ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 365, 2017-02-27 11:00

דוד אמסלם: צהרים טובים לכולם.

דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא תוכנית הבנייה בחוף אכזיב, ישיבת מעקב.

דוד אמסלם: אני אתן רק את המעטפת של הדיון.

דוד אמסלם: ועדת הפנים והגנת הסביבה קיימה דיון בנושא ב-28 ביוני 2016, תוכנית ג/4870, שאושרה לפני למעלה מ-20 שנה.

דוד אמסלם: בסיכום הדיון, מה שביקשתי, שכל הגורמים ישבו ביחד סביב שולחן עגול, שירכז אותו מנהל המחוז, יושב-ראש הוועדה המקומית.

<קריאה: המחוזית.

דוד אמסלם: על מנת לנסות ולגשר על הפערים ולראות איך אפשר לצמצם את הפגיעה בחוף מול אובדן זכויות הבנייה.

דוד אמסלם: אנחנו ביקשנו שגם היזמים יהיו, כך שיהיה מה שנקרא, זה נהנה וזה לא חסר.

דוד אמסלם: קיימתי מספר שיחות עם חלק מהארגונים שפנו אלי במהלך הזמן הזה, גם קיבלתי מכתב מיושב-ראש הוועדה.

דוד אמסלם: אני גם פניתי במכתב לשר האוצר והבנתי שנכון לרגע זה עדיין לא התגבשו סביב איזשהן הבנות שיצמצמו את הפערים, כפי שהצגתי קודם.

דוד אמסלם: הבטחתי גם בדיון הקודם שאם זה לא יסתייע אנחנו נקיים עוד ישיבת מעקב לראות מכאן לאן אנחנו הולכים.

דוד אמסלם: אני הייתי מבקש קודם כול לשמוע את נציג הארגונים שגם עמד איתי בקשר, תום פישר.

דוד אמסלם: תציגו את הנושא שוב, תנו לנו תמונה מה המצב היום ואחרי כן נשמע את הגורמים האחרים.

דוד אמסלם: מי שרוצה להתבטא בנושא – את חברי הכנסת כבר רשמנו – מבחינת האורחים, שיבוא ויירשם כאן וניתן לו את זכות הדיבור.

דוד אמסלם: הדיון הוא עד השעה 12:00.

דוד אמסלם: ב-12:00 יש כאן דיון נוסף כך שדקה אחרי כן אי-אפשר להמשיך.

דוד אמסלם: בבקשה, תום, תהיו קצרים.

<תום פישר: תודה רבה.

<תום פישר: אנחנו באמת רוצים לפתוח ולומר לך תודה על זה שעמדת במילתך וכינסת את הוועדה שוב.

<תום פישר: היינו מעדיפים לא להגיע לכאן - -

דוד אמסלם: גם אני.

<תום פישר: - - ולהגיע באמת להבנות כי לדעתנו זו הדרך האידיאלית, אבל כמו שפתחת ואמרת, אנחנו מגיעים לכאן אחרי דיון שהתקיים לפני כחצי שנה.

<תום פישר: אני רוצה לגעת בעיקרי הדברים שאמרנו אז.

<תום פישר: מדובר בתוכנית ישנה משנת 94', שהיום היא סותרת לכל עקרונות התכנון בסביבה החופית, אם זה לחוק השמירה החופית או לתוכניות מתאר אחרות; תוכנית שמציעה מגורים ומלונאות, חלקם בווילות, ב-2017 בונים וילות על הים, והבעיה הכי גדולה שלנו זה שהיא קרובה מאוד לחוף אכזיב - שזה לא סתם חוף, זו לגונה מהממת - ולגן הלאומי של חוף אכזיב המוכרז, ומדרום היא צמודה למפעל "איתנית" שזה מפעל מזוהם באסבסט.

<תום פישר: לתוכנית הזאת קמו מתנגדים רבים, בין אם זה הציבור הרחב שגם הגיע לכאן לכנסת, המשרד להגנת הסביבה שהתנגד לאורך כל הדרך גם בוועדות התכנון וגם בפגישות שלנו עם גורמים שם.

<תום פישר: המתכנן של המשרד אמר לי באוזניים, זו תוכנית אנטי ציבורית.

<תום פישר: הוועדה הארצית לשמירה על החופים התנגדה לתוכנית הזאת, רשות הטבע והגנים מסתייגת מהתוכנית הזאת, וגם השר כחלון בדיון הקודם – ישב פה חבר הכנסת אכרם חסון והודיע שהשר מבקש לשנות את התוכנית.

<תום פישר: אבל, כנראה שכל הדברים האלה לא חלחלו למטה, וכמו שפתחת ואמרת, נקראנו לשבת לדבר ולהגיע לאיזשהו רעיון, כשהיו לנו שני עקרונות מנחים.

<תום פישר: עיקרון ראשון הוא שהבנייה תורחק מהחוף בצורה משמעותית כך שהציבור ייהנה מזה, והעיקרון השני שהיזם לא ייפגע בזכויות הקנייניות והכלכליות שהוא רכש בקרקע.

<תום פישר: אני רוצה להמשיך לגבי הדיווח מה נעשה.

<תום פישר: היו לנו שיחות מקדימות עם יושב-ראש הוועדה, היה קשב רב.

דוד אמסלם: דרך אגב, הוא התנצל, הוא לא הגיע לכאן כי הוא נמצא בחו"ל.

דוד אמסלם: הוא ביקש אפילו לדחות את הדיון ורצה להשתתף בו, אבל אתם, תום, התעקשתם שאנחנו נקיים את הדיון אז קיבלתי את עמדתכם.

<תום פישר: משמעות הדחייה הייתה לאחרי הפגרה.

דוד אמסלם: לא חשוב, אני מספר, אני מציג את העובדות.

דוד אמסלם: ולכן, מי שיהיה כאן מטעמו זה עופר גוט, שהוא היועץ המשפטי של הוועדה.

דוד אמסלם: בבקשה.

<תום פישר: אז קיימנו פגישה ראשונה שאליה באמת, אני חייב להגיד את זה לחיוב, הגיעו נציגי עיריית נהריה, מתכנן המחוז, גם היועץ המשפטי, יושב-ראש הוועדה, היזם וגם נציגה של אדם טבע ודין, ושם העלינו את ההצעות שלנו.

<תום פישר: אני אסביר את ההצעות שלנו בתמצות.

<תום פישר: ההצעה שלנו הייתה לנייד את הזכויות, בעצם אנחנו נצמדנו להחלטה של הוולחו"ף, שגם הוטמעה בתוכנית המתאר של נהריה שקובעת שתוכנית שתבוא ותסיט את הבנייה מזרחה, תקבל תמרוץ על-ידי הוספת זכויות במזרח.

<תום פישר: זה מה שביקשנו.

<תום פישר: אמרנו, אפשרות ראשונה זה לנייד זכויות מתוך שטח התוכנית בכלל למקומות אחרים בנהריה, לקרקעות מדינה, קרקעות מינהל, שנמצאים בשלבי פיתוח למגורים, ואולי זה יהיה מנגנון פיצוי.

<תום פישר: האפשרות השנייה – שמו לנו הרבה חסמים ואני מבין שזה הליך שהוא קשה מאוד לעשות אותו, אבל הוא אפשרי ויושב-ראש הוועדה לא פסל אותו על הסף – האפשרות השנייה שהצענו זה באמת ניוד בתוך תחום הקו הכחול של התוכנית בצורה כזאת שמנגנון הפיצויים יישב בתוך התוכנית.

דוד אמסלם: זה הכי נכון.

<תום פישר: בדיוק.

<תום פישר: ואז אנחנו בעצם מרוויחים גם יצירת חיץ רחב, ירוק, פתוח לציבור, אבל לצערי העמדה הזאת נשמעה ולא נדונה בכלל.

<תום פישר: היזמים הציעו הצעה משלהם – אני אציג אותה בקצרה כי אני לא רואה נציג של היזמים פה, אני לא אדבר בשמם – אבל הם ביקשו להיפטר מהעול של המלונאות.

<תום פישר: התוכנית מציעה 750 יחידות בתי מלון, והם ביקשו להמיר את כל היחידות האלה ליחידות מגורים.

דוד אמסלם: בקשה קטנה וצנועה.

