נגוסה: אני חושב שזה מספיק ברור.

אברהם נגוסה: מאז שהתחלתי פה בכנסת, פנו אלי קייסים ורבנים בנושא הזה וקיימתי מפגשים גם עם שר הדתות וגם עם משרדים אחרים רלבנטיים לנושא, אולם אני רואה שהנושא מתמסמס.

אברהם נגוסה: כל אחד זורק על השני ואנחנו צריכים לשים קץ להתמסמסות.

אברהם נגוסה: אנחנו רוצים לקבל החלטה ברורה, חד וחלק, שתחייב את הממשלה לפעול בנושא הזה.

אברהם נגוסה: חמישה עשר קייסים, כולם יהודים העוסקים במלאכה, שמשרד הדתות משלם להם לפי חצי משרה.

אברהם נגוסה: לפי מה שהסבירו לי הקייסים, לפי סוג העבודה שלהם הם עובדים אפילו יותר ממשרה מלאה, כי הם מסתובבים בין הקהילות בכל הארץ על מנת לסייע ולשרת את הקהילה, אבל בסופו של דבר משרד הדתות מכיר רק בחצי משרה של עבודתם.

אברהם נגוסה: זה מה שאני יכולתי ללמוד על הנושא הזה מהמפגשים שקיימתי עם הקייסים.

אברהם נגוסה: בעניין הרבנים, יש רבנים שסיימו את לימודיהם וקיבלו את ההסמכה ואת מה שצריך, יש בהם צורך בשטח לקהילה אבל הם לא מועסקים על ידי משרד הדתות.

אברהם נגוסה: אין תקנים.

אברהם נגוסה: זה מה שאנחנו רוצים לדון בו.

אברהם נגוסה: נמצאים פה נציגי המשרדים, אבל קודם כל לפי המסורת שלנו, להתחיל בברכה על המפגש שלנו מפיו של קייס וורקו, אחר כך מאבא קסה, אחריו הרב יוסף הדנה ואז נמשיך.

אברהם נגוסה: אני רק מבקש שתקצרו.

<עזריה אביהון: מברך בשפה האמהרית.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אנחנו מתחילים להיכנס לנושא הדיון.

אברהם נגוסה: אני רוצה שהרב יוסף הדנה, שגם היית שותף לכמה פגישות בנושא הזה ואתה גם עובד משרד הדתות, מאד חשוב שתיתן לנו את התמונה, איפה המשרד עומד היום בנושא הזה?

אברהם נגוסה: מה התקדם ולאן הגעתם בנושא הזה, כדי שנמשיך.

אברהם נגוסה: בבקשה, כבוד הרב.

<יוסף הדנה: כבוד היושב ראש והמנהיגים הרוחניים, הקייסים, הרבנים, קהל קדוש ונכבד.

<יוסף הדנה: קודם כל אני רוצה להודות ליושב ראש חבר הכנסת ד"ר אברהם נגוסה, שהוא מביא את העניינים האקוטיים שלנו לדיון ממש בבית המחוקקים.

<יוסף הדנה: אני חושב שזה דבר גדול, דבר שלא היה עד עכשיו ואנחנו כולנו צריכים להודות על כך.

<יוסף הדנה: באמת 'ישר כח' גדול.

<יוסף הדנה: כאדם הממונה במשרד הדתות, ישנם כמה וכמה דברים שנעשו.

<יוסף הדנה: באגף שלי במיוחד.

<יוסף הדנה: ביקרנו במועצות הדתיות ובדקנו את תנאי העסקתם של הרבנים והקייסים.

<יוסף הדנה: מי שהיה במועצה הדתית יודע שהגענו, אפילו לקחנו את תלושי המשכורת ובדקנו.

<יוסף הדנה: השתדלנו לתקן מה שהיה צריך לתקן.

<יוסף הדנה: עשינו מה שצריך.

<יוסף הדנה: אני רוצה להסביר.

<יוסף הדנה: השכר שמקבלים הקייסים הוא מקביל לרבני שכונות.

<יוסף הדנה: כשמדרגים את השכר אז זה תלוי כמה העיר גדולה ובתארים שיש.

<יוסף הדנה: יש כל מיני מרכיבים כדי לקבוע את דרגת השכר אבל, הבסיס לכולם הוא אותו הדבר.

<יוסף הדנה: לגבי חמישה עשר הקייסים שעובדים בחצי משרה, אנחנו כבר למעשה עם סגן השר, הרב אלי בן דהאן, כבר בזמנו הגשנו את הבקשה להשלים את השכר שלהם.

<יוסף הדנה: גם עכשיו, השר הנוכחי, הרב דוד אזולאי, אדם מאוד מאוד יקר, הוא תומך ורוצה.

<יוסף הדנה: אין שום ויכוח שצריך להשלים את השכר.

<יוסף הדנה: הבעיה - - - ואין תקציב.

<יוסף הדנה: כל הזמן אומרים: אין תקציב.

<יוסף הדנה: זה מאד חשוב שאם האוצר ייתן תקציב אז בעזרת השם אנחנו נוכל להשלים את מחצית המשרה.

<יוסף הדנה: אני גם חושב שעל מנת לעבוד כמו שצריך וגם לכלכל את המשפחה צריך שיהיה מספיק כסף.

<יוסף הדנה: כאן אנחנו עומדים.

<יוסף הדנה: הבקשה שלנו נמצאת.

<יוסף הדנה: גם לגבי רבנים, גם כאן יש בעיה שאין מספיק רבנים וכבר הרבה שנים לא מינינו רבנים.

<יוסף הדנה: גם, בגלל התקציב וכן הלאה.

<יוסף הדנה: יש לנו מקומות שאין רבנים ולא קייסים.

<יוסף הדנה: למשל באזור הצפון, אין קייסים ואין רבנים.

<יוסף הדנה: גם במרכז הארץ יש ערים וניקח לדוגמה את נתניה, עם מעל עשרת אלפים נפשות ויש רב אחד.

<יוסף הדנה: זה לא מספיק.

<יוסף הדנה: יש עוד מקומות, יש לי עשרים ואחד מקומות שרשומים שאין להם רבנים.

<יוסף הדנה: יש גם מקומות שאין להם לא קייסים ולא רבנים.

<יוסף הדנה: זה ממש אויר לנשימה כמו שאומרים וזה אומר שאם יש קצת כסף מסודר אז מטפלים בנוער, מטפלים במבוגרים, כולם מתרכזים ביחד.

<יוסף הדנה: הנוער היום, ברוך השם רוצה לחזור ורוצה להתפלל ובמקום שיש בתי כנסת מסודרים זה מדהים לראות חזרה בתשובה של הנוער.

<יוסף הדנה: לכן זה מאוד מאוד חשוב למנות רבנים חדשים ולתת לקייסים להשלים את השכר שלהם.

<יוסף הדנה: זה באופן כללי.

<יוסף הדנה: אחר כך לפי הצורך אנחנו נמשיך.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אם אני מסכם כבוד הרב אז עמדת משרד הדתות היא חיובית, שמוכנים גם להשלים משרה מלאה לחמישה עשר קייסים וגם לתת תקנים לרבנים.

<יוסף הדנה: נכון מאד.

אברהם נגוסה: הבעיה היא תקציב.

<יוסף הדנה: נכון.

אברהם נגוסה: האם אני יכול לשאול כבוד הרב, האם משרד הדתות פנה לקבל תקציב?

<יוסף הדנה: משרד הדתות, אני בעצמי, באגף שלי, הכנו חומר ומסמך רציני.

<יוסף הדנה: הגשנו.

<יוסף הדנה: לפי מה שידוע לי המשרד פנה גם למשרד ראש הממשלה.

<יוסף הדנה: אני כל הזמן שואל ואני לוחץ.

<יוסף הדנה: אני מקווה בעזרת השם שיהיה אבל לא יודע משום מה עדיין לא יצא לפועל.

אברהם נגוסה: הוגש למשרד ראש הממשלה?

<יוסף הדנה: החומר ניתן להגשה.

<יוסף הדנה: אני מקווה שזה הוגש.

אברהם נגוסה: סליחה, כבוד הרב אבל, אתה מייצג את משרד הדתות ולכן אני מקשה עליך.

אברהם נגוסה: האם יש מישהו אחר שיכול?

אברהם נגוסה: אני עשיתי שיעורי בית לפני הדיון הזה עם המשרדים הרלבנטיים.

אברהם נגוסה: במשרד ראש הממשלה אמרו לי חד משמעית: לא הגיעה אלינו שום בקשה בעניין הזה אז פה יש בעיה.

אברהם נגוסה: אני רוצה לדעת אם באמת המסמך הוכן ונשאר במשרד הדתות או הוגש למשרד ראש הממשלה.

<יוסף הדנה: לפי מה שידוע לי המסמך הוגש בשמי אז כנראה זה לא היה מספיק.

<יוסף הדנה: השר בעצמו צריך להגיש.

<יוסף הדנה: הגשתי את המסמך לשר.

<יוסף הדנה: עד כאן אני יודע.

אברהם נגוסה: אני יודע שהגשת את זה.

אברהם נגוסה: השאלה שלי היא האם ממשרד הדתות זה יצא למשרד ראש הממשלה.

אברהם נגוסה: אני אפנה את זה לעמי סַנָאי כי משרד הדתות אמר לנו שאתה תענה על כל הדברים.

אברהם נגוסה: יש לך את העובדות, אתה עוזר של כבוד הרב.

<עמי סנאי: לגבי מה השאלה?

אברהם נגוסה: המסמכים שכבוד הרב הכין.

אברהם נגוסה: לפי מה שהוא אמר.

אברהם נגוסה: השלמה עבור חמישה עשר קייסים למשרד מלאה ותקנים לרבנים.

<עמי סנאי: באיזה תאריך?

אברהם נגוסה: לא משנה.

אברהם נגוסה: יש העתק.

אברהם נגוסה: זו לא בעיה.

אברהם נגוסה: את המכתב יש לי.

אברהם נגוסה: השאלה היא האם משרד הדתות הגיש את זה למשרד ראש הממשלה כדי לקבל את התקציב?

<עמי סנאי: יש שני דברים.

<עמי סנאי: קודם כל שלום וברכה.

<עמי סנאי: 'חזק וברוך' על הדיון הזה.

<עמי סנאי: אני אחזור על דברי הרב.

<עמי סנאי: אני אגיד לך.

<עמי סנאי: לגבי הקייסים, חמישה עשר הקייסים, אלה כמה שלבים, בסדר?

<עמי סנאי: זה היה בדיון תקציב אצל סגן השר לשעבר, אלי בן דהן, ועכשיו הוא אצל האוצר.

<עמי סנאי: שמענו שזה נתקע באוצר.

<עמי סנאי: אני מדבר על שני דברים - - -

אברהם נגוסה: לא, לא, אנחנו התקדמנו הרבה.

<עמי סנאי: לכן אני מפרט לך.

אברהם נגוסה: רגע, סליחה, אני לא רוצה למשוך זמן.

אברהם נגוסה: אנחנו נמצאים עכשיו במקום אחר.

אברהם נגוסה: ישבתי, גם הרב השתתף, בפגישה עם שר הדתות.

אברהם נגוסה: פעמיים ישבנו והוא דיבר על תקציב.

אברהם נגוסה: את התקציב אפשר למצוא במסגרת ועדת השרים בראשותו של ראש הממשלה.

אברהם נגוסה: התבקשנו, כלומר משרד הדתות התבקש להגיש את הבקשה למשרד ראש הממשלה.

אברהם נגוסה: שר הדתות נתן הוראה, הוא אמר לי שהוא אמר להגיש את זה.

אברהם נגוסה: הרב יוסף הדנה הגיש את המסמך.

אברהם נגוסה: המסמך, אתמול בדקתי ולא הגיע למשרד ראש הממשלה.

אברהם נגוסה: מה הסיבה?

אברהם נגוסה: על זה אני רוצה שתענה.

<עמי סנאי: אני לא יודע.

אברהם נגוסה: אתה לא יודע, או.

אברהם נגוסה: קיי.

<עמי סנאי: אני אגיד לך מה.

<עמי סנאי: אם הגיע או לא הגיע אני יכול לבדוק.

<עמי סנאי: קודם כל תן לי - - -

אברהם נגוסה: אני שאלתי אותך בגלל שמשרד הדתות אמרו שהם שלחו אותך.

<עמי סנאי: אני אענה לך.

<עמי סנאי: אני אגיד לך מה ידוע לנו וגם את זה כבר הרב אמר.

<עמי סנאי: אם הדבר לא הובהר אני אסביר את זה יותר בפרוטרוט.

<עמי סנאי: יש שני שלבים של הגשה.

<עמי סנאי: השלב הראשון שהגשנו אותו, הגשנו את זה עצמאית.

אברהם נגוסה: על זה אין מחלוקת.

<עמי סנאי: יפה, אז אחרי שהגשנו - - -

אברהם נגוסה: הוגש למשרד הדתות.

אברהם נגוסה: לא למשרד ראש הממשלה.

<עמי סנאי: לא, אני אגיד לך מה נאמר לנו.

<עמי סנאי: הוגש עצמאית, זה מה שהרב גם אומר ונאמר לנו שלא צריך להגיש את זה עצמאית אלא השר צריך להגיש את זה בתור בקשה לאודי ולכל השאר.

<עמי סנאי: זה מה שנאמר לנו.

אברהם נגוסה: זה ברור.

<עמי סנאי: הלכנו לשר ואמרנו לו בהאי לישנא.

<עמי סנאי: בדיוק אותו הדבר.

<עמי סנאי: מסרנו לו.

<עמי סנאי: עכשיו, את ההגשה עצמה, לא, תקשיב, את ההגשה עצמה הגשנו לשר.

<עמי סנאי: מהשר והלאה כך נאמר לנו.

<עמי סנאי: זהו.

אברהם נגוסה: טוב.

אברהם נגוסה: הבנתי.

אברהם נגוסה: בקיצור, הבקשה לא עברה למשרד ראש הממשלה.

<עמי סנאי: תשאל אותם פה, אני לא יכול לאשר לך.

אברהם נגוסה: בסדר.

אברהם נגוסה: אני שואל אותך בגלל שהם אמרו לנו שהם שולחים אתכם כנציגי משרד הדתות.

אברהם נגוסה: בגלל זה אני שואל אתכם.

אברהם נגוסה: האם נמצא נציג משרד ראש הממשלה?

<דנה גורדון שושני: יש רק מנציבות שירות המדינה וזה לא רלבנטי כי הם לא עובדי הנציבות.

אברהם נגוסה: עוד לא הגענו לזה.

אברהם נגוסה: בבקשה, קייס סמאי.

<סמאי אליאס: תודה רבה כבוד יושב ראש ועדת העלייה והקליטה, חבר הכנסת ד"ר אברהם נגוסה.

<סמאי אליאס: ברשות קייס הקייסים וקייס ארגוטה גנייה, ברשות הקייס רונך למוד, הרב הדנה, כבוד הקייסים והרבנים, מכובדיי כולם.

<סמאי אליאס: אני קייס סמאי, יושב ראש עמותת הקייסים המאוחדת, זרע אהרן כהנת.

<סמאי אליאס: אני ברשות

<סמאי אליאס: כם אגיד את הדברים מתוך הכתב על מנת לדייק בבקשה ובדרישה.

<סמאי אליאס: ממשלת ישראל החליטה פעם נוספת ב-28 למרץ 2010 על מינוי חמישה עשר קייסים כלומר, נוספים להחלטה שהייתה ב-92', על ידי ועדה בינמשרדית.

<סמאי אליאס: הבסיס להחלטה הוא כדלקמן.

<סמאי אליאס: "בעקבות הגידול באוכלוסייה האתיופית בישראל ולאור העובדה שהעלייה מאתיופיה נמשכת גם בימים אלה, גבר הצורך בהכוונה רוחנית דתית על ידי הקייסים ובמתן שירותי דת ברוח המסורת שנהוגה באתיופיה, בנוסף לשירותי הדת הניתנים על ידי רבנים מטעם הקהילה.