<תום פישר: וככה הם מתרחקים בצורה מאוד מאוד לא משמעותית, ובעצם מה שהם מקבלים, הם מקבלים עוד שישה מבנים של תשע קומות על הקו הראשון של הים.

<תום פישר: אנחנו לא פסלנו את זה על הסף, הסכמנו להמשיך לדבר על זה, אבל עם הסתייגויות.

<תום פישר: ההסתייגות המרכזית שלנו הייתה שאנחנו לא יכולים לחתום על תוכנית שמבטלת את התיירות כי אם אנחנו גם ככה מסכימים שיבנו על קו החוף - העמדה העקרונית כמו שאמרתי קודם היא שכל התוכנית מלאה בבעיות, אבל בגלל שאנחנו נמצאים בשלב מאוחר, עושים את המעט שאפשר, אבל דווקא התיירות, שזה הנכס הלאומי של המקום הזה, אי-אפשר לוותר עליו בכזאת קלות.

דוד אמסלם: בוודאי.

<תום פישר: הפגישה השנייה לצערי פוצצה אחרי עשר דקות.

<תום פישר: הגענו, עשינו סבב שמות.

דוד אמסלם: המינהל ישב איתכם שם?

<תום פישר: מינהל מקרקעי ישראל?

<תום פישר: לא.

דוד אמסלם: לא הזמנתם את המינהל.

דוד אמסלם: הרי אם אתם מבקשים זכויות מחוץ לקו הכחול, אז מישהו צריך לתת לכם אותן, ומי שצריך לתת זכויות כאלה זה המינהל.

דוד אמסלם: אז מה, אתם העליתם את זה כדבר תיאורטי?

<תום פישר: לא.

<תום פישר: תכף אני אתייחס לזה.

<תום פישר: יש לנו איזושהי אמירה לגבי הוועדה המחוזית שאני ארצה להעלות בפניך, אבל אנחנו הבאנו נסחי טאבו ותוכניות על קרקעות של מינהל שנמצאות כרגע בשלבי פיתוח.

<תום פישר: הוועדה מקדמת אותן, היא מכירה אותן, אז בעניין הזה אנחנו צריכים עזרה.

<תום פישר: בסך הכול אנחנו ציבור, אנחנו לא יכולים לעשות את הדברים האלה לבד, אין לנו אנשי קשר.

דוד אמסלם: לא, שאלתי.

דוד אמסלם: הרי אני ביקשתי מהמחוז – עופר גוט, זה אתה היועץ המשפטי?

<עופר גוט: נכון.

דוד אמסלם: הרי אני ביקשתי שאתם תהיו ה"פיבוט" של הפגישה.

דוד אמסלם: מדוע?

דוד אמסלם: כי לכם יש אינטראקציה גם מול המינהל ויש לכם אינטראקציה מול היזם, ולארגונים לכאורה אין שום מעמד, הם באים רק מרצון טוב מה שנקרא, טובת עם ישראל.

דוד אמסלם: לכן, אני ציפיתי שאתם תביאו אחד רמ"י, אחד עירייה, אחד יזם וכמה חבר'ה מהנציגים כדי לנסות לפתור את העניין.

דוד אמסלם: במסגרת הדיון הקודם אנחנו דיברנו על אופציה לתת ליזם איזשהו פיצוי בזכויות מעבר לקו הכחול של התוכנית, במקומות אחרים, שלכם.

דוד אמסלם: אז לא הזמנתם את מינהל מקרקעי ישראל?

דוד אמסלם: אז מה, דנתם ביניכם לבין עצמכם?

דוד אמסלם: איך זה עבד?

<עופר גוט: אדוני, המחוז ויושב-ראש הוועדה המחוזית לא יכול לגרום למינהל להקצות קרקע.

דוד אמסלם: לא שאלתי.

דוד אמסלם: אני ביקשתי מכם לייצר דיון, אחרת מה שיקרה זה שאני אביא את כולכם אלי לפה.

דוד אמסלם: חשבתי שזה יותר נכון, במקום להביא עשרה אנשים מנהריה לפה, עדיף שתשבו ביניכם בנהריה.

דוד אמסלם: אז חשבתי שאתם תזמנו את נציג המחוז של מינהל מקרקעי ישראל, תיתנו לו את הפרוטוקול של הוועדה, תסבירו לו מה קרה כאן.

דוד אמסלם: הרי ברור לך שתוכנית כזאת היום לא הייתה יכולה לעבור, ואם היא עברה בעבר אז צריך לתקן אותה ואנחנו נמצאים באיזושהי בעיה כי מישהו רכש את הקרקע ויש כבר זכויות על הקרקע, והוא התחיל לבנות אולי, עד כמה שאני זוכר מהדיון האחרון הוא גם התחיל לעשות טיפול בקרקע מבחינת הזיהום, האסבסט שיש שם.

<עופר גוט: הוא גם סיים כנראה.

דוד אמסלם: עד שאתם זזים, כבר סיים.

דוד אמסלם: וחשבתי שאולי בקטע הזה אנחנו מזמינים דיון שולחן עגול.

דוד אמסלם: אני לא בא כרגע מהזווית של מה היכולות האופרטיביות שלנו לכפות את עמדתנו על העניין.

דוד אמסלם: אני חושב שכמנהל מחוז, כיושב-ראש הוועדה המחוזית - - -

<עופר גוט: הוא רק יושב-ראש.

<עופר גוט: הוא לא מנהל מחוז.

דוד אמסלם: אמרתי, כיושב-ראש הוועדה המחוזית, שיש לו גם מנופים על כל האירוע הזה בכלל בכל המחוז בנושא התכנון והבנייה, חשבתי שזה נכון שהוא יהיה ה"פיבוט".

דוד אמסלם: ואם הוא היה אומר לי, זימנתי את הדיון ויש לנו רעיון טוב אבל המינהל מתנגד, אז הוא ממקם אותי, הוא כבר ממקד אותי במישהו שאני יודע את מי להזמין.

<עופר גוט: אדוני, למיטב ידיעתי, יושב-ראש הוועדה המחוזית קיים שיחות עם גורמים שונים, כפי שהוא ציין גם במכתבו מ-10 באוקטובר.

דוד אמסלם: כן.

<עופר גוט: לי אין שום מידע על כך שקיימת אפשרות של הקצאת קרקע על-ידי המינהל לגורמים פרטיים.

<עופר גוט: אני יודע שהמינהל שיווק באמצעות משרד הבינוי והשיכון, יותר נכון רשות מקרקעי ישראל שיווקה באמצעות משרד הבינוי והשיכון קרקעות לבנייה לפני כשנה וחצי בנהריה, ואני לא יודע אם יש היום מהלכים לבנייה על בסיס אותם מכרזים שפורסמו.

דוד אמסלם: ליזם יש עוד מתחמי בנייה שהוא בונה במחוז שלכם?

<קריאה: בטח.

<עופר גוט: ליזמים הספציפיים פה?

דוד אמסלם: כן, הספציפיים.

<עופר גוט: לא ידוע לנו.

דוד אמסלם: לא ידוע לכם.

דוד אמסלם: אתם בדקתם את זה או רק לא ידוע לך עכשיו?

דוד אמסלם: אתה יועץ משפטי, אתה מכיר בעצם את כל היזמים שבונים במתחם שלכם, במרחב?

<עופר גוט: בכל הצפון, אני לא מכיר.

דוד אמסלם: לא מכיר.

דוד אמסלם: אז יכול להיות.

דוד אמסלם: מה שאתה אומר, יכול להיות, אבל אני לא יודע לתת לך תשובה.

<עופר גוט: לא ידוע לנו.

<עופר גוט: זה לא עלה במסגרת הדיונים, למיטב ידיעתי.

דוד אמסלם: אני שואל משהו אחר.

דוד אמסלם: עופר, אתה לא עונה לי.

דוד אמסלם: האם אתה מכיר את היזמים שפועלים אצלכם במחוז, מתוקף עבודתך?

<עופר גוט: לא.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: אז יכול להיות.

דוד אמסלם: מה שאתה אומר לי, יכול להיות, אבל זה לא העבודה שלי אז אני לא יודע.

דוד אמסלם: מי זה לנו?

דוד אמסלם: לך, אני שואל אותך.

<עופר גוט: בשיחות שהיו לי עם יושב-ראש הוועדה שנוגע למקרה הזה, ועם מתכנן המחוז, לא עלו מידע או נתונים על בנייה אחרת של אותם יזמים, מחוץ לנהריה.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: איך אתה מציע לנו להתקדם מהנקודה הזאת?

<עופר גוט: אנחנו ניסינו במחוז – מתכנן המחוז, יושב-ראש הוועדה המחוזית, וזה הובהר גם ליזמים וגם לנציגים של הארגונים הסביבתיים – לנסות למצות את זכויות הבניין והקניין במתחם עצמו, לפי שלושת העקרונות הבאים: אחד, הבינוי ייסוג ולא יעבור את קו ה-200 מטרים מחוף הים.

דוד אמסלם: ייסוג כמה?

<עופר גוט: ייסוג ולא יעבור את ה-200 מטרים.

דוד אמסלם: כן, אבל בכמה ייסוג?

דוד אמסלם: בעשרה מטרים?

דוד אמסלם: הרי גם היום הוא לא נמצא על החוף.

<עופר גוט: כן, אבל הוא נמצא בתוך ה-200.

דוד אמסלם: בתוך ה-200, כמה?

דוד אמסלם: לכן אני שואל, כמה מתוך ה-200?

דוד אמסלם: 20 מטרים?

דוד אמסלם: עשרה מטרים?

<עופר גוט: ייסוג ולא יעבור.

<עופר גוט: מקו המים ועד 200 מטר לא תהיה בנייה.

דוד אמסלם: זה הבנתי.

<עופר גוט: זה משהו כמו 100 מטרים מתוך ה-300.

<גיל בן נון: בסביבות 90–100 מטרים, אבל עם בינוי יחסית מאוד דליל.

דוד אמסלם: אני שואל אותו, כדי להבין.

דוד אמסלם: יכול להיות שהוא רחוק היום 199 מטרים והרחקנו אותו מטר.

דוד אמסלם: גם יכול להיות.

<עופר גוט: לא, לא.

<עופר גוט: לא מדובר במטר.

<עופר גוט: זה כ-100 מטר נסיגה.

<עופר גוט: דבר שני, שטחים ציבוריים יועברו מהחלק המזרחי אל החלק המערבי של הפרויקט.

דוד אמסלם: אוקיי.

דוד אמסלם: עשיתם את ה"שיפטינג" הזה.

<תום פישר: לא נאמר לנו.

דוד אמסלם: ואז המשמעות היא שמעבר לקו הכחול עוד כמה אנחנו מרחיקים את הרצועה הירוקה, את הבינוי?

דוד אמסלם: אתה אומר, אם אנחנו מעבירים מהצד המזרחי למערבי.

<עופר גוט: לא.

<עופר גוט: הדבר הזה ייצור אפשרות בחלק המזרחי לנייד את אותן זכויות מהחלק שנפלו בתוך ה-100 מטרים.

דוד אמסלם: במסגרת ההרחקה הזאת.

דוד אמסלם: הבנתי.

<עופר גוט: ההרחקה של ה-200 מטרים.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: ב-100 מטרים שהרחקנו נעשה ירוק.

דוד אמסלם: אוקיי.

<עופר גוט: ונתגבר זכויות בנייה, נמצה את זכויות הבנייה.

דוד אמסלם: כן, זה מה שאני הצעתי במסגרת אותה ועדה שקיימתי פה.

<עופר גוט: למיטב הבנתנו, גם משיחה שהייתה לי עם מתכנן המחוז לפני כשבוע – אני מבקש לומר שמתכנן המחוז ניסה לבוא בדברים וקיים שתי ישיבות עם מתכננת מטעם היזמים, אני מבין שהם לא נמצאים פה, אני לא יודע אם הם זומנו להיום.

דוד אמסלם: זומנו, אבל הם בונים, אין להם זמן.

<עופר גוט: לא יודע להגיד.

<עופר גוט: הם הביעו נכונות להגיש ולקדם תוכנית כזאת.

<עופר גוט: מדובר בשינוי תוכנית.

דוד אמסלם: הם גילו נכונות?

<עופר גוט: כן.

דוד אמסלם: אתה מפתיע אותי.

דב חנין: לקדם תוכנית ש-?

<עופר גוט: כמו שציינתי.

<עופר גוט: מרחיקים את הבינוי עד קו 200 מטר מקו החוף.

<תום פישר: הוא לא מציין באיזה דרך - - -

<עופר גוט: רגע.

<עופר גוט: ומתגברים בנייה בחלק המזרחי של המתחם.

דוד אמסלם: מה שהוא אומר, כפי שאמרנו, הם מרחיקים את הקו ב-100 מטר.

יעל גרמן: אבל מה יהיה אחרי 200 מטר?

יעל גרמן: מלונאות?

יעל גרמן: ציבורי או פרטי?

יעל גרמן: זה מאוד עקרוני.

<עופר גוט: הקרקע היא פרטית שם.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: מה ששואלת חברת הכנסת גרמן, האם אתם שיניתם גם את התמהיל של השימושים.

דוד אמסלם: היזם מוכן לשמוע את זה מה שנקרא בגלל שהוא בחור טוב והכל חינם, או ביקש מכם משהו?

<עופר גוט: הוא כמובן מבקש תגבור זכויות בנייה בחלק המזרחי.

דוד אמסלם: אה, תגבור – רק זכויות בנייה, בלי קשר לתמהיל שלה.

דוד אמסלם: זאת אומרת, המלונאות שתהיה מלונאות.

יעל גרמן: המלונאות תישאר במקום?

<עופר גוט: זה לא עוּבד למצב דברים שבו אנחנו יודעים להגיד מה בדיוק יהיה שם.

<עופר גוט: יכול להיות שהוא יבקש להמיר זכויות בנייה לתיירות וזכויות בנייה - - -

דוד אמסלם: הבנתי, עופר.

דוד אמסלם: הבנתי את הכול, רק אני שואל עוד שאלה אחת ברשותך.

דוד אמסלם: מתי הם דיברו ביניהם?

<עופר גוט: השיחה האחרונה הייתה לפני כשבוע.

דוד אמסלם: הדיון שעשיתי בוועדה היה ב-28 ביוני.

<עופר גוט: נכון.

דוד אמסלם: לפי חשבוני, משהו שמתקרב לשבעה-שמונה חודשים.

<עופר גוט: נכון.

דוד אמסלם: כשאני סיכמתי, זה מה שסיכמתי בדיון שתעשו.

דוד אמסלם: זה לא שהמצאת לנו עכשיו איזה רעיון מקורי שלא חשבנו עליו.

דוד אמסלם: זה בדיוק מה שביקשתי שתעשו.

<עופר גוט: זה בסדר גמור, אדוני.

דוד אמסלם: זאת פונקציית המטרה שהייתה, אחרי שבועיים-שלושה זה בעצם השיח שהיה צריך להיות.

דוד אמסלם: אז מה קרה?

דוד אמסלם: אחרי שמונה חודשים אתה בא ומספר לנו שזה היה לפני שבוע.

<עופר גוט: שאלת מתי השיחה האחרונה בין מתכנן המחוז לבין מתכננת מטעם היזמים.

<עופר גוט: לפני כשבוע.

יעל גרמן: והנציגים שיושבים כאן השתתפו?

יעל גרמן: היושב-ראש ביקש שהם ישתתפו גם.

<עופר גוט: אני אסביר שוב.

<עופר גוט: ישיבה אחת קוימה בהשתתפות הנציגים כאן.

יעל גרמן: ומה קרה מאז?

<עופר גוט: כחודש וחצי לאחר מכן נקבעה ישיבה נוספת.

<עופר גוט: לישיבה הנוספת הגיע מאדם טבע ודין עורך-דין, כאשר הייתה הסכמה בין הצדדים שלא משתתפים עורכי-דין מטעם הצדדים, ולאחר כמה דקות, מייד אחרי שהובהר לנציג היזמים שיש עורך-דין בחדר מטעם הארגונים הסביבתיים, הוא הודיע - - -

יעל גרמן: ומאז עד היום לא שיתפו את התושבים?

<עופר גוט: מאז אני מבין שהיושב-ראש לא הצליח להביא את הצדדים לשבת ביניהם.