<סמאי אליאס: נמצא כי הצורך בשירותים רוחניים ודתיים הנטועים במסורת הקהילה האתיופית ומסופקים על ידי הקייסים ממשיך להתקיים, בעיקר בקרב האוכלוסייה המבוגרת יותר.

<סמאי אליאס: הקייסים החדשים יועסקו בתנאי רבני שכונות, לרבות - - -.

<סמאי אליאס: עוד מוצע כי ככל שנדרשת תוספת תקציב לאיוש התקנים אגף התקציבים יקצה למשרד לשירותי דת את התוספת הדרושה".

<סמאי אליאס: כך ההחלטה שהייתה ב-2010 שהגיש השר מרגי, כמובן בליוויו ובעזרתו של חברינו שעד היום מלווה אותנו, גדי, נמצא פה, גדי יברקן שאתו למעשה הגענו עד כה.

<סמאי אליאס: אבל לצערי הרב, זה לא כפי שכתוב.

<סמאי אליאס: קודם כל שכרם של קייסים גם בחצי משרה, השכר הבסיסי ואתם יכולים לראות את התלושים, הוא בעצם 1,900 ₪ לחודש כשכתוב 50% משרה.

<סמאי אליאס: 1,900 שקל, זה מה שכתוב, אפשר לראות את התלוש.

<סמאי אליאס: הדבר הנוסף הוא שאין תנאים סוציאליים כגון קרן השתלמות, אחזקת רכב וכל הדברים שדרושים, שניתנים לעובד משרד וזה לא ניתן.

<סמאי אליאס: גם לא חופשות, לא תוספת תואר ולא גמול השתלמות.

<סמאי אליאס: יש קייסים שיש להם תואר אבל אין תוספת לדברים האלה ולא שום התייחסות.

<סמאי אליאס: אין תקציב לפעילות רוחנית, מה שאנחנו עושים כגון אירועי חגים, להזמין מרצים כאלה ואחרים אין לנו שום תקציב.

<סמאי אליאס: אין אפילו מקום, חדר לקבלת קהל, כשבעצם הקייסים במועצות הדתיות נאלצים לקבל את הקהל שלנו בבתי כנסת.

<סמאי אליאס: אולי בודדים, בכדי לא להגיד על כל המועצות הדתיות אז אולי בודדות, שתיים שלש, נתנו חדר.

<סמאי אליאס: מה גם שכשאנחנו מדברים, אין עם מי לדבר שם, אין עם מי לדבר.

<סמאי אליאס: מה בעצם התשובות שאנחנו מקבלים.

<סמאי אליאס: התשובות הן: אתם לא עובדים שלנו, אתם שייכים למשרד הדתות, תשאלו את משרד הדתות.

<סמאי אליאס: אלו התשובות שאנחנו מקבלים.

<סמאי אליאס: במשרד הדתות אין מענה.

<סמאי אליאס: מי שמנסה לסייע בעניין הזה זה משרדו של הרב הדנה וכמו שראיתם הדברים גם לא צולחים שם.

<סמאי אליאס: אנחנו נמצאים במצב הזה.

<סמאי אליאס: אם אפשר לציין מה אנחנו בעצם מבקשים.

<סמאי אליאס: אני רוצה ברשותכם שגדי ימשיך לפרט את העניינים האלה.

<סמאי אליאס: קודם כל כפי שיושב הראש אמר לגבי השלמת השכר של הקייסים עם התנאים וכפי שגם בהחלטה כתוב, השכר של הקייסים הוא בגובה של רב שכונה.

<סמאי אליאס: רב שכונה, אני לא יודע אם בחצי משרה מקבל אלפיים שקל או 1,900 שקל.

<סמאי אליאס: אני חושב שהרבה יותר.

<סמאי אליאס: זו בעצם אחת הדרישות.

<סמאי אליאס: קודם כל תוספת של תנאים סוציאליים.

<סמאי אליאס: אם אנחנו עובדי מדינה אז צריכים להתייחס בהתאם.

<סמאי אליאס: חדר לשרות, לתת בו מענה לקהילה.

<סמאי אליאס: אני לא רוצה בבית הפרטי שלי או בבית כנסת.

<סמאי אליאס: אני רוצה מקום שם.

<סמאי אליאס: אני אומר בשם כולם, אני יכול להגיד באופן אישי, במועצות הדתיות אצלנו, בזמנו מרב הדנה קיבלתי חדר לחצי, כלומר, אנחנו צריכים לחלוק שעות אבל כן.

<סמאי אליאס: כמובן שנדרשים לנו עוד קייסים שהוסמכו ובכלל לא הוכרו.

<סמאי אליאס: גם על זה אנחנו רוצים להמשיך ולפעול.

<סמאי אליאס: מבחינתנו, אנחנו, כגוש אחד החלטנו לפעול, גם הקייסים הוותיקים, גם הרבנים וגם הקייסים שהוסמכו עכשיו.

<סמאי אליאס: ביקשנו, כמובן שכקייסים מרוב העיסוק אנחנו לא מגיעים לזה, שייצג אותנו במשרדים הממשלה השונים גדי יברקין, אז ברשותכם אם אפשר להמשיך אז אני אשמח.

<סמאי אליאס: תודה רבה על ההקשבה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אנחנו עכשיו נשמע מקייס אביהון בקיצור, בבקשה.

אברהם נגוסה: אני מבקש שתדברו בקיצור.

אברהם נגוסה: הבעיה ברורה.

<עזריה אביהון: קודם כל שלום לכולם ולכבוד היושב ראש.

<עזריה אביהון: אני אישית, לפני שבועיים, הייתה לי פגישה עם המנהל הכללי.

<עזריה אביהון: דיברנו על משכורת השלמה של הרבנים והקייסים וגם על כך שהקייסים החדשים יקבלו את ההכרה.

<עזריה אביהון: אמרו: - - -.

<עזריה אביהון: קודם כל הגשנו בקשה.

<עזריה אביהון: ביקשנו ששר הדתות יגיש בקשה, לא הגישו בקשה על השכר.

<עזריה אביהון: לא ל-2016 ולא ל-2017, לא קיבלנו בקשה להגיש אותה לוועדה.

<עזריה אביהון: יש בחוק אפשרות להגיש אותה לוועדה אבל אם עכשיו לא מגישים אותה אז זה לוקח ל-2008.

<עזריה אביהון: אנחנו בקשנו, אין לנו שום כתובת לקבל ממנה את העלאת השכר של הקייסים.

<עזריה אביהון: הם מקבלים, כמו שאמרו, לשניהם, כל אחד, משמרות אדירות שיהיו בריאים.

<עזריה אביהון: איך אפשר לפרנס שבעה, שמונה ילדים עם 2,000 שקל?

<עזריה אביהון: בנוסף לזה גם הקייסים שמקבלים מ-93', 95', עד היום המשכורת שלהם 4,000 שקל.

<עזריה אביהון: אין להם שום תקנים.

<עזריה אביהון: אם אני אתן דוגמה.

<עזריה אביהון: קייס - - - עדיין זרוק בכפר מרכז שפירא.

<עזריה אביהון: בגלל שהיו כל מיני חילוקי דעות בין המועצות הדתיות של המקום, תראו, כמעט עשרים שנה, עדיין זרוק במרכז שפירא.

<עזריה אביהון: אף אחד לא הולך לבקר, לעזור לו, לתת לו.

<עזריה אביהון: ביקשנו, משרד הדתות, בשבילנו, אתם יודעים מה, אין לנו שום כניסה.

<עזריה אביהון: לא רק זה, יש הרבה מקרים במועצות הדתיות.

<עזריה אביהון: גם העובדים הוותיקים אין להם שום תנאים, אין להם שום דרך לקבל את הדברים.

<עזריה אביהון: אחרי שלפני עשר שנים עשינו תביעה שיעלו את המשכורת, שישלמו את - - - .

<עזריה אביהון: עד היום לא מושלם.

<עזריה אביהון: מי הכתובת לדבר הזה?

<עזריה אביהון: אני לא יודע.

<עזריה אביהון: אני מבקש, אדוני היושב ראש, אם באמת עושים אתך כדי לקבל את הרבנים אני מבקש שיקבלו גם את הקייס - - - .

<עזריה אביהון: יש קושי, כמו שהרב אמר, בצפון, במרכז הארץ, יש חוסר בקייסים וצריך להשלים אותם.

<עזריה אביהון: במדינה לא חסר כסף, כשהממשלה - - - כסף, להשלים את המשכורת לא היה חסר כסף, לכל העניינים האחרים לא היה חסר להם את הכסף.

<עזריה אביהון: כדי להעביר משכנתא חסר כסף, להביא את העולים חסר כסף, לתת לקייסים משכורת חסר כסף, כשהקהילה מגיעה תמיד חסר כסף.

<עזריה אביהון: אני מבקש אדוני היושב ראש, להתייחס לנושא הזה.

<עזריה אביהון: זה חשוב.

<עזריה אביהון: גם לקבל את הקייסים - - - וגם להשלים את השכר שלהם כמה שאפשר.

<עזריה אביהון: אני חושב וגם מבקש להעלות את מעמדם.

<עזריה אביהון: אם לא נעלה את מעמדם של הקייסים שוב נחזור כל שנה או כל שנתיים או כל חודש, נחזור לוועדה.

<עזריה אביהון: זה מה שאני אומר.

<עזריה אביהון: אני מבקש גם להעלות את מעמדם וגם להשלים את שכרם מיָדית.

<עזריה אביהון: תודה רבה.

אברהם נגוסה: הצטרף אלינו חבר הכנסת עמר בר-לב.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: עכשיו גדי אבל אני מבקש בקיצור.

<גדי יברקן: אני אעשה את זה בקיצור.

אברהם נגוסה: קשה לי לעצור את הקייסים והרבנים אבל אותך אני יכול לעצור, אין בעיה.

אברהם נגוסה: אתה לא רשום פה.

אברהם נגוסה: תציג את עצמך.

<גדי יברקן: אני - - -

<קייס מלקו פקדו: סליחה, שלום לכולם.

<קייס מלקו פקדו: (אומר דברים באמהרית) שנה הבאה, אחת עשרה שנים התיק שלנו - - -

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: לפרוטוקול, אני חייב לתרגם.

אברהם נגוסה: מה שהקייס פוקדו אמר שהוא לא קיבל מעמד.

אברהם נגוסה: כלומר, שלא מכירים בו במשרד הדתות.

אברהם נגוסה: הוא לא מקבל משכורת כמו קייסים אחרים.

אברהם נגוסה: זו הדרישה.

אברהם נגוסה: עלתה גם טענה שהוא פנה לרב יוסף הדנה ועדיין הנושא לא טופל.

אברהם נגוסה: זה המסר שהוא הביא פה.

<קייס מלקו פקדו: אחת עשרה שנה.

אברהם נגוסה: אחת עשרה שנה.

<גדי יברקן: תודה רבה.

<גדי יברקן: אני בעוד ארבע דקות יוצא.

<גדי יברקן: יש לי פגישה בנושא הזה עם השרה גילה גמליאל, השרה לשוויון חברתי, בנושא שאליו הגענו.

<גדי יברקן: מאחר והדיון נפתח באיחור אז יש לי ארבע דקות להגיד את מה שיש לי להגיד.

<גדי יברקן: אל"ף, אדוני היושב ראש, תודה רבה על הדיון, ד"ר אברהם נגוסה חבר הכנסת ולכבוד הוא לנו שדיון כזה מתנהל כשבראשו עומד בן הקהילה, זה לא מובן מאליו.

<גדי יברקן: ותודה רבה לצדיק מסדום, חבר הכנסת עמר בר לב שהגיע להשתתף בדיון הזה.

<גדי יברקן: אני אומר לכם, אני נעלבתי.

<גדי יברקן: נפגעתי עד עמקי נשמתי.

<גדי יברקן: היום בדיון הזה, שהוא דיון כזה חשוב ומשמעותי, שמגיע הרב הראשי, איך שלא תקראו לזה, מצדי הרב מיליובביץ' של יהודי אתיופיה, הרב - - - יושב פה ושר הדתות שולח פקיד, עוזר של עוזר של עוזר לדבר בשם משרד הדתות.

<גדי יברקן: אני במקום יושב הראש הייתי מפזר את הישיבה, הייתי מביא אותו מבחינתי בניידת את השר הזה.

אברהם נגוסה: אני מכבד - - -

<גדי יברקן: שניה, אני יודע שדבריי - - -

אברהם נגוסה: רגע, תן לי קודם להגיד לך.

<גדי יברקן: יש לי שתי דקות לסיים.

אברהם נגוסה: אני אתן לך.

אברהם נגוסה: אני אתן לך את הזמן.

אברהם נגוסה: אני רוצה להגיד לך.

אברהם נגוסה: כשמשרד הדתות שולח את נציג משרד דתות, אני לא יכול לסרב בגלל שהוא שייך לקהילה.

אברהם נגוסה: לכן, אל תיכנס לזה אלא רק תציג את הבעיה.

<גדי יברקן: אני אגיד כך.

<גדי יברקן: ישבתי עם השר הנוכחי ארבע פעמים השנה.

<גדי יברקן: יושב פה גם כבוד הרב יוסף הדנה שעֵד לרוב הפגישות וייאמר לזכותו, הוא עושה את המקסימום כפקיד.

<גדי יברקן: הנושא של הקייסים התחיל ב-2006 שאז בראש משרד ראש הממשלה עמד עורך דין שפיגלר, אחר כך ב-2008 יצחק כהן שר הדתות, אחר כך בפעם השנייה שלו, אחר כך הגיע מרגי, צדיק בסדום, שכל הקהילה צריכה להכיר לו תודה.

<גדי יברקן: עד שהאיש הזה הגיע הנושא של הקייסים היה תקוע.

<גדי יברקן: זה לא קשור לשכר.

<גדי יברקן: הקייסים האלה לא ימותו מרעב.

<גדי יברקן: הציבור מחזיק את הקייסים האלה יום יום, לא המדינה.

<גדי יברקן: החצי משרה שהמדינה מנסה להתנפנף אתו פה, גם זה היה בכוח ובמאבק עיקש.

<גדי יברקן: כשישבנו וניסינו לנהל את זה אמרו: תיקחו את הכסף.

<גדי יברקן: אמרנו: גם תביאו עוד ששה ב-2008, שכך היה.

<גדי יברקן: הסיפור הוא לא כלכלי.

<גדי יברקן: הסיפור הוא גזעני.

<גדי יברקן: אמר את זה בית דין לעבודה במדינת ישראל לפני שלושה שבועות.

<גדי יברקן: בית הדין במדינת ישראל פסק שמשרד הדתות משתמש בגזענות ומפלה את הקהילה.

<גדי יברקן: פסק דין של מדינת ישראל.

<גדי יברקן: מה צריך יותר הוכחה מזה כדי לבוא לכנסת, לראות את כל המנהיגים הרוחניים שפה, שיושבים מאחוריהם 150,000 איש ומאחורי ה-150,000 איש יושבת היסטוריה של 2,500 שנות יהדות וציונות.

<גדי יברקן: מה שהמוסלמים, הנוצרים והמיסיון לא הצליח לרמוס מדינת ישראל היהודית רומסת ברגל גסה.

<גדי יברקן: כשאחרי ששים, חמישים שנה, מדינת ישראל פותחת את כל הפרוטוקולים של ילדי תימן ומקימה את ועדת ביטון כדי להכניס את ההיסטוריה של עדות המזרח, מדינת ישראל וכולם ביחד רוצים פה ציבור אנושי היסטורי יהודי.

<גדי יברקן: לא מדובר בכסף, מדובר בשאלה האם יהודי או לא יהודי.

<גדי יברקן: אם אני יהודי שחור לא מטיל ספק שיש פה יהודים לבנים אז מי הם שיטילו ספק ביהדות שלי?

<גדי יברקן: זה כל הסיפור.

<גדי יברקן: לא הכסף.

<גדי יברקן: אני חייב לצאת לפגישה הבאה.

<גדי יברקן: תודה.

אברהם נגוסה: תודה רבה לך.

<עמי סנאי: ברשות היושב ראש, אני רוצה להגיב כי אני יודע שיבוא אבל - - -

אברהם נגוסה: רגע, רגע, רגע, אני אומר לך, אחר כך אני חוזר אליך.

אברהם נגוסה: אתה תענה.

אברהם נגוסה: יהיו עוד שאלות.

אברהם נגוסה: תענה לכל ביחד.

<עמי סנאי: כל אדם יביא את הטענות שלו ללא הכפשת האחר.

<עמי סנאי: אנחנו עובדי המשרד לשירותי דת, תרצו או לא תרצו.

<עמי סנאי: פקידים של הפקידים.

<עמי סנאי: אנחנו אמונים על הנושא הזה ואנחנו יודעים את תפקידנו כשיודעים את הנושא שהלכו לפה.

<עמי סנאי: הייתם צועקים אם היו שולחים לפה - - -

<קריאה: תגיד את האמת.

<קריאה: למה שיקרתם פה, במקום לבוא ולהגיד - - -

אברהם נגוסה: סליחה, סליחה, אני מבקש, יש סדר, יש רשימת דוברים.

אברהם נגוסה: אני כיבדתי אתכם, קיבלתי אתכם, נתתי להם להסביר את עמדת המשרד.

אברהם נגוסה: מעכשיו כל ביקורת שתעלה אל תקפוץ כי בסוף אני אתן לך זכות תגובה, בסדר?

<עמי סנאי: הזכות לא - - -

אברהם נגוסה: לא, רק תהיה - - -

<עמי סנאי: לא אישית לבן אדם.

אברהם נגוסה: לא צריך לקחת אישית.

אברהם נגוסה: אמרתי לך והזהרתי אותך בהתחלה, אל תיקח את זה אישי כי - - -

<עמי סנאי: הפקיד של הפקיד?

אברהם נגוסה: בסדר אבל זה הדיון.

אברהם נגוסה: אנחנו רוצים להגיד לפתרון.

אברהם נגוסה: אתם מייצגים את משרד הדתות בדיון הזה וגם בעבודה שלכם ולכן, את כל השאלות אנחנו נפנה אליכם.

אברהם נגוסה: אל תיפגעו.

אברהם נגוסה: בבקשה, אני אמרתי מן ההתחלה.

אברהם נגוסה: הרב רפאל אלמו, בבקשה.

<רפאל אלמו: שלום לכולם.

<רפאל אלמו: כיוון שכולם לחוצים פה אז נתחיל בבדיחותא.

<רפאל אלמו: מספרים על שני קבצנים שהגיעו לרופא, לדוקטור, מאוד מאוד לחוצים.

<רפאל אלמו: הגיע הרופא ושואל את הקבצן הראשון: למה אתה פה?

<רפאל אלמו: אומר לו: שמע, תקוע לי שקל בגרון.

<רפאל אלמו: אומר הרופא לקבצן השני: למה אתה פה?

<רפאל אלמו: אומר לו: השקל שנתקע לו זה השקל שלי.

<רפאל אלמו: גם אנחנו פה עסוקים בשקלים שתקועים בצנרת של משרד הדתות ואצל משרדים כאלה ואחרים אבל אנחנו צריכים לזכור שאנחנו לא קבצנים, אנחנו הגענו לפה מתוך תחושת שליחות עמוקה מאד של הקהילה ומתוך רצון לעזור לקהילה שלנו שנמצאת גם ככה לפעמים בצורה לא פשוטה.

<רפאל אלמו: אני אספר כמדגם מייצג את הסיפור שלי.

<רפאל אלמו: לא הייתי מספר אותו אם לא הייתי מרגיש שהוא מייצג הרבה רבנים והרבה מאד קייסים.

<רפאל אלמו: עלתה פה השאלה שאולי לרבנים אין מספיק תעודות, הקייסים לא למדו רבנות אולי ובגלל זה לא צריך למנות אותם וכו'.

<רפאל אלמו: אני רוצה לומר.

<רפאל אלמו: יש לי תעודה של רב שכונה, אני משמש כרב קהילה ואם רוצים יש לי גם תואר שני מאוניברסיטת בר אילן.

<רפאל אלמו: יש לי בית כנסת, יש לי קהילה ויש לי הכול אבל אין לי שום מינוי של רב קהילה.

<רפאל אלמו: אני משמש בהתנדבות מלאה שמונה שנים כרב קהילה בבית הכנסת בנתניה, אני עושה את העיסוק שלי של הפרנסה, אני מחנך כיתה בבית ספר באחד מבתי הספר הטובים בנתניה.

<רפאל אלמו: ברוך השם, סידרתי לעצמי את החיים שלי בצורה הכי רגילה שיכולה להיות אבל בסופו של יום, כשאני מתמודד עם החיים האישיים שלי ומתלבט בבית איפה לקנות דירה, הבן שלי אומר לי: אבל אבא, אתה אמרת שאתה לא רוצה לעזוב את הקהילה, כך שהשאלה שלי מהדהדת בתוך הבית.

<רפאל אלמו: ברוך השם אנחנו שמונה שנים נמצאים בקהלה בנתניה, בשכונת "אזורים", עושים עשייה מבורכת מאד ואין כמעט תחום וגורם בעירייה בכל מישורי החיים שלא מכיר אותי, בין אם זה במוקדי קליטה, דוד יאסו יכול להעיד פה, בין אם זה ברווחה ובין אם זה במשטרה, בין אם זה במתנ"סים, בכל הגורמים השונים.

<רפאל אלמו: אני עושה את כל הדברים האלה בהתנדבות מלאה בלי לקבל שקל אחד לכיסי.

<רפאל אלמו: וגם, אספר לכם עוד קצת, גם מהקהילה אני לא מקבל כסף, כי אני לא רוצה.

<רפאל אלמו: אני לא מצפה שהקהילה כקהילה תחזיק אותי.

<רפאל אלמו: אבא שלי כעס עלי מאד כשהוא שמע בחדשות שהנה, יש פיצוי לרבנים על כל השנים שלא קיבלו, התקשר לבשר לי, אמרתי לו: אבא, זה לא אני.

<רפאל אלמו: אני לא מוכָּר, אני לא בתוך המועצה הדתית, אני לא עובד של המדינה.

<רפאל אלמו: בסופו של דבר, גם אני וגם אשתי שהיא יועצת חינוכית, היינו יכולים לבחור חיים קלים, שכונה אחרת במקום אחר ולגדל שם את ילדינו, בלי שום נקיפות מצפון ובלי שום תחושת נחיתות מאף אחד מהישראלים.

<רפאל אלמו: אבל בסופו של דבר, אנחנו חדורי מוטיבציה וחדורי שליחות לקהילה שלנו.

<רפאל אלמו: אם אנחנו לא נהיה שם, ההפסד הגדול הוא של הקהילה ושל המדינה, שאחר כך תצטרך לטפל בכל הכשלים שנגרמים בתוך הקהילה.

<רפאל אלמו: הדרישה כאן של תקנים לרבנים ולקייסים היא דרישה שהיא מעל כל דבר ומבחינה הגיונית היא הכי מתבקשת שיכול להיות.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: קייס ראובן איילין אדגאווייצ'ה.

<ראובן איילין אדגאווייצ'ה: תודה רבה בראש ובראשונה ליושב הראש, ד"ר חבר הכנסת אברהם נגוסה, שעשה עבודה במשך שלושים שנה אם אני לא טועה, אם זה בהפגנות ואם זה בכל מיני דברים.

<ראובן איילין אדגאווייצ'ה: ברוך השם היום הוא נמצא בבית המחוקק, כיושב ראש ועדת העלייה והקליטה.

<ראובן איילין אדגאווייצ'ה: זו גאווה של הקהילה ושל מדינת ישראל.

<ראובן איילין אדגאווייצ'ה: חבריי קודם דיברו דברים מאד נכונים.

<ראובן איילין אדגאווייצ'ה: חמישה עשר קייסים, במשך שנה למדנו, אפילו אתה יודע, באמצע, אתה נוסע שעה בבוקר ואתה חוזר בתשע וחצי בלילה וגם אתה רעב.

<ראובן איילין אדגאווייצ'ה: אני אומר לך, איך אתה יכול כשאתה רעב ללמוד את ההלכה ואת הכול.

<ראובן איילין אדגאווייצ'ה: אני יודע בדיוק, את הנסיעות היו משלמים לנו אחרי שלושה חודשים.

<ראובן איילין אדגאווייצ'ה: מתקרבים - - - רבותי, לא גמרנו לצאת ממצרים, לא יצאנו ממצרים.

<ראובן איילין אדגאווייצ'ה: הילדים שלנו מתים במלחמה, נלחמים.

<ראובן איילין אדגאווייצ'ה: אתה בצבא, הכול בסדר, יש דרוזים, יש נוצרים, יש צ'חצ'חים, יש אשכנזים, הכול בסדר אבל פה, אתה, במשרד הדתות, אתה - - - אתה לומד, 1,900 שקל, שנים עשר ילדים, שבעה ילדים.

<ראובן איילין אדגאווייצ'ה: ד"ר אברהם אני חושב, שאלתי - - - מה שגדי אמר נכון, אני חושב שכל חברי הכנסת היו צריכים לבוא לפה לתמוך.

<ראובן איילין אדגאווייצ'ה: אני לא יודע אם זה כבר עשר שנים לקח, באיזה תקציב פתאום, הרב המכובד הגיש את התקציב, הוא - - - במשרד ראש הממשלה.

<ראובן איילין אדגאווייצ'ה: איך עושים את זה?

<ראובן איילין אדגאווייצ'ה: עשר שנים סבלנו, ההורים, הקייסים נלחמו, אם זה בדת, אם זה במאבקם, עשרים וארבע שנים עשקו אותם על אלפיים שקל, כל הכסף הלך על בית הדין האמריקאי - - - .

<ראובן איילין אדגאווייצ'ה: אחרי עשרים וחמש שנה, גם מה שפסק בית המשפט אני לא יודע אם זה - - - ולכן, פה יש לנו את הבעיה.

<ראובן איילין אדגאווייצ'ה: אני רוצה כבוד היושב ראש, שתמצא לנו את הפתרון.

<ראובן איילין אדגאווייצ'ה: משרד הדתות, אני חושב, יודע היטב את הבעיה אבל לא רואה אותנו.

<ראובן איילין אדגאווייצ'ה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: רגע, חשוב לי לציין שהיום יום שני וחברי הכנסת מתרוצצים בין ועדות לוועדות, יש הצבעות בוועדות אבל את הפרוטוקול כל חבר כנסת יקרא, לפחות החברים בוועדה, שלמרות שהם לא פה אל תחשבו שהם לא תומכים, הם תומכים ואנחנו נוביל את הנושא הזה.

אברהם נגוסה: אני עכשיו נותן ליושב ראש נציגי הארגונים של יוצאי אתיופיה, פנטהון אספה דאוויט ומנכ"ל "טבקה".

<פנטהון אספה-דאוויט: תודה רבה אדוני היושב ראש.

<פנטהון אספה-דאוויט: כרגיל, אתה מקיים את הדיונים החשובים.

<פנטהון אספה-דאוויט: אני מאד שמח שאתה עושה את זה.

<פנטהון אספה-דאוויט: אני אהיה קצר.

<פנטהון אספה-דאוויט: קודם כל אני מתנצל מראש, כי אתה אמרת לא לדון בדברים אחרים אבל אני אגע קצת בנושא הזה.

<פנטהון אספה-דאוויט: חשוב שימור המסורת כמובן תוך השתלבותנו המוצלחת בחברה הישראלית.

<פנטהון אספה-דאוויט: אנחנו צריכים לשאוף לזה.

<פנטהון אספה-דאוויט: יש צורך בהמשכיות של פולחן על פי המסורת.

<פנטהון אספה-דאוויט: הדור הצעיר צריך גם לראות בהמשכיות ובהכשרות כמעמד ששווה להשקיע בו ולשאוף לקבל הסמכה.

<פנטהון אספה-דאוויט: תנאי העסקה אדוני היושב ראש, הם נגזרת של מעמד.

<פנטהון אספה-דאוויט: אני לא חושב שתנאי העסקה בפני עצמם ייפתרו.

<פנטהון אספה-דאוויט: אני חושב שצריך לפתור את הבעיה מהשורש.

<פנטהון אספה-דאוויט: חשוב שהדיון הזה מתקיים על תנאי העסקה אבל זה יהיה טיפול קוסמטי, כי צריך שאנחנו נדאג לטפל במעמד של המנהיגים הרוחניים שלנו, גם הקייסים וגם הרבנים.

<פנטהון אספה-דאוויט: המועצות הדתיות מזלזלות במנהיגים הרוחניים של יוצאי אתיופיה.

<פנטהון אספה-דאוויט: יהדות אתיופיה כאן צריכה לפרוח, הדור הזה צריך להיות גאה בה ולכן המעמד הוא החשוב שאנחנו צריכים להתייחס אליו.

<פנטהון אספה-דאוויט: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה, כבוד הקייס, כן.

<שמעון אליאס: כבוד יושב ראש הוועדה, מכובדיי היקרים.

<שמעון אליאס: ברשותכם קייסים יקרים, חבריי, רעיי היקרים.

<שמעון אליאס: שמי הוא קייס שמעון אליאס, בנו של קייס ברוק אליאס זכרונו לברכה.

<שמעון אליאס: כמו שאמרתי, נעשה את זה בקצרה.

<שמעון אליאס: יש לי פה שאלה.

<שמעון אליאס: מעבר לחמישה עשר הקייסים, יש פה גם קייסים שלא מקבלים משכורת משום גוף.

<שמעון אליאס: שלא מוכרים.

<שמעון אליאס: אנחנו רוצים לדעת מה קורה אתם?

<שמעון אליאס: למה לא מדברים על כולם כמו שמדברים על הרבנים שלא מקבלים?

<שמעון אליאס: גם אנחנו עומלים, גם לנו יש ילדים, אנחנו עשרים וארבע שעות נמצאים עם העם.

<שמעון אליאס: כמו שאמר פה ידידי לפניי, אנחנו הולכים כנאמר מעשה אבות סימן לבנים.

<שמעון אליאס: אנחנו ממשיכים את מה שאבותינו נתנו לנו.

<שמעון אליאס: את מה שאבותינו אמרו אנחנו ממשיכים בדור הזה.

<שמעון אליאס: אני מבקש מכם בכל לשון של בקשה לגעת גם בנושא של הקייסים שאין בשבילם תקציב, שהם לא מוכרים, שאין להם תקן.

<שמעון אליאס: תודה רבה וסליחה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: כן, הרב.

אברהם נגוסה: הצג את עצמך.

אברהם נגוסה: הצטרפה אלינו חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

אברהם נגוסה: כן, בבקשה.

<אליהו כבדה: שלום לכולם.

<אליהו כבדה: אני קודם כל רוצה להודות לחבר הכנסת, תודה על שאתה מייצג אותנו, ברוך בשם.

<אליהו כבדה: אתה מבין בדיוק את הבעיה של הקהילה כיוון שאתה בן של הקהילה.

<אליהו כבדה: אני חושב שזה חשוב מאד.

<אליהו כבדה: את הבעיות הקיימות מן הסתם אתה יודע.

<אליהו כבדה: אני רוצה להגיד כמה דברים ברשותכם.

<אליהו כבדה: הבעיה, כמו שאמר החבר שיצא מפה, אני לא יודע את השם שלו - - -

<קריאה: גדי יברקן.