יעל גרמן: האם זימנו אותם והם אמרו שהם לא רוצים לבוא?

<עופר גוט: אני לא מעורה בפרטים.

<עופר גוט: אני לא מעורה בסדר-היום של יושב-ראש הוועדה, אני לא קובע את הישיבות האלה.

דוד אמסלם: הבנתי, עופר, הבנתי.

דוד אמסלם: אני שואל שאלה אחרת.

<עופר גוט: ויצא גם מכתב ליושב-ראש הוועדה בעקבות זה באוקטובר.

דוד אמסלם: אני רואה את המכתב.

דוד אמסלם: בעצם דיברתם איתי באוקטובר.

דוד אמסלם: מאז אוקטובר הרי ניהלנו כמה שיחות, והסתבר לי ששום דבר לא קרה.

דוד אמסלם: עד אוקטובר דיווחתם לי שאתם מדברים והכול מתקדם.

<עופר גוט: באוקטובר דווח, אדוני, על אותה ישיבה אחרונה שאחריה לא היה דבר.

<עופר גוט: אני מבין שזה גם בעקבות פנייה של היזמים אליך.

דוד אמסלם: לא, לא.

דוד אמסלם: היזמים לא פנו אלי.

דוד אמסלם: מי שפנה אלי ועומד איתי בקשר זה תום פישר.

<עופר גוט: היה מכתב של אדם טבע ודין אל הוועדה מ-6 באוקטובר.

<עופר גוט: בתשובה למכתב הזה, ב-10 באוקטובר, יושב-ראש הוועדה המחוזית דיווח ליושב-ראש הוועדה.

דוד אמסלם: זה נכון.

<עופר גוט: בסעיף 6 הוא מציין: "כרגע המצב ממשיך להיות מורכב.

<עופר גוט: מחד גיסא, היזמים מצדם מבקשים לקדם את הבנייה נוכח זכויותיהם מזה והתחייבויותיהם מזה.

<עופר גוט: מאידך גיסא, הפעילים מבקשים לעצור כל בנייה ולקדם שינויים מהותיים בפיתוח, וזאת ללא שתוגש כל תוכנית חדשה בפני מוסדות התכנון".

דוד אמסלם: נכון.

<עופר גוט: כאשר אנחנו אמרנו שיש צורך בתוכנית חדשה.

דוד אמסלם: אתם יכולים ליזום תוכנית חדשה?

<עופר גוט: לא.

<עופר גוט: אנחנו לא מוסמכים לכך בחוק.

דוד אמסלם: מי מוסמך?

<עופר גוט: מוסמכים לכך כל משרדי הממשלה, הרשויות המקומיות, הוועדות המקומיות.

יעל גרמן: ובעל עניין בקרקע.

<עופר גוט: ובעל עניין בקרקע.

יעל גרמן: גם הרט"ג יכול.

<עופר גוט: הרט"ג, מכוח מה?

דוד אמסלם: אתם יכולים להנחות את הוועדה המקומית לעשות תכנון מחדש של השטח?

<עופר גוט: זו שאלה מורכבת.

דוד אמסלם: אני אוהב שאלות מורכבות, אבל תן לי תשובה פשוטה.

<עופר גוט: משום שצריכים להיות מצבים חריגים שבהם הוועדה המחוזית תורה על דבר כזה, כאשר מדובר כאן גם בהיבטים - - -

דוד אמסלם: בחוף פלמחים מה עשיתם בזמנו?

דב חנין: כמה חופי אכזיב יש לנו עוד?

<עופר גוט: אדוני, אני לא אמפה את החופים הרגישים בארץ, אבל אני אומַר כך.

<עופר גוט: אני כמעט לא מכיר מקרים שוועדה מחוזית – גם במקרים קשים סביבתיים – הורתה לוועדה מקומית להכין תוכנית, גם כאשר אנחנו יודעים שיש לה עלויות מימון ועלויות מימוש לא פשוטות.

<עופר גוט: לא פשוטות.

<עופר גוט: הוועדה המקומית בהחלט יכולה לומר: רגע, אם יש אינטרס למדינה, תתכבד המדינה ותשלם.

דוד אמסלם: אני מסביר עוד פעם.

דוד אמסלם: מה שמפריע לי כאן שאתם במחוז הבנתם – לפחות גם מה שאמרת עכשיו – שהתוכנית היא לא טובה.

<עופר גוט: לא.

<עופר גוט: לא אמרנו זאת.

דוד אמסלם: אז מה אתה אומר?

דוד אמסלם: אתה מבסוט מהתוכנית?

<עופר גוט: אמרנו שאם רוצים לקדם פשרה או הבנות - - -

דוד אמסלם: עזוב, עופר.

דוד אמסלם: האם נראה לך סביר שהתוכנית שאושרה לפני הרבה מאוד שנים, בסטנדרטים של היום הכול בסדר?

דוד אמסלם: אתה היית מאשר אותה היום?

<עופר גוט: אני מכיר תוכניות ותיקות ממנה בעשרות שנים, שאנחנו חיים על-פיהן.

דוד אמסלם: שהן יותר גרועות.

<עופר גוט: לא אמרתי יותר גרועות.

<עופר גוט: אמרתי שאנחנו חיים על-פיהן.

<עופר גוט: אני חושב שהתוכנית עצמה, היא עדיפה לדוגמה על קודמתה שייעדה את הקרקע לתעשייה.

דוד אמסלם: אבל אתה אומר שהתוכנית הקודמת הייתה יותר גרועה.

<עופר גוט: לא אמרתי זאת.

דוד אמסלם: זה מה שאמרת.

דוד אמסלם: עדיפה.

<עופר גוט: לא.

<עופר גוט: אמרתי שלפניה הייתה תעשייה, שאני לא יודע אם סביבתי זה טוב יותר.

<עופר גוט: אני לא שופט.

<עופר גוט: ואני מסביר שוב פעם, אדוני.

דוד אמסלם: אני אגיד לך לאן אני מושך.

דוד אמסלם: היות ובעצם יושב-ראש הוועדה, ביקשתי ממנו לנהל את הדיון ולהוביל את המתווה - -

<עופר גוט: נכון.

דוד אמסלם: - - אז ממה נפשך.

דוד אמסלם: הוא איש מקצוע, מדובר על בן אדם שעוסק בתכנון.

<עופר גוט: לא.

איתן ברושי: לא.

איתן ברושי: זה אורי אילן.

<עופר גוט: לא.

<עופר גוט: יש מתכנן מחוז שהוא איש המקצוע, ויש יושב-ראש הוועדה המחוזית, שהוא לאו דווקא איש תכנון, הוא לא חייב להיות.

דוד אמסלם: הוא לא מבין בתכנון.

<עופר גוט: לא אמרתי זאת.

דוד אמסלם: אז הוא מבין.

<עופר גוט: אבל הוא דווקא הגיע - - -

דוד אמסלם: דקה, אני רוצה להבין.

איתן ברושי: הוא היה ממונה על המחוז.

<עופר גוט: הוא היה ממונה על המחוז.

איתן ברושי: עכשיו הוא יושב-ראש הוועדה.

<עופר גוט: בוא נגיד ככה.

<עופר גוט: מבחינת השכלתו, הוא לא איש תכנון.

<עופר גוט: גם מבחינת ניסיונו, עד למינויו כממונה על המחוז הוא לא עסק בתכנון.

דוד אמסלם: אז הוא לא מבין בתכנון, אתה אומר?

<עופר גוט: לא אמרתי זאת.

דוד אמסלם: אז הוא מבין.

<עופר גוט: אמרתי שאין לו ניסיון לפני תפקידו הנוכחי.

דוד אמסלם: יושב-ראש הוועדה אמור להבין בתכנון כי הוא צריך לקבל החלטות תכנוניות, מה לעשות.

<עופר גוט: כל חברי הוועדה אמורים לקבל.

דוד אמסלם: בוודאי, אבל הוא היושב-ראש.

<עופר גוט: נכון.

דוד אמסלם: אז זה קצת יותר מורכב.

דוד אמסלם: איך אמרת - זה מורכב.

<עופר גוט: זה מורכב.

דוד אמסלם: ויושב-ראש הוועדה קיים את הדיון כדי לדלג את זכויות הבנייה מהמערב למזרח.