<אליהו כבדה: יש פה בעיה של הקייסים.

<אליהו כבדה: לא בעיה של הרבנים.

<אליהו כבדה: יש פה בעיה של הקהילה.

<אליהו כבדה: צריך לפתור את הבעיה של הקהילה.

<אליהו כבדה: אני בכל מקרה, עשרים שנה בתפקיד, אני לא מוכן לעשות תפקיד אחר בעולם.

<אליהו כבדה: אני יש לי את הרצון.

<אליהו כבדה: כיוון שאני בן הקהילה אני מנסה להשלים מה שאני יכול להשלים אבל הבעיה היא משרד הדתות.

<אליהו כבדה: משרד הדתות, במקום לטפל בנו, מסככך בין רבנים לרבנים, מסכסך בין קייסים לרבנים, זה לא התפקיד של משרד הדתות.

<אליהו כבדה: אני עשרים שנה ומשהו בתפקיד, לא מקבלים שום כלים, חוץ מזה שאנחנו מקבלים כמה גרושים של המשכורת, לא תקציב לקהילה, לא תקציב לשיעורים, שום דבר לא תומכים בנו.

<אליהו כבדה: אנחנו כמו עז שאם לא תשקה אותה, בסופו של דבר העז הזאת תמות וזה מה שעושים אתנו.

<אליהו כבדה: צריך לפתור את הבעיה הזאת.

<אליהו כבדה: לא רק העניין של המשכורת אלא השאלה איך מטפלים בקהילה.

<אליהו כבדה: אני חושב שזה יעניין אותך.

<אליהו כבדה: אתה בן קהילה, אני רוצה שתעזור לנו לפתור את הבעיה, לא האישית שלנו, הבעיה של הקהילה, תודה רבה.

אברהם נגוסה: אני רוצה לשמוע את נציג משרד הקליטה.

אברהם נגוסה: דוד יאסו, מנהל אגף במשרד הקליטה.

אברהם נגוסה: אחר כך אני אעבור אליך, בבקשה.

<דוד יאסו: תודה רבה.

<דוד יאסו: בוקר טוב אדוני היושב ראש, אני אגיד לך, אתה עושה עבודה נפלאה וזה טוב שאתה מחזק.

<דוד יאסו: במיוחד היום, הנושא של הדת, אנשים כבר אמרו את זה לפני ואני לא אחזור על מה שנאמר.

<דוד יאסו: משרד העלייה והקליטה, לא בתוקף תפקידו, מסייע הן משנות התשעים, כפי שהתייחסו, שלא הייתה להם משכורת אז מי שדאג דרך המועצות הדתיות זה אנחנו.

<דוד יאסו: ערב חג ראש השנה, מי שזוכר, אנחנו סידרנו, אמנם לא מתקציב של משרד הקליטה אלא מתקציב של משרד הדתות אבל אנחנו היינו צריכים להתערב שבערב חג יקבלו דרך המועצה הדתית בקרית מלאכי, באשקלון ובכמה מקומות אבל זה היה בשנים עברו.

<דוד יאסו: משרד הקליטה מזה ארבע שנים עושה פעילות עם הקייסים.

<דוד יאסו: אגב, אף אחד לא דיבר על זה.

<דוד יאסו: נכון לרגע זה, לאף קייס אין שום משרד.

<דוד יאסו: לקייסים אין משרד ייצוגי שמתכלל את כל הכסף, כדי שיוכלו לצאת משם ולעבוד כפי שהם אמרו.

<דוד יאסו: יש משרד אחד ויחיד בקרית מלאכי, שאנחנו במשרד הקליטה ואני אישית ביחד עם ראש העיר דאגנו לכך.

<דוד יאסו: לא משלמים שום תקציב לדברים האלה אלא הרשות באה והתנדבה, מול דרישה ובקשה שלנו, כי ראינו שבאמת הנושא של הדת, הנושא של שירות הדת הוא מאד חשוב לקהילה ולפי דרישתה.

<דוד יאסו: כמשרד הקליטה, אנחנו עוזרים גם בפרויקטים נוספים שאנחנו מפעילים מזה ארבע שנים, מה שנקרא גישור בסכסוכים בתוך המשפחה.

<דוד יאסו: הם עושים אותו בצורה מאד טובה ברמה ארצית.

<דוד יאסו: לצערי הרב, ב-2016 הופסק וזה כבר ענין אישי שלהם אבל לא מבחינה תקציבית.

<דוד יאסו: התקציב הזה בא לפעולה בשטח ולא על מעמדם ולא על שכרם.

<דוד יאסו: אני יכול להגיד באופן אישי שהייתי מאד פעיל - - -

אברהם נגוסה: בוא דוד, אני רוצה להתמקד בנושא הדיון בעניין התקנים ובעניין ההשלמה לחמישה עשר הקייסים.

אברהם נגוסה: מה התקנים לרבנים?

אברהם נגוסה: מה המשרד שלכם עושה מול האוצר ומול משרד הדתות בנושא הזה?

<דוד יאסו: אמרתי בתחילת דבריי.

<דוד יאסו: נושא דת לא קשור למשרד הקליטה.

<דוד יאסו: משרד הקליטה גם לא התבקש לפנות, לא לאוצר - - -

אברהם נגוסה: האם זה לא חלק משילוב עולים?

<דוד יאסו: אמרתי, כחלק משילוב עולים יש פעילות שאנחנו עושים, גם בקבלת המעמד שלהם בזמנו, כשעשינו לכל הרבנים, גם חמישה עשר הרבנים שקיבלו זה היה מאמץ.

<דוד יאסו: אני לא יודע אם אתה היית, היה מאמץ עם הרב הראשי, הרב עמאר - - -

<קריאה: רגע - - -

אברהם נגוסה: הבנתי - - -

<דוד יאסו: היו כמה דיונים שקיימנו עם הרב הראשי, הרב עמאר בזמנו, שהוא אישר בנוכחות שני שרי קליטה, כולל השרה סופה לנדבר שהיא בזמנו הייתה.

<דוד יאסו: נכון לרגע, בשעה זו, זה לא בטיפול של משרד הקליטה וגם הפנייה לא הייתה למשרד הקליטה.

<דוד יאסו: אנחנו מאוד נשמח שישתלבו וימשיכו את החיזוק שלהם.

<דוד יאסו: אמרתי, כרגע יש לנו פרויקטים מסוימים שאנחנו מפעילים אותם בשטח, עם הקייסים שהם עושים את זה לטובת הקהילה.

<דוד יאסו: זה מבחינתנו, מבחינת השילוב והבאת הפעילות בשטח.

<דוד יאסו: את זה כן עושים אבל בנושא של המעמד שלהם, בנושא של השכר שלהם, משרד הקליטה לא צד אלא משרד הדתות.

אברהם נגוסה: בסדר גמור.

אברהם נגוסה: טוב, נציגת משרד ראש הממשלה הגיעה, כל הכבוד.

אברהם נגוסה: תבואי לפה בינתיים, אחר כך ברשות הדיבור מישהו יקום וייתן לך מקום.

אברהם נגוסה: חבר הכנסת בר לב, בבקשה.

עמר בר-לב: תודה רבה, תודה רבה יושב ראש הועדה.

עמר בר-לב: הפורום כאן הוא פורום מאד מכובד.

עמר בר-לב: הוא מצביע על הלכידות של יוצאי העדה האתיופית ומרשים בצורה בלתי רגילה.

עמר בר-לב: הנושא הוא גם חשוב.

עמר בר-לב: מאד חשוב.

עמר בר-לב: אנחנו חווים, אתם במשך שנים, אני הרבה פחות אבל חווים אפליה מתמשכת כנגד הקהילה.

עמר בר-לב: זה בא לידי ביטוי כמעט בכל צורה ובכל נושא.

עמר בר-לב: היינו כאן רק לפני שבועיים בדיון מהיר בנושא הרב הדנה, שבסוף הוארכה לו התקופה בעוד חצי שנה וכמובן שהדרישה שלנו היא עד גיל שמונים.

עמר בר-לב: ואנחנו רואים את זה בכל נושא.

עמר בר-לב: אני בהחלט מסכים שזה לא ענין של משרד הקליטה, אני חושב שיוצאי העדה האתיופית הם ישראלים לכל דבר וצריכים לקבל שירותים מכל משרדי הממשלה.

עמר בר-לב: כל מה שקשור לקייסים ולרבנים צריך לבוא ממשרד הדתות.

עמר בר-לב: אני גם מאד מצטער ששר הדתות לא כאן לשמוע ישירות מהפורום המכובד הזה את הכאבים וגם את הרצון להמשיך לשרת את הקהילה.

עמר בר-לב: אני מברך אותך על המשך המאבק.

עמר בר-לב: כפי שאתה יודע אני אהיה לצדך לכל אורך הדרך ואני משוכנע שאם לא נוותר, בסוף ייעשה גם צדק בנושאים האלה.

עמר בר-לב: ואי אפשר לבנות, אפרופו דברי הרב, אי אפשר לבנות הכול רק על התנדבות ורצון טוב.

עמר בר-לב: התנדבות ורצון טוב מאד חשובים אבל זה מעבר להכרה הרשמית שבין היתר באה לידי ביטוי בשכר, בשכר הוגן וכן הלאה.

עמר בר-לב: אז אני לצדך יושב ראש הוועדה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אני ראיתי שחברת הכנסת לשעבר פנינה נמצאת.

פנינה תמנו: שלום, מה נשמע?

אברהם נגוסה: שלום לך.

אברהם נגוסה: בבקשה, אומרי, בקיצור כי הזמן שלנו רץ.

<אומרי טגמלאק אברה: שלום לכם, ברשותכם, כבוד - - - כבוד יושב ראש ועדת העלייה וקליטה, ד"ר אברהם נגוסה.

<אומרי טגמלאק אברה: קוראים לי אומרי טגמלאק אברה.

<אומרי טגמלאק אברה: אני באתי לפה כבן קהילה שרוצה לקבל שירות מהקייסים שלו.

<אומרי טגמלאק אברה: אני התחתנתי על ידי הקייסים לפי מסורת אבותיי אבל תראו, כמו שאתם מבינים, לצערי הרב, מדינת ישראל לא רוצה להכיר בזה.

<אומרי טגמלאק אברה: שלחתי גם לך כבוד חבר הכנסת מכתב, שלחתי לראש הממשלה מכתב, שלחתי כמעט לכל ראשי המפלגות מכתבים על החתונה המסורתית ואם אפשר לציין - - -

אברהם נגוסה: אני אמרתי בהתחלה, בואו לא ניכנס לזה.

אברהם נגוסה: נתמקד בתקנים ובתנאי ההעסקה כי אני רוצה בסוף לצאת עם סיכום.

<אומרי טגמלאק אברה: טוב.

אברהם נגוסה: זה לא יהיה בסיכום כי זה לא נושא הדיון.

<אומרי טגמלאק אברה: כל זה קשור לתקנים של הקייסים כי הקייסים, צריך שיהיו להם תקנים גם לחתן לפי המסורת שלנו ואני מדגיש, לפי המסורת שלנו, כי אני לא רציתי להתחתן עם רב.

<אומרי טגמלאק אברה: רב שאבא שלי לא מכיר, רב שאבות אבותיי לא מכירים, אני לא רציתי לעמוד ולהתחתן ליד רב.

<אומרי טגמלאק אברה: אני לא מתבייש להגיד את זה.

<אומרי טגמלאק אברה: זו המסורת שלי ואני לא מתבייש במסורת שלי.

<אומרי טגמלאק אברה: ויש הרבה בני קהילה כמוני אבל לא רוצים שהקייסים שלנו יהיו קייסים, רוצים להחליף את המגבעות הלבנות היפות, תראו, זה כמו שמלאכים נראים, רוצים שיהיו עם כובעים שחורים.

<אומרי טגמלאק אברה: זה מה שמדינת ישראל רוצה וזה כואב לי.

<אומרי טגמלאק אברה: אני בן קהילה ועל זה באתי לדבר.

<אומרי טגמלאק אברה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: בדרך כלל בכנסת לא נהוג למחוא כפים אז בואו, זה בסדר אבל לוקחים את העניין הזה באופן מוגבל.

אברהם נגוסה: בבקשה.

<בנימין זרו: ברשות הרבנים, ברשות חבר הכנסת ד"ר אברהם נגוסה, ברשות הקייסים.

<בנימין זרו: אני לא באתי לבקש תקן לעצמי, אני בעצמי משרת כרב קהילה בעיר קריית גת.

<בנימין זרו: נבחרתי לפני חמש שנים לתפקיד ואני רוצה לדבר על הצורך החשוב הזה של בני הקהילה הצעירים, שברוך השם חוו גם את העלייה, גם מחוברים לשורשים ולמסורת, מכירים טוב את המסורת של הקהילה וגם יודעים את הצורך החשוב של השילוב של בני הקהילה עִם עֲם ישראל.

<בנימין זרו: אנחנו נמצאים בדור שברוך השם הולך ומחכים, שמבין הלכה, שמבין כמה חשוב שהקהילה תהיה מעורה בעם ישראל.

<בנימין זרו: אנחנו מכבדים את כל השכבות בקהילה וחס ושלום לא מזלזלים בשום דבר אבל מצד שני, אני, כאחד שבאתי לארץ בגיל מאד צעיר, אני רואה את הצורך של הדור החדש.

<בנימין זרו: הדור החדש פה בארץ מבקש וצמא לבני קהילה צעירים שיחברו אותם גם לדברים החדשים שנחשפים אליהם פה בארץ.

<בנימין זרו: אני בעצמי ברוך השם זוכה ומפעיל בית כנסת.

<בנימין זרו: יש לי בני קהילה צעירים.

<בנימין זרו: אני עושה שיעורים, מעורה בקהילה, גם ידידי קייס ראובן, אנחנו שם יחד עובדים ונמצאים.

<בנימין זרו: ברוך השם יש התעוררות מאד גדולה בקהילה.

<בנימין זרו: ויש צורך מאוד מאוד גדול שימנו תקנים לרבנים צעירים.

<בנימין זרו: יש מקומות שחסר.

<בנימין זרו: יש פה - - -חשוב שגר בקרית עקרון, יש אחד שגר ביבנה, יש שם קהילה מאד גדולה.

<בנימין זרו: הצעירים שם ברוך השם - - - והדור החדש הוא מאד רוצה שתהיה לו מנהיגות צעירה, מנהיגות של רבנים שלמדו, שיודעים הלכה, שיכולים להדריך אותם, גם את הילדים הקטנים.

<בנימין זרו: וזה דור עתיד.

<בנימין זרו: אם לא נתפוס אותם ולא ניתן להם מקום מבוסס שיוכלו בו לקבל שיעורי תורה, מוסר וערכים אז פשוט הצעירים שלנו אחר כך הולכים לאבדון.

<בנימין זרו: ואני, מתוך הניסיון שלי, צעירים רבים שתפסנו אותם בגיל צעיר הם בקשר אתנו.

<בנימין זרו: הם באים, מתייעצים אתנו ושומרים על קשר.

<בנימין זרו: וכך אנחנו יכולים להפריח את הקהילה.

<בנימין זרו: כמו שדיבר פה הרב מנתניה, אם יהיו עוד תקנים כאלה זה מאד יסייע לקהילה ואני מקווה שתצליחו.

<בנימין זרו: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: עורכת הדין אסתר, בבקשה.

<אסתר ביסוור: תודה רבה.

<אסתר ביסוור: תודה רבה כבוד היושב ראש.

<אסתר ביסוור: כבוד גדול גם לדבר פה מול מורי ורבותי, הקייסים החשובים והנכבדים.

<אסתר ביסוור: הדברים שעלו עד עכשיו הם מאוד מאוד חשובים אבל לא מספיקים.