<עופר גוט: ניסיון למצוא במסגרת הקו הכחול פתרון.

דוד אמסלם: כן, כן.

דוד אמסלם: הוא הבין את העניין, אחרת הוא מראש היה אומר לי: אנחנו מסכימים לתוכנית הזאת, תכנונית היא טובה, אין לנו עניין לשנות אותה.

דוד אמסלם: הוא עצמו הבין שהיא פרובלמטית, ולכן הוא פעל כדי לשנות אותה, לפחות מה שנקרא בקטע הוולונטרי.

<עופר גוט: אני לא יודע מה זה טוב או לא טוב.

<עופר גוט: אני יודע אם יש מחלוקת או אין מחלוקת.

<עופר גוט: במקרה שלנו יש מחלוקת על מימוש התוכנית, זה ודאי.

יעל גרמן: טוב או לא טוב לציבור, לעתיד הרחוק.

<עופר גוט: זו שאלה שאני לא צריך לשפוט אותה.

<עופר גוט: אני רק יכול לומר, במצב דברים היום יש מחלוקת ציבורית.

דוד אמסלם: מי שופט אותה, דרך אגב?

דוד אמסלם: הרי בסופו של דבר, יושב-ראש הוועדה המחוזית אמור לשקול את התוכנית בהיבט הציבורי, מה טוב לציבור.

<עופר גוט: אם תוצג חלופה תכנונית לפני הוועדה המחוזית, הוועדה המחוזית תוכל לשקול ולהחליט.

דוד אמסלם: אני אשאל שאלה עוד פעם.

דוד אמסלם: עופר, באופן בסיסי איך אנחנו מתערבים בתוכנית הזאת?

דוד אמסלם: מה עשו בפלמחים?

<עופר גוט: פלמחים, למיטב זיכרוני, המדינה הוציאה כסף.

יעל גרמן: נכון.

דוד אמסלם: על מה?

דוד אמסלם: על התכנון?

יעל גרמן: על פיצויים.

<עופר גוט: על תכנון מחדש שלקח זכויות.

יעל גרמן: על פיצויים.

<עופר גוט: ודאי.

<עופר גוט: זה כסף.

<גיל בן נון: המדינה נתנה את השיפוי.

<גיל בן נון: אמורה לתת.

דוד אמסלם: לתכנון.

<עופר גוט: לא.

<עופר גוט: מימוש תוכנית.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: בפלמחים, מה שקרה בעצם - - -

<עופר גוט: יש תכנון, זה עלויות בתכנון, ויש עלויות מימוש.

<עופר גוט: עלויות מימוש כוללות גם פיצויים למי שמגיע לו פיצוי.

דוד אמסלם: כן, אבל עופר, שם בגדול המדינה גם בעצם החליטה לא לבנות בכלל.

יעל גרמן: נכון.

דוד אמסלם: אז לכן היא רכשה.

דוד אמסלם: פה אנחנו מנסים לשפר את התוכנית.

<עופר גוט: נכון.

<עופר גוט: לכן אנחנו ניסינו, יושב-ראש הוועדה ומתכנן המחוז, מבלי לגרום לעלויות שלא קיימות תקציבית לוועדה המחוזית ולא ללשכת התכנון.

דוד אמסלם: מה הכלים שעומדים לרשותכם לממש את הבקשה שלנו?

<עופר גוט: הכלים הם מצומצמים.

<עופר גוט: הניסיון להביא פה הידברות הוא לא פשוט משום שאם נציגים של הארגונים הסביבתיים מבקשים להעתיק זכויות בנייה מהמתחם למתחמים אחרים שבבעלות מינהל מקרקעי ישראל - - -

דוד אמסלם: לא, אני מדבר אפילו בתוך הקו הכחול כרגע.

דוד אמסלם: עזוב, את השאר הבנתי.

<עופר גוט: בקו הכחול אנחנו חושבים שהאפשרות הריאלית למימוש בהסכמה היא שלושת העקרונות שמניתי, שזה הסגה ב-200; 200 מטר מקו הים לא יהיה בינוי; ותגבור הבינוי במזרח.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: מתי היזם ייתן לנו תשובה?

דוד אמסלם: דרך אגב, הוא התחיל לעשות פעולות אופרטיביות בשטח מעבר לטיפול בקרקע?

<עופר גוט: ודאי.

דוד אמסלם: מה?

דוד אמסלם: הוא התחיל לחפור?

<עופר גוט: אני חושב שכן.

<תום פישר: יש כבר קומה ראשונה לחלק - - -

יעל גרמן: יצאו היתרי בנייה.

דוד אמסלם: אז איך נזיז את הקומות?

<עופר גוט: הוא בונה בחלק המזרחי.

דוד אמסלם: הבנתי.

<עופר גוט: צריך להבין.

<עופר גוט: יש לנו חלק מזרחי ויש לנו שלוחות של בנייה צמודת-קרקע ושלוחות של בנייה רוויה.

<עופר גוט: אם אני הבנתי נכון, הרעיון הוא שהחלק המזרחי - -

דוד אמסלם: יעובה.

<עופר גוט: - - אפילו יעובה.

<עופר גוט: צמודת-הקרקע שווקה לאנשים פרטיים לפי דברי היזם והוא לא יכול לשנות את זה עכשיו.

<עופר גוט: הוא כן יכול לשנות בחלקים של הבנייה הרוויה שנעים ממזרח למערב, ואותם להעתיק או לנייד לחלק המזרחי.

דוד אמסלם: מתי אמור להסתיים הדיון עם איזשהן החלטות לכאן או לכאן, לדעתך?

<קריאה: מתחדש.

<עופר גוט: זה קשה לי לומר.

<עופר גוט: אני יכול לומר כך.

<עופר גוט: היזם עצמו הגיש בקשה לקבל היתרים שכרוכה בקבלת אישור של הוועדה המחוזית.

<עופר גוט: הוועדה המחוזית דנה בבקשה שלו לפני שבוע והחליטה בשלב זה לא לאשר אותה.

דוד אמסלם: למה היתרים הם ברמה מחוזית?

דוד אמסלם: ועדה מקומית לא מוציאה את ההיתרים?

<עופר גוט: ההיתרים בוועדה המקומית, אלא שבתוכנית הקודמת מופיע תוואי מסילת ברזל שחוצה דרך גישה למתחם.

<עופר גוט: בתוכנית נאמר שלא יפותח המתחם לפני שיוסדר המחלף.

דוד אמסלם: הבנתי.

<עופר גוט: הפרדה דו-מפלסית.

<עופר גוט: כנראה, מסילת ברזל לא תהיה שם.

<עופר גוט: מכל מקום, אנחנו צריכים נתונים גם לגבי אותו מעבר עם מסילת הברזל, ודבר שני אנחנו ביקשנו נתונים על הבנייה עצמה משום שלא ברור לנו עד כמה הבנייה שמבוקשת כעת אכן תואמת לתוכנית הבינוי העקרונית שאישרה הוועדה המחוזית.

דוד אמסלם: זאת אומרת, יכול להיות שהוא בונה יותר מאשר צריך?

<עופר גוט: לא.

<עופר גוט: השאלה היא פריסת הבינוי כנראה.

דוד אמסלם: זה מה שאנחנו מדברים.

דוד אמסלם: זאת אומרת, אתם אומרים שגם פריסת הבינוי שלו, יכול להיות שהיא לא נכונה לפי התוכנית המקורית.

<תום פישר: נכון.

<תום פישר: זה לא יכול להיות מה שהוועדה קבעה.

<עופר גוט: לפי תוכנית הבינוי.

<עופר גוט: היא לא מקורית כי היא אושרה לפני כשנתיים וחצי.

<עופר גוט: מדובר בשאלה אם יש מרווחים גדולים יותר בין הבניינים והוא ביקש לצמצם את המרווחים.

דוד אמסלם: אז הוא מבקש כמה דברים מכם.

<עופר גוט: נכון.

דוד אמסלם: נו, אז יש פה "שיפטינג".

<עופר גוט: אז לכן אנחנו אומרים, בשלב הזה הוועדה לא אישרה, היא ביקשה נתונים.

<עופר גוט: הייתה גם שיחה עם מתכנן המחוז לגבי שינוי תוכניות.