<אסתר ביסוור: חלק כבר אמרו שתנאי העסקה הם נגזרת ישירה של איך שתופסים אותך.

<אסתר ביסוור: איך המשרד לשירותי דת תופס את הקייסים ואת התפקיד שלהם.

אברהם נגוסה: הציגי את עצמך.

אברהם נגוסה: איזה משרד את מייצגת?

<אסתר ביסוור: אני מטעם עמותת "עתים" וזה גם משהו שרציתי להגיד.

<אסתר ביסוור: אני לא מדברת רק בכובע שלי כיועצת משפטית ב"עתים" אלא גם בכובע האישי שלי, כבת לקייס בעצמי וכמישהי שהיא מהדור הצעיר של הקהילה.

<אסתר ביסוור: אז כמו שכבר אמרו, תנאי העסקה הם נגזרת ישירה של איך תופסים אותך ואיך שהתפקיד שלך נתפס.

<אסתר ביסוור: ולא רק זה אלא גם מה הקהילה צריכה.

<אסתר ביסוור: אני בת של קייס, כל החיים שלי, במשפחה שלי, בקהילה שלי, בשכונה שלי, זה דבר שהסב לי הכי הרבה גאווה, לבוא ולהגיד: אני בת של קייס.

<אסתר ביסוור: ככל שהלכתי וגדלתי והבנתי איך המערכת הישראלית פועלת ומי בעצם מכתיב את העניינים, הבנתי שהעובדה הזאת פתאום אולי לא כל כך חשובה.

<אסתר ביסוור: פגשתי את בן הזוג שלי, רצינו להתחתן, אני רציתי שאבא שלי יחתן אותי.

<אסתר ביסוור: בישראל אין חיה כזו.

<אסתר ביסוור: הקייסים שלנו, שעשו את כל הדברים האלה, גם את בירור היהדות, גם את הנישואין, עשו את זה במשך מאות ואלפי שנים, פה בארץ אין להם שום מעמד.

<אסתר ביסוור: העובדה הזאת משפיעה באופן ישיר על איך שהמשרד לשירותי דת והמערכת הרבנית תופסים את הקייסים שלנו, את המנהיגים שלנו ומתוקף זה אין להם משרד, חלקם לא נמצאים אפילו במשרה מלאה, חלקם בכלל לא מקבלים שום הגדרת תפקיד ובעיניי זו בושה שיש פה תפיסה מתנשאת, תפיסה שכמו שאמרו פה לפני כשבועיים, שהתקבל פסק דין ברור שאומר שמדובר פה באפליה, אפליה שהיא לא חוקית כנגד אותם קייסים.

<אסתר ביסוור: לפי מה שידוע לנו ולפי בירורים שאנחנו עשינו, טקס הנישואין כפי שמקיימים אותו היום הקייסים, אינו נוגד את ההלכה.

<אסתר ביסוור: להיפך, הוא מתכתב עם ההלכה כפי שהיא נתפסת היום בישראל.

<אסתר ביסוור: אני חוזרת וקוראת גם לנציגים של המשרד לשירותי דת, לנציגים של הרבנות, של הממשלה ולכל מי שנמצא פה, לבוא ולדרוש שהקייסים שלנו, גם כדור צעיר וגם כדור קודם, יקבלו את המעמד הראוי להם.

<אסתר ביסוור: ואנחנו לא מדברים רק על משכורת אלא גם על מעמד של בירור יהדות, מעמד שמאפשר להשיא את הדור הצעיר, כי זו בדיוק הדרישה והקריאה.

<אסתר ביסוור: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: חברת הכנסת לשעבר, פנינה שטה, בבקשה.

פנינה תמנו: ראשית, ברצוני לברך אותך, אדוני יושב ראש הועדה, על ההתכנסות המאוד חשובה ובהחלט גם לברך על הנוכחות הגבוהה של כבוד הקייסים, שמעוררת השראה ויראת כבוד.

פנינה תמנו: ברצוני לספר לכם אנקדוטה שהתרחשה במציאות.

פנינה תמנו: במחאה האחרונה בכיכר רבין, בשלב מסוים, כשהעניינים יצאו משליטה, הייתה פתאום כותרת שהקייסים, התקשרו אליהם בכדי שירגיעו את העניינים.

פנינה תמנו: הקייסים מבחינתם השיבו תשובה שהמדינה תתמודד בעצמה ושהמשטרה תתמודד בעצמה.

פנינה תמנו: תשובה הולמת למי שרמסו אותם ברגל גסה לאורך השנים.

פנינה תמנו: גם בית משפט, לא הייתי ממהרת להלל את הפסק הדין שניתן כי מאז 92' חיכינו לפסק הדין הזה.

פנינה תמנו: שני עשורים, שלושה עשורים כשברגל גסה דורסים את מי ששמרו באופן קנאי ואדוק את מורשת יהדות אתיופיה.

פנינה תמנו: לכן קשה מאד לנתק את ענין מעמדם מהעובדה שבסופו של דבר זה משליך גם על האופן שבו מתייחסת הרבנות על שלוחותיה בערים השונות אליהם.

פנינה תמנו: הקייסים שלנו אין להם מקום באמת לשבת ויש גם ביקורת כזאת או אחרת, על כמה הם מרוויחים וכמה הם גובים ולהסתכל על זה דרך החור של הגרוש, זה פשוט ביזיון.

פנינה תמנו: גם לגבי הרבנים שלנו, שנאלצים להרגיש זרים בתוך המועצות.

פנינה תמנו: שנים עשקו אותם, גנבו את הכסף, מתוך רוע ומתוך הבנה שאפשר לנצל את הקהילה הזאת.

פנינה תמנו: אני מברכת על הדיון הזה כי זו שעת רצון, ששנת 2016 זו שנה שהקהילה מצליחה לעמוד ולפשפש ולגעת בכל הנקודות החשובות.

פנינה תמנו: וזה לא יסתיים, אני בטוחה, אדוני היושב ראש; אם בחרת לעשות את הדיון הזה, אתה תיקח את הדיון הזה ותעשה דיון מעקב פעם אחר פעם, עד שהדברים יעוגנו ולא יטואטאו מתחת לשטיח.

פנינה תמנו: אנחנו לא יכולים כציבור להפקיר את האנשים שהם ההדר והם המלבוש של קהילה שלמה לאורך אלפי שנים.

פנינה תמנו: אסור לנו לעשות את זה.

פנינה תמנו: ממתיי מנסים לחסל מוסד של דת שאינו נוגד את ההלכה?

פנינה תמנו: ניסו לחסל את המוסד הזה.

פנינה תמנו: לא זכור לי שזה קורה, לא רק בתוך היהדות, כי מדינת ישראל לא מנסה לחסל מוסד דתי, לא של הקאדים ולא של השרעים ולא של האחרים.

פנינה תמנו: לכן אסור לנו להסכים גם עם אותה - - - נלוזה של ניסיון לצמצם ולחשוב שאולי הדור הצעיר ינטוש את תורת אמו ואת מוסר אביו.

פנינה תמנו: זה לא הולך לקרות ואני חושבת שמן הראוי שמשרד ראש הממשלה, שיושבת כאן נציגה נכבדה שלו, שאני מכירה אותה ברמה האישית, בת לעדה החרדית אם אפשר להגדיר את זה כך והיא אישה חרוצה.

פנינה תמנו: אני חושבת שמפה את צריכה להעביר את המסר למשרד ראש הממשלה, שהגיע הזמן באופן דקדקני לטפל בסוגיה הזאת, שהיא אם כל הסוגיות שצריכה להיות בראש ובראשונה.

פנינה תמנו: פה אני רוצה לדבר על האחריות ולסיים, אדוני יושב הראש, עם האחריות שלנו כבני הקהילה.

פנינה תמנו: האחריות שלנו לא לנטוש, לא להזניח את המאבק הזה, גם אם נדמה לנו שהנה, הפכנו להיות מודרניים אז זה פחות נוגע לנו.

פנינה תמנו: ממש לא.

פנינה תמנו: אם ברגל גסה ידרסו פה אז ידרסו בכל תחום ותחום ואנחנו רואים שזה קורה כבר עכשיו.

פנינה תמנו: תודה רבה וכמובן תודה לכבוד הקייסים וכבוד גדול לשבת ליד קייס הקייסים.

פנינה תמנו: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: לפני שנציגת משרד ראש הממשלה תדבר אני רוצה שהרב מבאר שבע יקבל זכות דיבור.

אברהם נגוסה: הרב אליעזר, בבקשה.

<אליעזר מנגשה: קודם כל תודה רבה לד"ר אברהם נגוסה.

<אליעזר מנגשה: אני כמו הרב אליהו, כבר עשרים שנה בתפקיד.

<אליעזר מנגשה: אני לא יכול להגיד שלא היו אפליות.

<אליעזר מנגשה: ישנן.

<אליעזר מנגשה: אני התחלתי ב-95'.

<אליעזר מנגשה: באתי לראש המועצה, אמרתי לו: תשמע, אני רוצה לדעת את התנאים שלי, מהם התנאים שלי.

<אליעזר מנגשה: כתבתי לו גם מכתב.

<אליעזר מנגשה: אחרי שהוא נתן לי, לא נראה לי.

<אליעזר מנגשה: אני רואה את עצמי בלי פנסיה תקציבית ולא בטוח אז שאלתי אותו: תשמע, איך יכול להיות שחברים שלי, שהתחילו, ישראלים רגילים, אחריי, הם בתקציבית ואני לא.

<אליעזר מנגשה: הוא ענה לי, קיבלתי הוראה ממשרד הדתות.

<אליעזר מנגשה: אמרתי לו שזה לא יכול להיות, אפילו הגשתי עתירה מהכסף שלי.

<אליעזר מנגשה: לפני חודשיים בערך קיבלתי את הפסיקה.

<אליעזר מנגשה: באו עם רשימה, אנחנו נשים אותך בתקציבית מ-95' והבטוח שלך נחזיר לך את מה שגבינו.

<אליעזר מנגשה: ישנן אפליות אבל אני שומע, בעצמנו אנחנו חושבים שאנחנו רוצים להיות בארץ ישראל כת בפני עצמה.

<אליעזר מנגשה: לא באנו להיות כת בפני עצמה.

<אליעזר מנגשה: צריך לדעת שאנחנו באנו לישראל גם להתחבר עִם עֲם ישראל.

<אליעזר מנגשה: אני שומע, לפחות בקהילה שלנו, שרוצים להשאיר אותנו ככת בפני עצמה שאין לה שייכות לארץ ישראל.

<אליעזר מנגשה: אין קהילה כזאת שבאה מחוץ לארץ ורוצה לעשות נישואים נפרדים.

<אליעזר מנגשה: יש מוסד דתי בארץ ישראל שכולם מתחתנים שם, אנחנו צריכים לדעת את זה.

<אליעזר מנגשה: לא יכול להיות שאנחנו באנו לארץ ישראל להיות כת בפני עצמה, שרוצים לעשות מוסד נישואין לבד.

<אליעזר מנגשה: זה לא יכול להיות, גם אנחנו צריכים לדעת איפה אנחנו נמצאים.

<אליעזר מנגשה: לא באנו בשביל זה.

<אליעזר מנגשה: באנו להיות בישראל, להתחבר עם ישראל.

<אליעזר מנגשה: יש דברים שאנחנו יכולים, מנהגים לשמור אותם שהם בשבילנו גאווה אבל יש דברים גם כן שנוגדים את ההלכה, צריך להגיד את האמת.

<קריאה: איזו הלכה?

<קריאה: מה זו הלכה?

אברהם נגוסה: לא, בואו תתמקד לגבי תקנים.

אברהם נגוסה: אני מראש אמרתי.

אברהם נגוסה: הנושא מוגדר.

אברהם נגוסה: רגע, רגע, סליחה, סליחה.

אברהם נגוסה: בבקשה.

אברהם נגוסה: שב.

אברהם נגוסה: אתה רוצה לדבר, אני אתן לך לדבר אבל אל תיכנסו בדברים.

אברהם נגוסה: אני מבקש, כבוד הרב, תלך לכיוון התקנים.

<אליעזר מנגשה: לגבי תקנים, לא יודע אם אנחנו נפתור את הבעיה הזאת.

<אליעזר מנגשה: כמו שאמרו חברים שלי, היה צריך להיות שר הדתות פה.

<אליעזר מנגשה: צריך להביא אותו.

<אליעזר מנגשה: אני כתבתי מכתבים, אלפים.

<אליעזר מנגשה: שר מתחלף – לא זוכר אותך.

<אליעזר מנגשה: מנכ"ל מתחלף – לא זוכר אותך.

<אליעזר מנגשה: רבותי - - - אם אנחנו נשב פה, לא נפתור את הבעיות.

<אליעזר מנגשה: אחרי חודש לא יהיה כלום.

<אליעזר מנגשה: את - - - השר פה, להושיב אותו פה, לשמוע ממנו דברים, אל"ף, בי"ת, אז היינו יודעים איפה אנחנו עומדים.

<אליעזר מנגשה: אנחנו פה מדברים, מדברים, לא יודע אם זה יפתור.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: בואו נשמע עכשיו, רגע, אנחנו נמשיך את זה אבל אני רוצה לשמוע את עורכת הדין הודיה רוזנבלום, שהגיעה ממשרד ראש הממשלה.

אברהם נגוסה: את תחכי?

אברהם נגוסה: אז אני רוצה לתת לאורי קבדה, בבקשה.

<אורי קבדה: תודה רבה כבוד היושב ראש.

<אורי קבדה: (אומר דברים באמהרית)

אברהם נגוסה: רגע, יש פרוטוקול.

אברהם נגוסה: לכן, מבקש לדבר בעברית.

<אורי קבדה: קודם כל אני רוצה להודות לכבוד היושב ראש, חבר הכנסת ד"ר אברהם נגוסה.

<אורי קבדה: ל"כהנת", לכוהני הדת, לרבנים, לרב הדנה יוסף, לאנשים המכובדים שהתכנסו לכאן כדי לדון בנושא של הדת.

<אורי קבדה: הדת שלנו היא מאד חשובה לנו.

<אורי קבדה: בגלל הדת שלנו באנו לכאן.

<אורי קבדה: לא בחסד אלא אבות אבותינו שמרו, הביאו אותנו עד כאן.

<אורי קבדה: חברים, קודם כל, לא נזלזל אחד בשני, אנחנו צריכים להיות ביחד.

<אורי קבדה: אם אנחנו נהיה ביחד באמת נצליח.

<אורי קבדה: אין מי שיכול לעמוד מולנו.

<אורי קבדה: הבעיה שהמשרדים מנצלים אותנו.

<אורי קבדה: "כן, הם לא ביחד".

<אורי קבדה: זה לא סוד.

<אורי קבדה: על דבר קטן אנחנו נפרדים, על דבר קטן אנחנו מסתכסכים, הם חוגגים עלינו.

<אורי קבדה: אנחנו מפסידים את העקרונות, אנחנו מפסידים את הזכויות שלנו.

<אורי קבדה: כל אחד ואחד, ניקח את העבודה, את התפקידים, את העבודה שלנו בידיים שלנו.

<אורי קבדה: כבוד היושב ראש, אתה גם עושה עבודת קודש אבל אם אחרי הועדה הזו, שיש לה תוצאות, אם באמת אתה צריך תמיכה מהעדה השלמה, לבוא, לתת לך גב, כדי שהדבר הזה בוועדות שמתקיימות במשרד ראש הממשלה, בכל המשרדים למיניהם, שיעשו את זה, שיבצעו, שייצא לפעולה.

<אורי קבדה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: הרב אליהו סבג, בבקשה.

אברהם נגוסה: רבותי, יש שעוד לא דיברו פעם אחת אז תחכו לפעם השנייה כי הזמן רץ, תקצרו.

<אליהו סבג: כן.

<אליהו סבג: ראשית כל תודה רבה ליושב ראש הועדה, ד"ר אברהם נגוסה.