דוד אמסלם: מתי אתם חושבים שאפשר לסיים את האירוע הזה מבחינתנו, מבחינת GO-NO GO, האם מתקדמים אתו או לא.

דוד אמסלם: אנחנו יכולים לדבר אתו עוד שלוש שנים ובינתיים כל הסיפור הזה - - -

<עופר גוט: לא, זה לא יקרה.

<עופר גוט: אני מניח שבחודשיים הקרובים, אם הוא יבקש לקדם שם בנייה והוא יצטרך לעמוד בכל התנאים שלנו, זה עדיין - - -

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: חודשיים?

<עופר גוט: חודשיים.

דוד אמסלם: אם הוא היה צריך להוציא היתרים, הוא עשה פיצול היתר אם הוא התחיל לעבוד?

<עופר גוט: כן.

<עופר גוט: הוא ביקש בהתחלה למספר מבנים ועוד קבוצת מבנים.

<עופר גוט: הוא לא ביקש על הכול, הוא גם לא שיווק את הכול ולכן לא כדאי לו להוציא היום כספים על היתרים אם הוא לא שיווק את הכול.

דוד אמסלם: טוב.

דוד אמסלם: נשמע את גיל, אחזור אליך תום ואחרי כן נשמע את ההתייחסות.

<גיל בן נון: גיל, רשות הטבע והגנים.

דוד אמסלם: גיל, אבל קצר.

דוד אמסלם: אתה פחות רלוונטי מבחינתי בדיון עכשיו.

<גיל בן נון: אני אגיד שני דברים, ברשותך.

<גיל בן נון: אחד, השתנו פה דברים כי היזם גם ביקש עוד קומה במתחם המזרחי.

<גיל בן נון: אותו מתחם שאנחנו רוצים לעבוד, גם הוא כבר מבקש עוד זכויות, מבלי שהוא כרגע התכוון לוותר על זכויות קרוב לים.

<עופר גוט: לא ידוע לנו.

<עופר גוט: הוא ביקש את זה בוועדה המקומית, זה לא אצלנו.

<גיל בן נון: לא ידוע, אבל הוא אמר את זה בפרוטוקול, עופר.

<עופר גוט: הוא לא אמר.

<עופר גוט: הוא אמר שהוא חושב לבקש.

דוד אמסלם: עוד מעט נשאל את מהנדס עיריית נהריה.

דוד אמסלם: הוא פה?

<פארס דהאר: כן.

דוד אמסלם: עוד מעט נשאל אותו.

<גיל בן נון: ולכן, גם היזם כבר רצה עוד קומה, רק הוא אומר – תנו לי גם פה ואני לא אוותר על בנייה בצד המערבי.

דוד אמסלם: הבנתי, גיל.

<גיל בן נון: אנחנו כרט"ג - - -

דוד אמסלם: לא, לא.

דוד אמסלם: תודה.

דוד אמסלם: לא צריך יותר.

<קריאות: - - -

דוד אמסלם: אתם כבר אמרתם בפעם הקודמת את העמדה שלכם, אני מבין אותה.

<גיל בן נון: מאז אנחנו גם תקצבנו ואנחנו גם ערוכים לנסות להכין תוכנית לשנות.

<גיל בן נון: יש לנו כרגע בעיה באמת מבחינת האפשרות שלנו כי אנחנו לא משרד ממשלתי, אנחנו מחפשים את הדרך איך להגיש את התוכנית, עם זיקה לקרקע שיש לנו רק לחלק של הגן הלאומי בתוכנית המתאר, אבל אני רוצה להגיד – גם אנחנו מוכנים להירתם לעניין הזה ברמה של הגשת תוכנית.

דוד אמסלם: יש לכם מעמד בהגשת התוכנית?

<עופר גוט: אם חסרה להם זיקה לקרקע לא יהיה להם מעמד.

<גיל בן נון: חסר לנו זיקה לחלק מהקרקע.

דוד אמסלם: אז איך יהיה לכם מעמד בהגשת תוכנית?

דוד אמסלם: אני שואל.

<גיל בן נון: יכול להיות ביחד עם היזם.

<גיל בן נון: אם היזם עכשיו כבר מוכן להגיש תוכנית, וזה מה שהוא אמר אחרי הדיון - - -

דוד אמסלם: היזם זה תמיד טוב.

<גיל בן נון: שאלת מה השתנה בשבוע שעבר.

<גיל בן נון: אני חושב שמה שהשתנה זה שהבקשות שלו לחריגה מתוכנית הבינוי לא אושרו.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: בוא נשאל.

דוד אמסלם: המהנדס.

<פארס דהאר: פארס דהאר, מהנדס עיריית נהריה.

<פארס דהאר: אני נכנסתי לפרויקט הזה מזה ארבעה חודשים, חמישה חודשים, מאז שהתחלתי את תפקידי.

דוד אמסלם: קודם כול, בהצלחה שיהיה לך.

<פארס דהאר: תודה רבה.

<פארס דהאר: אני הבנתי, אחרי שבדקתי את הנושא, שמדובר על שטח פרטי ולא מינהל.

דוד אמסלם: כן, כן.

<פארס דהאר: לא בדומה לפלמחים ולא לחוף בצת.

<פארס דהאר: התוכנית הזאת, כמו שפה ציינו, היא בתוקף כבר משנת 90', 93', השטח פרטי, והתוכנית הייתה מותנית באישור הוועדה המחוזית לנספח הבינוי.

<פארס דהאר: נספח הבינוי עצמו כבר עבר כמה תהליכים של ועדת ערר, הסתייגויות, והבנתי בסוף שזה אושר.

<פארס דהאר: בפועל, הקבלן כן התחיל לבנות.

דוד אמסלם: נספח הבינוי אושר בוועדה אצלכם?

<פארס דהאר: אושר בוועדה אצלנו ואושר בוועדה המחוזית.

דוד אמסלם: אוקיי.

<פארס דהאר: הקבלן והיזם – זה כבר לא יזם אחד, יש פה שלוש חברות.

<פארס דהאר: למיטב זיכרוני, יש כבר שיווק של מגרשים, אם זה ביחידות דיור ואם זה בצמודי-קרקע.

<פארס דהאר: לגבי ההתייחסות של ההקלה בקומה, אנחנו יודעים על כוונה של היזמים כן לבקש הקלה בקומה.

דוד אמסלם: איך אתם יודעים על הכוונה?

דוד אמסלם: הוא ביקש או שאתם יודעים מה יש לו בראש?

<פארס דהאר: הוא עוד לא ביקש.

<פארס דהאר: הוא התחיל להתעניין.

דוד אמסלם: אה, הוא התחיל להתעניין.

דוד אמסלם: הבנתי.

<פארס דהאר: בינתיים אני לא ראיתי שום תוכנית שנדונה.

<פארס דהאר: במשרדי בכל אופן לא הייתה שום תוכנית שנדונה להקלה, אבל יש לו כנראה כוונות – כמו כל היזמים.

<פארס דהאר: כל דבר יבוא לדיון בוועדה המקומית ויקבל התייחסות.

<פארס דהאר: זה בפועל מה שקורה פה.

<פארס דהאר: לעיריית נהריה אין שום התנגדות לכל מוסכמות בין היזמים לבין כל הגורמים.

דוד אמסלם: לא, השאלה היא אחרת.

דוד אמסלם: אני אגיד לך איך אני רואה את זה, פארס.

<פארס דהאר: בבקשה.

דוד אמסלם: התשובה שלך לגבי עיריית נהריה, אין לה התנגדות – אני קצת לא אוהב את התשובה, אני אסביר לך למה.

דוד אמסלם: עיריית נהריה לפי הבנתי הייתה צריכה לייצר את ההתנגדות, היא, כי זה חוף שנמצא בתחום השיפוט שלכם.

דוד אמסלם: גם אם מישהו עשה בעבר טעות, וזה בסדר – מי שלא עובד לא טועה, ככלל; כשאנחנו לא עושים, הכול טוב, אבל בן אדם שעובד מדי פעם טועה – באותה נקודת זמן שאישרו את התוכנית, יכול להיות שאנשים שישבו שם ראו את זה בפריזמה אחרת, הרי זה גם שאלה של המתבונן ומה הלך הרוחות הציבורי באותה תקופה, אז יכול להיות, לפני 20, 30 שנה היה הלך רוחות א' שאף אחד לא ראה שם איזושהי בעיה.

דוד אמסלם: יכול להיות.

דוד אמסלם: אבל היום בוודאי ובוודאי שאתם גם – לפחות אני; אם לא, לא הייתי מקיים את הדיון – אני מבין שיש בעיה.

דוד אמסלם: אני מבין שאם היום היינו צריכים לאשר את התוכנית, היום, אז אני מניח שגם אתה לא היית מאשר וגם הם, והיו אומרים: אדוני, לא.

נחמן שי: העולם השתנה.

דוד אמסלם: לנו גם ברור שזה שווק ויש יזם ויש לו זכויות, הכול ברור לנו.

דוד אמסלם: אנחנו רק שואלים, במסגרת הדברים הנתונים האלה - איך אמר עופר גוט, המורכבים, מורכב – אז בקטע המורכב הזה איך אנחנו מנסים כרגע לצמצם את הנזק.

דוד אמסלם: אני מניח שלהזיז אותו משם, להגיד לו – פה אתה לא בונה, אנחנו עושים פה איזה פארק, לא יהיה – אבל מצד שני, דיברנו כרגע על ה"שיפטינג" שיכול להיות, שהוא יזיז את הבינוי מהצד המערבי יותר למזרחי, נרחיק את זה בעוד 100 מטר – זה דבר גדול כשלעצמו – עדיף כלום, אבל בוודאי עדיף 200 מטר מאשר 100 מטר.

דוד אמסלם: ואם נעשה שם גם משהו ירוק, פארק וכו', כמו שהוא אמר, עוד יותר טוב.

דוד אמסלם: אז אנחנו מנסים לצמצם את הנזק של התוכנית.

דוד אמסלם: אני חושב שמי שצריך להוביל את זה זה אתה.

דוד אמסלם: לא תום, עם כל הכבוד לו, אני אוהב אותו, בחורצ'יק נחמד, מדבר איתי המון בטלפון, המון – אני ציפיתי שאתה תדבר איתי.

<פארס דהאר: קודם כול, התוכנית הזאת אושרה לא בתקופה שלי.

דוד אמסלם: לא חשוב.

דוד אמסלם: דרך אגב, תום לא נולד אז לדעתי.

<שי שה לבן: זה שייך לעבר.

<שי שה לבן: מה שעבר, נגמר.

דוד אמסלם: מי כבודו?

דוד אמסלם: מי אתה?

<שי שה לבן: אזרח.

דוד אמסלם: אזרח.

דוד אמסלם: קיבלת זכות דיבור?

<שי שה לבן: לא.

דוד אמסלם: אז לא צריך לדבר בלי זכות דיבור.

דוד אמסלם: אני רוצה לספר לך שתום לדעתי באותה תקופה אפילו לא נולד, כפי שאני מעריך את הגיל שלו.

<תום פישר: בן ארבע.

<פארס דהאר: לא, אני מדבר מרגע שהתוכנית הזאת קמה לתחייה ולביצוע בנספח הבינוי.

<פארס דהאר: הרי כל התשובות וכל התנאים, יכלו לעשות את זה כבר בהגשת התוכנית של נספח הבינוי שהיה בסמכות גם מקומית וגם מחוזית, ואז הדברים היו נראים אחרת.

דוד אמסלם: פארס, אני רוצה לשאול אותך שאלה, בוא נתקדם.

דוד אמסלם: אני רוצה להתקדם כי זה כבר דיון שני.

דוד אמסלם: קראתי הרבה חומרים על הנושא הזה, אני גם דיברתי עם חלק מהאנשים, אני רוצה שאתה תיכנס לתמונה, אני חושב שזה נכון ציבורית.

דוד אמסלם: כפי שנאמר, אתה ויושב-ראש הוועדה המחוזית, אם תשלבו ידיים ביחד ותקראו ליזם ביחד עם החבר'ה – אתם מבינים גם לבד – אני חושב שיש מספיק מנופים כרגע אפילו כדי לנסות לצמצם את הנזקים של אותה תוכנית.

דוד אמסלם: אני חושב שזה טוב לכל הציבור במדינת ישראל, כולם ירוויחו, אולי חוץ מהיזם אבל כולם ירוויחו.

יעל כהן-פארן: אבל צריך לדאוג למצב שגם היזם לא יצא נפסד.

דוד אמסלם: נכון.

דוד אמסלם: אם אתם, יש לכם "שיפטינג" עליו, הוא גם יכול לקבל פיצוי בקטע המזרחי, אין לנו בעיה עם זה, בכיף.

דוד אמסלם: בוודאי ובוודאי לי אין עניין לפגוע בזכויות הקניין שלו כי הוא קנה את הקרקע, יש לו זכויות.

דוד אמסלם: זה בן אדם פרטי, אין לנו בעיה עם זה שהוא רוצה לשווק את הקרקע לפי הזכויות שהוא קיבל.

יעל גרמן: אין עוררין.

<פארס דהאר: תרשו לי, אני אולי אענה בשמו, מוזר לי שהם לא פה.

<פארס דהאר: יכול להיות שהבעיה היום היא כבר יותר קניינית מאשר תכנונית, כי שלוש החברות, כל אחת פועלת באופן עצמאי.

<פארס דהאר: אחד רכש את כל המגרשים צמודי הקרקע, והשטחים של רבי-הקומות נרכשו על-ידי שתי חברות אחרות.

<פארס דהאר: מדובר פה על שלוש חברות, אם לא ארבע אפילו.

<רחל כרם: צמודי הקרקע זה קבלן נהרייני שיש לו חמש תוכניות בינוי נוספות בנהריה.

<קריאות: - - -

דוד אמסלם: פארס, הבנתי.

דוד אמסלם: אני עכשיו רוצה להעביר את זכות הדיבור לחברי הכנסת ואחרי כן אני אסכם.

דוד אמסלם: בבקשה, חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: תודה, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אני רוצה קודם כול לפתוח, אדוני היושב-ראש, בברכה לך ובהערכה על המעורבות והמסירות שלך בסיפור הזה.

דב חנין: והסיבה להתגייסות הזאת שלך, אדוני היושב-ראש, ושל ועדת הפנים היא שאנחנו באמת מדברים על משהו מיוחד במינו.

דב חנין: חוף אכזיב הוא חוף מיוחד, יקר-ערך, ואנחנו מדברים בסופו של דבר על מצב מיוחד.

דב חנין: התוכנית הזאת אושרה בשנת 1994, עשר שנים לפני חוק החופים.

דב חנין: כמו שאמר היושב-ראש, אם היא הייתה היום עולה לדיון, היו אומרים זה מנוגד לחוק והיא הייתה נגמרת.

דב חנין: עשינו פה משהו שהוא היסטורי ואנחנו רוצים עכשיו לתקן כי פשוט אין לנו עוד חוף אכזיב אחר, רזרבי, שאם החוף הזה יתקלקל נשתמש באחר.

דב חנין: לכן, אני פתחתי בהערכה לעבודה ולעמדה האקטיבית של ועדת הפנים ושלך, אדוני היושב-ראש, אבל אותי מאוד מאוד מצער שבמוסדות התכנון המחוזיים יש איזושהי עמדה הרבה יותר פסיבית.

דב חנין: הם עומדים, מסתכלים מהצד, תתכנס ישיבה – בסדר; לא תתכנס ישיבה – גם אפשר לחיות עם זה.

דב חנין: הציפייה שלנו היא שכמו שוועדת הפנים, שהיא ועדה סופר עמוסה של הכנסת, מפנה את זמנה ומתגייסת ולומדת את הנושא לעומקו, כך גם המוסדות בשטח, כלומר הוועדה המחוזית, הוועדה המקומית, עיריית נהריה, יתגייסו לאותה גישה.

דב חנין: אנחנו רוצים להציל את חוף אכזיב ואנחנו יודעים שזה דבר אפשרי.

דב חנין: ישנן על השולחן חלופות, הנציגים של הארגונים והתושבים מפגינים פה המון-המון גמישות מתוך רצון לקדם איזושהי חלופה שתאפשר גם ליזמים להמשיך ולהרוויח – אפשר לייצר ניודי זכויות, זו אפשרות אחת, אבל זה מחייב הרבה יותר אקטיביות שלכם.