<אליהו סבג: מכובדי היקר, הרב הראשי ליהודי אתיופיה, הרב יוסף הדנה ולכל הקייסים המכובדים.

<אליהו סבג: כיוון שהנושא שאנחנו צריכים להתמקד בו הוא הנושא של תקנים והשלמת השכר, הייתי רוצה לציין שיש ערים שאין בהן רבנים וקייסים.

<אליהו סבג: מדובר בערים הגדולות כגון ירושלים ועוד ערים גדולות, שלא נוכל להתמודד ולתפקד כראוי.

<אליהו סבג: יש צורך להוסיף עוד מינויים גם לערים הגדולות, בהתחשב במטרה שלנו ובעובדה שאנחנו פה התכנסנו כשהמציאות בחוץ אומרת משהו.

<אליהו סבג: כיוון שכך אז מן הראוי לעשות בנושא הזה, לראות בשטח בדיוק את הצורך ולא למנות ואחר כך בשטח יש שניים שלושה ארבעה בבית כנסת אחד.

<אליהו סבג: צריך לעשות חישוב איך באמת נותנים שירות שכל אחד יהיה לו תפקיד שהוא יכול לשרת.

<אליהו סבג: יש חברים רבים שאני מכיר, שאין להם שום תקן אבל מחזיקים שם בית כנסת בעדיפות ראשונה.

<אליהו סבג: לבדוק באמת את המקומות שזקוקים למינוי ולהשלמה.

<אליהו סבג: לגבי השלמה כבר דיברו על חמישה עשר שאין מקום לציין למי אבל לגבי מינוי, אני מבקש לקחת לתשומת לבכם, איפה ניתן ואיפה אפשר איכשהו להסתדר.

<אליהו סבג: תודה רבה לכם.

<אליהו סבג: אני מאוד מאוד אשמח על שינויים רבים שאנחנו צריכים לשאוף אליהם.

אברהם נגוסה: גברת שושנה בן דור.

<שושנה בן-דור: קודם כל אני רוצה להגיד תודה ליושב הראש על הישיבה הזאת ואני שמחה לראות כל כך הרבה קייסים ורבנים.

<שושנה בן-דור: אני במיוחד מציינת לטובה את אותם הרבנים שמבקשים לגשר בין מסורת אבותיהם לבין הנהוג בישראל.

<שושנה בן-דור: אני תיכף אתייחס.

<שושנה בן-דור: אני לא יכולה לראות קבוצה כזאת מבלי לציין גם את המורים שלי שהלכו לעולמם ושהם חסרים עד היום.

<שושנה בן-דור: אני גם רוצה לציין לטובה את מוריי החדשים מקרב הקהילה.

<שושנה בן-דור: אני רוצה לציין שלדעתי כחוקרת וכמי שמאד מקורבת: עם ישראל כולו, כולל הפרנג'ים, יכול לצאת נשכר מלימוד הייחוד של יהודי אתיופיה ובמיוחד, על פי מה שאני מתעמקת בו, ללמוד וללמד את התפילות והגֶז.

<שושנה בן-דור: אני גם רוצה להגיד שבעיניי אירע נס.

<שושנה בן-דור: בשנות השמונים, כשהתחלנו לחקור, האמנו שהתרבות הדתית הייחודית של הקהילה הולכת להיעלם, יחד עם אותם הקייסים שבדרך הטבע הלכו לעולמם אבל הנס הוא, שאמנם רוב הדור הבוגר נפטר אך יש צעירים שהוסמכו להיות קייסים ואני מברכת כל אחד מהם מלאה בשמחה.

<שושנה בן-דור: אני גם רוצה להגיד שבימים אלה, גם משרד ראש הממשלה וגם משרד החינוך עובדים על הנושא של מורשת.

<שושנה בן-דור: שמורשת יהודי אתיופיה תבוא לידי ביטוי בתכנית הלימודים של כל ילדי ישראל ופה לפנינו יושבים מי שמחזיקים במורשת ויכולים ללמד את כל עם ישראל.

<שושנה בן-דור: אני רוצה להגיד שכאשת מחקר ותלמידה של הקייסים, של הקייסים המבוגרים והצעירים, לדעתי מגיע מעמד רשמי בעיני המדינה, כולל משכורת מתאימה ובכך תהיה הכרה בתרומה המיוחדת שלהם למורשת הישראלית.

<שושנה בן-דור: לא ככת אלא כמי שמוסיפים ומעשירים.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

<אשר סיום: אני אשר סיום.

<אשר סיום: כמו בקהילה, אני אציין שאני גם בן למשפחה של קייסים.

<אשר סיום: קרוב לוודאי שאם היה לי קייס אחד מהמשפחה, סבא רבא שלי, הוא מאד היה מתגאה אם היה רואה אותי פה היום יושב אבל זה עד הרגע שהוא היה מבין למה אנחנו בכלל יושבים פה.

<אשר סיום: על כל החדר הזה מוטל ספק אחד גדול וזאת השאלה שאנחנו צריכים להתמודד אתה ולעמוד עליה בכל החדר הזה והשאלה היא האם אנחנו יהודים או לא.

<אשר סיום: יש פה ספק אחד גדול בעיני המערכת, בעיני הממסד, בעיני הרבנות ומהשאלה הזאת אנחנו מתחמקים כל הזמן.

<אשר סיום: תסתכלו ימינה ושמאלה בכל השולחן הזה.

<אשר סיום: האנשים פה לבושים בלבן.

<אשר סיום: הם לא בני עשרים והם לא בני שלושים.

<אשר סיום: הם בני אלפיים וחמש מאות שנה.

<אשר סיום: לא תהיה עוד הזדמנות, לא תהיה הזדמנות בעוד עשרים שלושים שנה להסתכל על האנשים האלה, כי לא יהיו האנשים האלה אם לא נמשיך אותם.

<אשר סיום: ואני לא מדבר עכשיו על משכורת ולא מדבר על חצאי תקנים, מדבר פה על הכרה ועל כל הטלת הספק שקיימת.

<אשר סיום: ברגע שנפתור אותה המשכורת תגיע.

<אשר סיום: אם ניתן את המשכורת היום, אז בעוד עשרים שנה לא יהיו האנשים.

<אשר סיום: המשכורת כבר לא תהיה שווה ולא רלבנטית בכלל.

<אשר סיום: אנחנו צריכים לעסוק באנשים, בזהות הזו.

<אשר סיום: זהות, מורשת של בית ישראל ולא כפי שהגדירו אותה – הכת.

<אשר סיום: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: הרב קפאלה, בבקשה.

<קפאלה בוגלה: תודה רבה.

<קפאלה בוגלה: ראשית כל אני רוצה באמת להודות לחבר הכנסת ד"ר אברהם נגוסה, שיזמת את הפגישה, את המפגש הגדול הזה.

<קפאלה בוגלה: ראשית, אני רוצה לציין שהכבוד ההדדי הוא סימן, הוא הדבר הטוב ביותר לאנושות כולה אז בואו נכבד אחד את השני, נפסיק כל הזמן לקנטר ולהגיד דברים לאחרים.

<קפאלה בוגלה: אני גר בראשון לציון, קוראים לי קפאלה בוגלה, גר בראשון לציון.

<קפאלה בוגלה: עברתי לראשון לציון מתוך מציאת שחייבה אותי להיות שם.

<קפאלה בוגלה: בנו בית כנסת לפני שלש שנים.

<קפאלה בוגלה: קהילה גדולה מאד.

<קפאלה בוגלה: בכל ראשון לציון יש אותי ואת קייס סמאיי, קהילה גדולה מאד, בית כנסת גדול, בשבת רגילה מדובר במאתיים חמישים, שלש מאות אנשים שמגיעים לבית הכנסת.

<קפאלה בוגלה: שם לא היה להם מדריך רוחני, רב שהם חיפשו.

<קפאלה בוגלה: הנוער, הצעירים והמבוגרים, שכולם צמאים לדבר ה'.

<קפאלה בוגלה: אני שבת אחת לא יכול לצאת מחוץ לשכונה מכורח שהציבור חייב וצריך אותי.

<קפאלה בוגלה: שבת אחרונה הלכתי למקום אחר והייתי צריך לעשות שמיניות באוויר כדי למצוא מחליף לקהילה.

<קפאלה בוגלה: אני עברתי מן המקום שלי למקום בראשון לציון בשביל לעזור ולתמוך בקהילה אבל אני נמצא כמעט שלש שנים שם ואין לי תקן.

<קפאלה בוגלה: אני מצטרף לחברי, הרב רפאל שאמר שהמדינה מחכה שזה יהיה מאוחר והרבנים מכורח המציאות, יעזבו את מקומם וילכו למקום אחר.

<קפאלה בוגלה: אנחנו מבקשים.

<קפאלה בוגלה: יש כמוני הרבה.

<קפאלה בוגלה: בחיפה הרב עושה כל כך הרבה ויש שם קהילה גדולה מאד.

<קפאלה בוגלה: כל חיפה, לא קייסים ולא רבנים יש שם.

<קפאלה בוגלה: ולא יכולה להיות מציאות כזאת שהקהילה כך מתמודדת.

<קפאלה בוגלה: לגבי משרד הקליטה.

<קפאלה בוגלה: אני לא מבין איך יכול להיות שמשרד הקליטה שהוא גוף ענק שהוא מטפל בכל הקהילה כולה לא יכול להחזיק שירותי דת בתקציב שהוא מקבל.

<קפאלה בוגלה: גם הייתי רוצה להיות - - -

אברהם נגוסה: כיוון שבמדינת ישראל יש חלוקת תפקידים אז יש פה משרד לענייני שירותי דת ויש את שר הדתות.

אברהם נגוסה: יש משרד הקליטה גם כפֶה של העולים.

אברהם נגוסה: לכן שאלתי קודם מה הם עושים כדי לקדם את הנושא הזה.

אברהם נגוסה: אני לא מחפש את הפתרון אצלם אבל הם יכולים לדחוף את הנושא הזה מול המשרד הרלבנטי.

אברהם נגוסה: זה העניין.

אברהם נגוסה: קייס מולה ברשימת הדוברים אז גדי, אתה דיברת כבר, תחכה.

אברהם נגוסה: בסדר, אני רואה.

אברהם נגוסה: גם קייס סמאי.

אברהם נגוסה: תחכו.

אברהם נגוסה: קודם כל קייס מולה, בבקשה.

<אלמו מולה: תודה רבה ליושב ראש הוועדה, ד"ר אברהם נגוסה.

<אלמו מולה: לקייס הקייסים כבוד הרב הדנה, לכל הרבנים והקייסים שלום רב.

<אלמו מולה: מספר הקייסים כאן בארץ ישראל הוא נמוך מאד ביחס לקהילה.

<אלמו מולה: מה גם שהקייסים המבוגרים כבר הלכו לעולמם, כפי שציינה חברתנו שושנה בן דור ובמקומם יש ברוך השם קייסים צעירים שממשיכים לשרת את הקהילה.

<אלמו מולה: לצערנו הרב מדינת ישראל לא מכירה בקייסים הצעירים ובקייסים שכבר מועסקים עשר, שתים עשרה וגם חמש עשרה שנה.

<אלמו מולה: פעלנו יותר משבע, שמונה שנים על מנת להשיג את הזכויות שלנו במשרה מלאה אבל המדינה החליטה לתת חצי משרה.

<אלמו מולה: החצי משרה, מה זה חצי המשרה הזו?

<אלמו מולה: כפי שחברי ציין, 1,900, יש כאלה גם 1,800, זה שכר הבסיס ומה זו החצי משרה הזו?

<אלמו מולה: למה בכלל החליטו לתת חצי משרה, כאשר אנחנו אומרים להם שאנחנו עובדים מעל חצי משרה?

<אלמו מולה: ימים כלילות אנחנו עובדים.

<אלמו מולה: ואגב, צורת השירות כפי שד"ר אברהם נגוסה ציין, צורת השיטה של נתינת השירות לקהילה, כפי שקיימת בתורתנו הקדושה, שהכוהנים והלוויים היו מסתובבים ונותנים שירות, כך בצורה הזאת אנחנו ממשיכים לתת שרות בכל מקום.

<אלמו מולה: יש כאן זלזול בקהילה שלנו בכלל ובמנהיגי הרוח בפרט.

<אלמו מולה: צריך לתקן את העוול הזה.

<אלמו מולה: במידי.

<אלמו מולה: בעזרת השם לתקן את זה ואז אנחנו נרגיש שווים כאן בארץ ישראל ולא נבדלים.

<אלמו מולה: מקווה שיתגשמו הדברים.

<אלמו מולה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: כן בבקשה, שחר מירושלים, בקיצור.

<שחר איילין: שחר מירושלים.

<שחר איילין: שתי נקודות קצרות.

<שחר איילין: האחת, הנושא של הרבנים צריך להיות במטרה של באמת קליטה נכונה ושילוב נכון של העדה.

<שחר איילין: אחד הדברים החיוניים הוא הרב הרוחני, שגדל, שחווה את הגשר הזה שבין צברים ועולים.

<שחר איילין: ובכל מקום בארץ צריך להיות.

<שחר איילין: לא רק במקום שאמרו שחסר.

<שחר איילין: יש מקומות שלא הגיעו לפה מהארץ.

<שחר איילין: מקומות עם קהילה לא גדולה.

<שחר איילין: הקהילה שלנו, למשל, מה שאני זוכר, פרדס כץ.

<שחר איילין: יושבים שם מהעדה שלנו, לא רק כדי להסתכל במקומות שאמרו: זה חסר, אנחנו נטפל.

<שחר איילין: צריך לראות אותו במטרה של קליטה נכונה.

<שחר איילין: להחזיק את העתיד של העדה שלנו.

<שחר איילין: לבדוק בכל חור שהקהילה נמצאת שם, המדינה צריכה להגיד: זה אחד מהקליטה הנכונה של שמירת המסורת והחזקת הנוער שלנו, שבאמת נמצא במקום שפל שהוא מאד כואב.

<שחר איילין: אנחנו מדברים בשני כובעים, קייסים ורבנים.

<שחר איילין: יש יותר כבוד לקייסים שהם הרבנים.

<שחר איילין: אני לא רוצה להגיד לכם, אני מחזיק מקייסים, אני מחזיק מרבנים.

<שחר איילין: יש שולחן ערוך שכל העדות שהולכות לפיו, בלי שום חציצה.

<שחר איילין: אנחנו צריכים ללכת.

<שחר איילין: זה לא צריך להפריע ללבישת הכובע הנכון, הכובע שהוא שלי אבל יש הלכה שכל העדות צריכות ללכת לפיה.

<שחר איילין: אנחנו צריכים להשתלב.

<שחר איילין: הבגד לא צריך להפריע.

<שחר איילין: לא צריך לשנות אותי.

<שחר איילין: נכון, השאלה ששאלת היא חשובה מאד, היא באמת חשובה, היא נקודה, מה שאמרת על מה ששאל אשר סיום אבל אם אנחנו נלך לפי ההנחיות של תורת ישראל, שהיא לכולנו - - -

אברהם נגוסה: דבר על התקנים.

<שחר איילין: נכון, גם לתקנים של הקייסים והרבנים.

<שחר איילין: אני אמרתי על התקנים של הרבנים והקייסים, צריך להסתכל לא רק במקומות שגילו רואים שחסר אלא בהרבה מקומות כפתרון כוללני לשילוב נכון של העדה, שילוב נכון בגשר שבין העדה שלנו, של הנוער, של המבוגרים, גם כדי להמשיך את עם ישראל.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: נציגת משרד ראש הממשלה, בבקשה, עורכת הדין הודיה רוזנבלום, בבקשה.

<הודיה רוזנבלום: שלום.

<הודיה רוזנבלום: אני רק אגיד לגבי הנושא של תוספת השכר ושל התקנים.

<הודיה רוזנבלום: משרד ראש הממשלה, אם משרד הדתות יבקש תוספת של כמה תקנים אז הוא יגבה את הבקשה הזו.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: עד עכשיו לא קיבלתם את הפנייה ממשרד הדתות.

<קריאה: זה פשוט לא נכון.

אברהם נגוסה: רגע, רגע, רגע.

<הודיה רוזנבלום: לא ידוע לי על פנייה כזאת.

אברהם נגוסה: את רוצה להמשיך או שסיימת?

אברהם נגוסה: כלומר, אם משרד הדתות יביא את הבקשה - - -

<הודיה רוזנבלום: משרד ראש הממשלה יתמוך מול אגף תקציבים בבקשה הזו.

אברהם נגוסה: יופי.

אברהם נגוסה: תודה רבה לך.

אברהם נגוסה: אני הבטחתי ליאסו אבל אני מבקש קצר.

<דוד יאסו: קודם כל תודה לך אברהם נגוסה וכבוד הקייסים היקרים, חברים יקרים שלום רב.

<דוד יאסו: קייס הקייסים הנכבד, קודם כל מזל טוב.

<דוד יאסו: לאחר המאבק הזה, כמו ששמעתם על בית הכנסת ברחובות, היה שם מאבק על פני כמה שנים טובות ובא לציון גואל אז 'מזל טוב' קייס הקייסים היקר.

<דוד יאסו: רציתי להמשיך את מה שאשר סיום התחיל.

<דוד יאסו: כמו שהוא ציין, הנושא שאנחנו צריכים להתמודד אתו היום הוא הספק ביהדות.

<דוד יאסו: יש החלטה של מועצת הרבנות הראשית וזה אחד הדברים הכי נבזיים שיש.

<קריאה: לא, לא.

אברהם נגוסה: הנושא הוא תקנים ולכן נציג הרבנות לא פה.

<דוד יאסו: הרב הראשי - - -

אברהם נגוסה: נושא הדיון, יאסו, אתה רוצה שאנחנו נצא עם פתרון או שנמשיך?

אברהם נגוסה: אני גם מוכן לקיים דיון בנושא הזה, בנפרד ואז נזמין את כל הנציגים לכאן.

אברהם נגוסה: בוא תתמקד בתקנים.

אברהם נגוסה: זו המטרה שלנו היום.

<דוד יאסו: תשמע, קודם כל, קודם כל חשוב באמת שיש ציבור שלא יודע, כמו שושנה בן דור והרבה אנשים נכבדים שלא דיברו על זה.

<דוד יאסו: חשוב להגיד את האמת בנושא הזה, שיש החלטה של מועצת הרבנות שמה לעשות, אנחנו עם ספק ביהדות וחשוב שכל הציבור הקדוש הזה יידע את זה, גם אם הוא לובש לבן וגם אם הוא לובש שחור אז תדעו את זה.

<דוד יאסו: זה לא משנה.

<דוד יאסו: זה לא פוסח עליכם.

<דוד יאסו: הנושא השני שאנחנו אמורים להתמודד אתו הוא באמת השאלה האם יש חופש פולחן במדינת ישראל לציבור הנוהג על פי מורשת בית ישראל אתיופיה, זאת אומרת, על פי הקייסים.

<דוד יאסו: האם יש חופש פולחן?

<דוד יאסו: כי אני יכול לבוא ולספר לך, אדוני היושב ראש, שאין באמת חופש פולחן.

<דוד יאסו: יש רדיפה.

<דוד יאסו: רודפים אותנו וכך הם מרגישים.

<דוד יאסו: לא רק אותם.

<דוד יאסו: גם את הצבור וחשוב להגיד את זה, גם את הצבור שכבר החליט שהוא מתערה בחברה הישראלית וכבר קיבל על עצמו.

<דוד יאסו: ברגע שהוא בא ואומר את הדברים האלה, אני לא רוצה לזרוק פה שמות כי חלקכם מכיר אותם, הם לא הגיעו לפה היום מהסיבה הזאת והם אמרו לי: תשמע, תבוא ותגיד את הדברים האלה שהם רדופים על ידי הרבנות הראשית, אז חשוב לבוא ולהגיד את הדברים האלה.

<דוד יאסו: בכל אופן, אני אשמח אם אדוני היושב ראש יקבע דיון, דיון רציני, לא עם העוזרים של העוזרים של העוזרים.

<דוד יאסו: עם כל הכבוד אלא באמת, עם השרים הנכבדים, עם אנשים שאמורים להתמודד עם זה.

<דוד יאסו: שנשאל את השאלות הנכונות ושנקבל תשובות.

<דוד יאסו: שנקבל פתרון לנושא הזה כי אסור לנו להשאיר את זה לדור השני, לדור של הילדים שלנו.

<דוד יאסו: זה פשע.

<דוד יאסו: תודה רבה.

אברהם נגוסה: בבקשה, אחריך, בקיצור.

אברהם נגוסה: הצג את עצמך לפרוטוקול.

<יצחק טיים: שלום וברכה כבוד יושב ראש הועדה, חבר הכנסת ד"ר אברהם נגוסה.

<יצחק טיים: שלום וברכה לכל הקהל המכובד, קייסים ורבנים.

<יצחק טיים: צר לי שאני רואה שבדיון הכה חשוב הזה נמצאים נציגים מעטים וחברי כנסת בודדים היו פה.

<יצחק טיים: הנציגות ממשרדי הממשלה היא ממש מועטה ואנחנו שוב חוזרים על ריטואל קבוע, שתמיד קורה בוועדות שקשורות לקהילה האתיופית.

<יצחק טיים: תמיד יש גוף שמגלגל אחריות כלפי הגוף האחר.

<יצחק טיים: משרד הקליטה לא אמור לעסוק בענייני דת.

<יצחק טיים: הוא עושה מעבר למה שהוא אמור לעשות והם עושים פעילות.

<יצחק טיים: משרד הדתות טוען שהם כתבו מכתב, כן העבירו, לא העבירו, אף אחד לא יודע.

<יצחק טיים: משרד ראש הממשלה טוען שלא קיבלו את המכתב.

<יצחק טיים: שוב פעם משחק.

<יצחק טיים: הרי גם בוועדה שעשינו אז על אלימות משטרתית, מח"ש טענו שהם לא קיבלו מהמשטרה, המשטרה טענה שהעבירה למח"ש, מזלזלים בקהילה.

<יצחק טיים: חבר'ה, תתעוררו על עצמכם, גם רבנים וגם קייסים.

<יצחק טיים: אם לא תעזרו לעצמכם אף אחד לא יעזור לכם.

<יצחק טיים: עם כל הכבוד.

<יצחק טיים: כבוד חבר הכנסת אברהם נגוסה יושב ראש הועדה עשה דיון פה, הוא נכנס לעובי הקורה והוא רוצה לפתור את הבעיה.

<יצחק טיים: אנחנו צריכים ללכת ביד אחת, כגוף אחד ולהילחם בבעיה.

<יצחק טיים: כי אם משרדי הממשלה, כולל משרד רוה"מ, שמים ואני רוצה לדבר בנימוס, הם בזים לקהילה.

<יצחק טיים: אתם צריכים לטפל בזה וזה לא משנה מה.

<יצחק טיים: צריכים פה לעזור וללכת יד אחת כגוף אחד.

<יצחק טיים: תתעוררו על עצמכם כי אף אחד לא יעזור לכם.

<יצחק טיים: בזים לנו שם למעלה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אנחנו לקראת סיכום של הפגישה שלנו.

אברהם נגוסה: גדי אומר שיש לו שתי נקודות.

אברהם נגוסה: אחר כך המשרד ישיב ואז אני מסכם.

<גדי יברקן: קודם כל אני מתנצל שיצאתי קודם ממש באמצע הדברים.

<גדי יברקן: חזרתי כי זה היה חשוב ועדיין חשוב.

<גדי יברקן: חשוב באמת.

<גדי יברקן: זה לא מובן מאליו ולתת לך את כל הגיבוי, אדוני היושב ראש, ד"ר אברהם נגוסה שכל אחד, אם יש מחלוקות וכאלה, אפשר לשים בצד וכיום, כשיש לנו חבר כנסת שיושב בראש הועדה, צריך לתת את המקסימום האפשרי לתמוך.

<גדי יברקן: אני אומר לך את זה גם בפורום הזה וגם באופן אישי.

<גדי יברקן: אני תמיד אומר את זה.

<גדי יברקן: כל מי שצריך ויכול לקדם את הנושא הזה צריך לעמוד מאחוריו.

<גדי יברקן: אני אומר לך את זה ואני עומד מאחוריך.

<גדי יברקן: כל מה שתצטרך אני פה אבל, עכשיו לפרקטיקה של משרד הדתות.

<גדי יברקן: בשנה הנוכחית לא היה שר.

<גדי יברקן: מאז שהתחלתי לטפל בזה יש שר שפגשתי בתוך שנה שלש פעמים וזה היה השר הנוכחי אבל גם לא היה שר שנפגשתי אתו וכל כך איכזב, אפילו פרוטוקול שהבטיח לי שתוך שלושה שבועות ויושבים פה, כבוד הרב, באמת, ואפשר להגיד הרבה דברים אבל הרב הדנה בנושא הזה, יחד עם עמי, שהם עושים ואם קודם אמרתי משהו בלהט הדברים אז חלילה לא משהו שהוא אישי אבל אני יודע שאתם עושים את העבודה ולא בכדי שהמשרד נשען על הכתפיים הדלות שלהם, להביא אותם כנציגים לענות במקומו.

<גדי יברקן: לא מכובד וזה לא יפה אבל הם עושים את העבודה כמה שאפשר.

<גדי יברקן: אני, בפגישה שהייתה עם שר הדתות לפני חודשיים בערך הוא הבטיח ש"אנחנו - - - את זה".

<גדי יברקן: אני עשיתי את הבדיקה מול האוצר וגם מול משרד ראש הממשלה.

<גדי יברקן: משרד האוצר וראש הממשלה אמרו את אותו הדבר כמו שהנציגה הודיה ענתה ואנחנו נחכה.

<גדי יברקן: הבעיה המרכזית היא לא כסף, היא לא משרד ראש הממשלה, והיא לא האוצר.

<גדי יברקן: זה משרד הדתות, נקודה.

<גדי יברקן: כל שר שעומד בנושא הזה ואם כבר אנחנו מדברים, השר הקודם, סגן השר, שאני יודע שהיה אסור להכניס אותי ללשכה משך שנה ומראש.

<גדי יברקן: אבל כך דברים לא אמורים להתנהל.

<גדי יברקן: הנושא הוא לא תקציבי והבעיה היא בשורש.

<גדי יברקן: הקייסים האלה לא צריכים עוד 2,500 שקל ממשרד הדתות, זה לא מה שיעשיר אותם ולא בזה יפרנסו את הילדים שלהם.

<גדי יברקן: הציבור מחזיק אותם כי יש להם קהל גדול ורב מאד.

<גדי יברקן: הקהל הזה הוא לא רק מספרים של בני אדם, הוא קהל עם שורשים, עם מורשת וזה המאבק.

<גדי יברקן: לא חצי התקן למשרד מלאה, זה לא הסיפור.

<גדי יברקן: הסיפור האמתי הוא לזמן ישיבה דחופה במעמד של שרים, אם אפשר אפילו להגיע למשרד האוצר, לשר הדתות ולפתור את הסוגיה הזו.

<גדי יברקן: אפשר.

<גדי יברקן: אז הם יגידו: אנחנו לא רוצים שיחתנו לא יחתנו.

<גדי יברקן: בסדר, עם כל הכבוד, אני גם לא שואל אותם עם מי להתחתן ואיך להתחתן אבל יש פה כללים ותקנים שצריך לעשות אותם.

<גדי יברקן: הנושא הזה שיש עוד שלושה עשר קייסים חדשים.

<גדי יברקן: מה זה חדשים?

<גדי יברקן: הם בני ארבעים פלוס, עם ששה או שבעה ילדים.

<גדי יברקן: לסיכום דבריי במילה אחת, אשתדל שזה יהיה מילה אחת, לגבי הקייסים שלא יושבים לכאורה במועצה הדתית במשרד, כי מנהיג רוחני אולי מנהיג רוחני כן יכול לשבת אבל רועה צאן, האנשים האלה הם רועה רוחני.

<גדי יברקן: רועה רוחני כמו שמוגדר רועה צאן, רועה צאן הולך אחרי הצאן במדבר, איפה שהצאן משוטט והוא שומר עליו.

<גדי יברקן: אלה הם שומרים.

<גדי יברקן: כמו שרועה צאן שומר על הצאן שלו כך הם שומרים על הקהל שלהם בכל עיר ובכל בית שהם נמצאים בו.

<גדי יברקן: ולכן זה הסיפור, תודה רבה.

<גדי יברקן: תודה, הרב צרנט, בבקשה בקיצור.

<צרנט וורקו: שלום לכולם.

<צרנט וורקו: 'ישר כח' לד"ר הרב נגוסה שבוועדה.

<צרנט וורקו: יש נקודה אחת שאני רוצה לחדד אותה.

<צרנט וורקו: הנקודה האחת היא שזה לא כל אלה שיושבים פה, זה לא רק נושא רוחני, זה נושא שקשור לכל הבחינות והתייעצויות שנוגעות לחיים.

<צרנט וורקו: זאת אומרת, כל מי שנמצא, שלא רק מלמדים אותם את התורה ולדעת איך לקיים את המצוות אלא איך להתייחס לחיים שלהם באופן אמתי.

<צרנט וורקו: אין דמות שיכולה לשמש להם כדוגמא, מי שיכול לשמש להם זה מישהו שאפשר לסמוך עליו.

<צרנט וורקו: אם אותו לומד לא יכול להתפנות בגלל עול פרנסה אז אנחנו מאבדים את הילדים שלנו ויש הרבה ילדים.

<צרנט וורקו: אני יכול להגיד בחיפה, שיש פעמים שכואב לי לראות אותם שהם נמצאים עם ערבים.

<צרנט וורקו: מאיפה זה נבע?

<צרנט וורקו: בגלל שאין שורש שטופל כמו שצריך.

<צרנט וורקו: לכן התקן שמדבר על משהו רוחני ועל הנהגה, זה כולל את כל החיים עם טיפול וטיפוח, בטחון עצמי והשתלבותם בחברה הישראלית.

<צרנט וורקו: לכן צריך לתת תקן לרבנים ולאפשר להם להיות פועלים למען הכלל.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: קייס סמאי, מילה, בבקשה.

אברהם נגוסה: הזמן שלנו רץ.

<סמאי אליאס: תודה, כבוד היושב ראש.

<סמאי אליאס: רק כמה מלים שרציתי להדגיש.

<סמאי אליאס: יש פה מערכת מאד משותפת של עבודה בין הקייסים לרבנים, למעט המשפט הקשה שאני שמעתי, כאילו שחלק מהקייסים עושים כת.

<סמאי אליאס: זו אמירה אומללה ולא צריך לומר את זה.

<אליעזר מנגשה: אבל - - -

<סמאי אליאס: רבותי, יש לנו משהו משותף וצריכים לטפל בזה ביחד, כפי שהרב בוגלה אמר, שבקהילה כמו שהוא אמר, גם הוא וגם אני לא יכול לעזוב שבת למקום אחר כי הקהילה זקוקה לנו.

<סמאי אליאס: יש בכל מקום את הדברים האלה.

<סמאי אליאס: את זה אנחנו צריכים לחזק.

<סמאי אליאס: הנה כבוד הקייסים המכובדים, כמו קייס הקייסים, שהגיע היום, אחרי שעשה הרבה פעילות.

<סמאי אליאס: הוא עייף ובכל זאת היה לו חשוב להגיע כדי לתמוך.

<סמאי אליאס: כמו קייס הקייסים, יש עוד אחרים שהגיעו לכאן.

<סמאי אליאס: כבוד היושב ראש, אני רוצה להודות לך על הועדה הזו החשובה וכפי שהבנו וראינו, הדור הצעיר שהוא צמא להמשיך את המורשת אבותיו, הם נמצאים כמו דוויט בסוף שאם רואים, גם כל הצעירים, כמו ששמעון אמר, כל אלה הם דור המשך, הם דור שמעורה ויודע לשלב בין המנטליות הישראלית לבין המורשת של יהדות אתיופיה.

<סמאי אליאס: לנצל את הכוח הזה, את הנוער הזה, כדי להחזיר עטרה ליושנה ולהחזיר את הנוער שהוא משוטט והופך להיות רובו כמו שהרב יפת אמר, זה לא שכר, זה לא כסף ואפשר ללכת לפרנס את המשפחה בלי בעיה בעבודות אחרות, גם באופן אישי וגם באופן אחר.

<סמאי אליאס: זה לא הכסף אלא המעמד וההכרה בחשיבות של העבודה הזו, של השירות של המנהיגים הרוחניים, הן הקייסים והן הרבנים.

<סמאי אליאס: תודה.

<סמאי אליאס: קח לתשומת לבך.

<סמאי אליאס: אנחנו נעמוד על המשמר מעכשיו.

<סמאי אליאס: כמו ששמענו: הביאו את המסמך, לא הביאו את המסמך, אנחנו נעמוד על המשמר זה.

<סמאי אליאס: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: ניתן לרב יוסף הדנה, גם לסנאי או אחד מהם, משרד הדתות, לסכם לנו.

אברהם נגוסה: אני רוצה גם התחייבות עם לוח זמנים.

אברהם נגוסה: נציגת ראש הממשלה אמרה: ברגע שתגיע אלינו הפנייה ממשרד הדתות אנחנו נשב עם אגף התקציבים לסדר את העניין.

אברהם נגוסה: עד עכשיו לא קיבלנו.

אברהם נגוסה: לכן השאלה, מתי משרד הדתות מעביר את הבקשה?

<יוסף הדנה: אדוני היושב ראש.

<יוסף הדנה: קודם כל אני שמח שנציגת משרד ראש הממשלה אומרת חד משמעית שאם יקבלו את הפנייה הם יאשרו.

אברהם נגוסה: לא.

אברהם נגוסה: ידונו.

<הודיה רוזנבלום: בפנייה של משרד הדתות מול אגף התקציבים - - -

אברהם נגוסה: תתמכו.

אברהם נגוסה: יתמכו בפנייה.

<יוסף הדנה: זה גם חשוב.

<יוסף הדנה: זה גם חשוב.

<יוסף הדנה: אנחנו, בעזרת השם, מיד נבדוק את הנושא ובעזרת השם אני מאד מקווה שבקרוב, ממש בקרוב, שהמכתב הזה, יכול להיות שהוא נמצא שם ואם לא זה יגיע.

<יוסף הדנה: יגיע.

<יוסף הדנה: מתי שתקבעו תאריך לפגישה אנחנו נביא את התשובה כי החומר כבר מזמן מוכן והמסמך קיים בלשכות.

<יוסף הדנה: אני מקווה בשבוע הקרוב.

אברהם נגוסה: אולי כבוד הרב ינקוב במועד ואז זה יעזור לך כי אז תגיד: אני התחייבתי לתאריך הזה, בואו תעבירו לי את זה.

אברהם נגוסה: אני יודע שהכנת את זה מזמן ותקעו את זה במשרד הדתות.

אברהם נגוסה: אולי היום אתה יכול לחזור ולהגיד: אני התחייבתי בוועדת עליה וקליטה, שתוך חודש או תוך שבועיים, החומר מגיע למשרד ראש הממשלה.

אברהם נגוסה: האם אתה יכול?

אברהם נגוסה: זה מאד חשוב, זה גם יעזור לך עם זה.

<יוסף הדנה: אני בלי נדר בעזרת השם אני מתחייב בעוד שלושה שבועות מקסימום.

<גדי יברקן: זה הרבה כי יש את הדיונים על התקציב.

<גדי יברקן: כל יום שעובר זה חשוב.

אברהם נגוסה: רגע, רגע, רגע.

<יוסף הדנה: רק רגע, קודם כל הכל מוכן, אני חושב שזה לא ייקח זמן אבל בואו נאמר כך.

<יוסף הדנה: עד חמישה שבועות, אני אומר עד, תהיה תשובה בעזרת השם, שהמסמך יהיה בלשכת ראש הממשלה או אצל הגופים שצריכים - - -

אברהם נגוסה: משרד ראש הממשלה, זו הכתובת.

<יוסף הדנה: משרד ראש הממשלה, עד שלושה שבועות המסמך יהיה שם.

<גדי יברקן: 30 לחודש?

אברהם נגוסה: הוא אמר "עד".

אברהם נגוסה: זה אומר יכול להיות גם בשבוע הבא.

אברהם נגוסה: מקסימום זה שלושה שבועות.

אברהם נגוסה: זה יכול להיות גם מחר.

<יוסף הדנה: דבר שני, אני חושב שלגבי הקייסים, עשיתי ממש שמיניות כדי שחמישה עשר הקייסים ייקלטו במועצות הדתיות.

<יוסף הדנה: אם רוצים לשבת במועצות הדתיות, לשבת במועצות הדתיות ולעבוד, אני בלי נדר בעזרת השם, אני אגיע לכל המועצות הדתיות איפה שהקייסים והקייסים בעזרת השם אני אזמין את כולם שיהיה להם מקום עם יום מסוים קבוע, באופן קבוע שיגיעו ויישבו לעבוד.

<יוסף הדנה: בעזרת השם אני מוכן לעשות את זה.

<יוסף הדנה: שהקייסים יגיעו ויישבו באופן קבוע ביחד עם ראש המועצה הדתית והרב המקומי, שיעבדו בתיאום מלא בעזרת השם.

אברהם נגוסה: הייתה טענה שהתנאים במועצות הדתיות הם לא טובים כי אין להם אפילו חדר ושולחן וכיסא.

אברהם נגוסה: כך הם אומרים.

אברהם נגוסה: האם משרד התות או המועצות הדתיות יכולות לעשות את התנאים כמו שיש לעובדים אחרים או לרבנים אחרים?

<יוסף הדנה: אני יכול להגיד.

<יוסף הדנה: אני מכיר את המועצות הדתיות כי הייתי שם.

<יוסף הדנה: יש מועצות דתיות שאין להן מקום.

<יוסף הדנה: בבוקר מישהו יושב במועצה, אחר הצהרים מישהו אחר באותו מקום.

<יוסף הדנה: הם עושים החלפות כי אין להם מקום.

<יוסף הדנה: זה אני בעצמי יודע.

<יוסף הדנה: יש מועצות שיש להן.

<יוסף הדנה: לא משנה מה המצב, יסתדרו הרבנים.

<יוסף הדנה: כמו שהרבנים עושים גם שהקייסים יסתדרו.

<יוסף הדנה: אני אגיע למקום, אראה את המקום ונעשה את זה.

<יוסף הדנה: פה נאמר שהרבנות הראשית לא תומכת ונאמרו דברים מאד קשים.

<יוסף הדנה: אני רוצה לומר לכם.

<יוסף הדנה: אם יש לנו ידידים באמת חזקים, ידידים טובים הם ברבנות הראשית לישראל, שתומכת בקהילה לכל אורך הדרך.

<יוסף הדנה: בעזרת השם, אם רוצים, אני לא יודע מה צריך לעשות שם אבל נותנים הכול.

<יוסף הדנה: אם צריך פגישה עם הרבנים שרוצים לשמוע, אני מוכן לסדר את זה.

<יוסף הדנה: בעזרת השם.

< קסה איוב: סליחה, יש לי שאלה פה.

< קסה איוב: השאלה שלי זו.

< קסה איוב: אם מסדרים להם את המקום לשבת, האם הם יכולים לקבל קהל?

< קסה איוב: האם יש להם כלים?

< קסה איוב: אני ב-95' מסרו לי מקום בקרית מלאכי אבל לא היה לי מה לעשות, לא היו לי שום כלים אם אנשים מגיעים.

< קסה איוב: לא יכול לתת להם.

< קסה איוב: האם הם באמת יוכלו לקבל קהל?

< קסה איוב: רבנים, אתם יודעים בדיוק.

< קסה איוב: אני מכיר, יש לנו רב באשקלון, אם הקהילה לא דופקת על הדלת שלו, רבותי לסגור אותם ולשבת לחכות, האם נותנים להם לקבל את הקהל?

< קסה איוב: למלא טופס, להריץ אותם, ללמד, להשתתף, האם יש הכול?

< קסה איוב: עם איזה תנאים מקבלים את המשרד?

אברהם נגוסה: תודה.

<יוסף הדנה: כשאני אומר, רק כדי להבין, כשאני אומר שיקבלו חדר אז כותבים על הדלת מתי תהיה קבלת קהל, זה יהיה מתואם עם ראש המועצה.

<יוסף הדנה: זה לא רק לשבת במועצה, יכול להיות גם מחוץ למועצה איך לעבוד - - -

אברהם נגוסה: בסדר, תודה.

אברהם נגוסה: תסדרו את זה.

אברהם נגוסה: בואו, בואו.

<גדי יברקן: יש כמה טענות שאני רוצה לחזור עליהן.

אברהם נגוסה: הרב סיכם את זה.

<גדי יברקן: מדובר על תנאי השכר, אם מקבלים או לא מקבלים את כל מה שנשאר.

<גדי יברקן: גם הקייס שאמר שהוא לא מקבל משכורת.

<גדי יברקן: מבדיקה הכי זריזה שלי בתקינה הוא מקבל משכורת.

<גדי יברקן: הוא דיבר - - -

אברהם נגוסה: הקייס שאמר שהוא לא מקבל אחת עשרה שנה?

אברהם נגוסה: רגע, כבוד הקייס (אומר דברים באמהרית).

אברהם נגוסה: הרב יוסף, בבקשה.

<יוסף הדנה: אני מכיר את הנושא.

<יוסף הדנה: למה הוא לא מקבל.

<יוסף הדנה: עשינו מכרז.

<יוסף הדנה: מי שהתחיל ללמוד לקייס בחוץ לארץ וסיים בארץ, יגיש מועמדות.

<יוסף הדנה: פרסמנו את זה ברדיו באמהרית, בעיתונות.

<יוסף הדנה: עשינו מכרז.

<יוסף הדנה: הגישו חמישה עשר קייסים.

<יוסף הדנה: היינו צריכים למנות שלושה עשר.

<יוסף הדנה: הגישו חמישה עשר קייסים אז לא רצינו להשאיר את השניים אלא עשינו את ההכנה, את הלימודים ואת הקורס לחמישה עשר קייסים.

<יוסף הדנה: אחר כך בסוף, גם השניים, שני קייסים, כדי לא להפלות אותם ולהשאיר אותם אז קיבלנו חמישה עשר קייסים.

<יוסף הדנה: הייתה פעילות - - -

אברהם נגוסה: תודה.

<גדי יברקן: שניה.

אברהם נגוסה: סליחה, סליחה גדי.

אברהם נגוסה: בשלש יש לי ישיבת סיעה.

אברהם נגוסה: אני כבר חרגתי מן הזמן.

אברהם נגוסה: הייתי צריך לסיים בשתיים וחצי.

אברהם נגוסה: חצי שעה המשכנו את זה.

<גדי יברקן: אתה צודק אבל זה הדבר הכי חשוב.

אברהם נגוסה: הוא העלה פתרון כרגע לנושא הזה.

<יוסף הדנה: הוא לא היה ברשימה, הוא לא הגיש מועמדות.

אברהם נגוסה: הבנתי.

<גדי יברקן: אבל זה על פי החלטת ממשלה.

<גדי יברקן: החלטת הממשלה הייתה על חמישה עשר קייסים.

אברהם נגוסה: לא, לא.

אברהם נגוסה: תקרא את החלטת הממשלה.

אברהם נגוסה: בהחלטת הממשלה היה כתוב חצאי משרה.

אברהם נגוסה: זה לשאלה למה היו חצאי משרות.

אברהם נגוסה: זה בהתאם להחלטת הממשלה.

<גדי יברקן: נכון אבל אלה חצאי משרה.

אברהם נגוסה: גדי, אני מכיר את ההחלטה.

אברהם נגוסה: בואו לא ניכנס לזה.

אברהם נגוסה: הרב יוסף, שאלה אחת עלתה ואני מחויב לשאול את משרד הדתות מהי עמדתו.

אברהם נגוסה: הקייס שאמר שאנחנו קייסים צעירים ולא קיבלנו הכרה.

אברהם נגוסה: אם מדובר בתקנים חדשים, האם זה נוגע גם לנו.

אברהם נגוסה: הוא שאל שאלה.

אברהם נגוסה: מהי עמדתו של משרד דתות בעניין?

<יוסף הדנה: קודם כל זה לא בא לדיון.

<יוסף הדנה: כשיגיע לדיון אז - - -

<גדי יברקן: לא נכון, זה היה בדיון פעמיים עם השר.

<גדי יברקן: אני הייתי - - -

אברהם נגוסה: גדי, אני מנהל את הדיון.

אברהם נגוסה: מה קרה לך?

<גדי יברקן: אני מתנצל אדוני.

אברהם נגוסה: אני מבקש.

אברהם נגוסה: אני מסכם.

אברהם נגוסה: יש לך מה להוסיף?

<הודיה רוזנבלום: הבהרה לפרוטוקול בהתייחס לדברים של הרב הדנה.

<הודיה רוזנבלום: הבקשה צריכה להגיע למשרד.

<הודיה רוזנבלום: זו בקשה שמיועדת למשרד האוצר.

<הודיה רוזנבלום: ראש הממשלה יתמוך בבקשה הזאת.

אברהם נגוסה: או.

אברהם נגוסה: קיי, בסדר גמור.

אברהם נגוסה: אני קודם כל מאד מודה לכם, לכל המשתתפים, כבוד הקייסים, הרבנים, נציגי הארגונים, נציגי הקהילה, פעילים חברתיים, נציגים של משרדי הממשלה.

אברהם נגוסה: קיימנו דיון חשוב מאד.

אברהם נגוסה: ואני רוצה להגיד לכם שזה דיון התחלתי.

אברהם נגוסה: אנחנו מתחילים.

אברהם נגוסה: לא סיימנו.

אברהם נגוסה: היום התקדמנו הרבה, כפי שאני מבין, גם ממשרד הדתות וגם ממשרד ראש הממשלה.

אברהם נגוסה: הועדה קוראת לשר הדתות, השר דוד אזולאי, לקחת את האחריות ולהוביל את הנושא הזה.

אברהם נגוסה: להגיש את הבקשה להשלים לחמישה עשר קייסים משרה מלאה ותקנים חדשים לרבנים.

אברהם נגוסה: הועדה קוראת לקיים את זה בדחיפות.

אברהם נגוסה: אנחנו רוצים לקבל תשובה.

אברהם נגוסה: אני לא רוצה לצאת נגד הרב יוסף, אני הייתי אומר שבועיים אבל אני הולך בדרכך ואז, תוך שלושה שבועות אנחנו רוצים לקבל בכתב, האם הנושא טופל או לא.

<קריאה: ואם לא יטופל?

אברהם נגוסה: בסדר, אנחנו פה.

אברהם נגוסה: בעזרת השם נמשיך את זה.

<קריאה: אדוני היושב ראש, המכתב צריך להגיע לאוצר.

אברהם נגוסה: בסדר.

אברהם נגוסה: אנחנו מאד מברכים את משרד ראש הממשלה שמוכן לתמוך ולקדם את הנושא הזה.

אברהם נגוסה: תודה רבה לכולם, הישיבה נעולה.