דב חנין: אתם חושבים שאנחנו ננהל לבד את המדינה?

דב חנין: ועדת הפנים של הכנסת תעשה את הכול כדי לקדם את האלטרנטיבה.

דב חנין: אנחנו לא יכולים לעשות את זה לבד.

דב חנין: הציפייה שלנו מכם היא שגם אתם תתגייסו.

דב חנין: אז יש את העניין של ניוד הזכויות, אפשרות אחת.

דב חנין: יש את העניין של תגבור או עיבוי הזכויות בחלק המזרחי, על חשבון החלק המערבי.

דב חנין: אנחנו פה בוועדה הזו ניהלנו אחד הדיונים הכי קשים בוועדה, היה ויכוח מאוד קשה בינינו חברי הוועדה, זה היה הנושא של מלונאות.

דב חנין: היו חלק מחברי הוועדה שחשבו שחשוב מאוד לקדם את המלונאות בישראל, חברים אחרים חשבו שאנחנו נפגע בערכי טבע ונוף, אבל אף אחד מאתנו לא היה רוצה שבמקום שכבר יש מלונאות אז את המלונאות שקיימת אנחנו נעביר למגורים.

דב חנין: זה מין אופסייד מוחלט שהוא מנוגד לכל מה שאנחנו פה התווכחנו בוועדה, וזה דבר שאנחנו כולנו מתנגדים לו.

דב חנין: והערה אחרונה לסיום.

דב חנין: אני, אדוני היושב-ראש, מאוד מודאג מדבר אחד.

דב חנין: אנחנו מקיימים פה דיון רציני, שומעים את כל הגורמים, מתייחסים בכבוד לכל העמדות, אבל במקביל יש לי תחושה שמישהו קובע עובדות בשטח – גם ברמה התכנונית, גם ברמה הקניינית וגם ברמה של התחלת עבודות ביצוע.

דב חנין: אז אם זו הגישה, אז זה מחייב גם אותנו לפעולה אחרת לגמרי כי אנחנו לא רוצים שבסופו של דבר נתעורר בוקר אחד ולא יהיה לנו את חוף אכזיב, או יהיה לנו את חוף אכזיב בצורה אחרת לגמרי ממה שכולנו כל כך אוהבים ונהנים.

דב חנין: תודה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: אני רק הייתי מבקש משאר הח"כים לקצר כי הדיון עוד מעט מסתיים.

דוד אמסלם: חבר הכנסת איתן ברושי, בבקשה, קח לך שתי דקות.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת והשותפים לדיון, לפי דעתי מה שקרה, חוץ מזה שהשתנו התנאים, השתנו גם האנשים.

איתן ברושי: התחלף יושב-ראש הוועדה ויושב-ראש המחוז, היום זה אורי אילן.

<עופר גוט: היה בדיון הקודם.

דוד אמסלם: לא, אל תגיב.

איתן ברושי: אני מדבר על השנים הקודמות.

יעל כהן-פארן: לא, על 20 שנה.

איתן ברושי: יש פה היום גם שינויים פרסונליים, נוסף לשינויים בתפיסה, ואני לא בטוח שאפשר לחלוק על מה שאמר חברי חנין, שבינתיים קובעים פה עובדות.

איתן ברושי: אני לא חושב שאפשר יהיה לרבע את המעגל הזה בפשטות.

איתן ברושי: ולכן, כמי שמכיר את האזור וגם את המאבקים הקודמים, אני חושב שהחוף הזה הוא נכס לאומי ולא רק נכס אזורי, ואני לא חושב שאפשר לסכם את הדיון הזה בכך שתלכו ותדברו.

איתן ברושי: לפי דעתי לא יצא הרבה מהדיבורים, שמענו – שמענו גם את המהנדס, ואני מבין שבין ישיבה לישיבה נקבעות עובדות, מחלקים מגרשים, נותנים אישורים לפיתוח, מה שאפשר לתת בלי היתרי בנייה, אפשר להתחיל פיתוח ואפשר להתחיל לשווק, ולכן העסק הזה הולך ומסתבך.

איתן ברושי: לכן, הדבר היחידי שאפשר לעשות זה לעצור במקום, קודם כול.

איתן ברושי: למדנו כשהיינו ילדים – מי שנכנס לשדה מוקשים, דבר ראשון הוא עוצר, הוא לא עולה על עוד מוקש.

איתן ברושי: קודם כול צריך לעצור, והוועדה צריכה לקבל החלטה שלא זזים מילימטר עד שיהיה דיון מפורט בפתרון.

איתן ברושי: (מחיאות כפיים).

דוד אמסלם: סליחה, סליחה.

איתן ברושי: אין שום סיכוי לפתור דבר כזה בהבנה עם יזמים במקום כזה כמו חוף אכזיב.

איתן ברושי: הם מביאים את התשואה שלהם למקסימום, אנחנו דואגים לערכים אחרים במקום שאין לו חשיבות לאומית לפיתוח למגורים.

איתן ברושי: זה לא קובע את גבול המדינה, זה לא קובע את פיזור האוכלוסייה, זה קובע רק את הרווח של מי שרוצה לעשות אותו למקסימום שאפשר.

דוד אמסלם: תודה רבה.

איתן ברושי: לכן אני מציע, אדוני היושב-ראש, תמשיך את המהלך הזה, תן גיבוי.

איתן ברושי: אני מציע להנחות את כולם לא לתת מילימטר התקדמות עד שהעניין הזה לא יוסדר.

איתן ברושי: גם כך זה מסובך.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: רק הערה קטנה למה שאמרת.

דוד אמסלם: לא מחלקים מגרשים, רק בקיבוץ מחלקים מגרשים.

דוד אמסלם: פה קונים.

איתן ברושי: גם בקיבוץ כבר לא מחלקים.

דוד אמסלם: חברת הכנסת גרמן, בבקשה.

יעל גרמן: אני רוצה להצטרף קודם כול לברכות של דב חנין.

יעל גרמן: אני חושבת שזה מאוד ראוי שאתה כיושב-ראש לקחת את הנושא הזה.

יעל גרמן: למעשה, אנחנו כאן קובעים את פניה ואת קו החוף של מדינת ישראל, וחוף אכזיב הוא אחד החופים היפים ביותר, שיקבעו באמת כיצד תהיה נהריה.

יעל גרמן: אמר היושב-ראש בצדק, זה צריך להיות עניין מספר ראשון שלך כמהנדס העיר, ודרך אגב, גם של יושב-ראש הוועדה – אני לא יודעת אם זה ראש העיר או מי שזה לא יהיה.

<פארס דהאר: ראש העיר.

יעל גרמן: וגם של מתכנן המחוז.

יעל גרמן: אתם צריכים לדאוג לקו החוף של מדינת ישראל.

יעל גרמן: מה זה אתם אומרים – אני כן יודע, אני לא יודע, לא אמרתי, כן אמרתי, לא זה מה שאמרתי.

יעל כהן-פארן: לפני זמני.

יעל גרמן: אין דבר כזה.

יעל גרמן: היום אנחנו חיים ואם אנחנו היום לא נדאג לזה, זו תהיה בכייה לדורות.

יעל גרמן: נכון, כולנו מבינים כאן סביב השולחן שיש לנו פה מצב סטטוטורי גמור.

יעל גרמן: יודעים, מבינים.

יעל גרמן: אבל גם עם המצב הסטטוטורי הגמור, בהרבה מאוד מקרים אפשר היה להציל חוף ואפשר היה להציל דברים ולא לבוא ולומר אנחנו לא יודעים, זה לא היה בזמננו.

יעל גרמן: זו חובתכם.

יעל גרמן: ואני הייתי מבקשת, אדוני היושב-ראש, שאנחנו פה נקבע.

יעל גרמן: דיברו בהחלט, אנחנו לא רוצים שהיזם יפסיד, אני לא חושבת שאנחנו יכולים בכלל לבקש דבר כזה.

יעל גרמן: ניוד זכויות זה בסדר, ועל-ידי כך שיוסיפו עוד זכויות במזרח זה בסדר, אבל צריך להיות ברור שני דברים.

יעל גרמן: אחד, אין המרה של מלונאות במגורים.

יעל גרמן: זה מנוגד לאינטרס של מדינת ישראל.

יעל גרמן: מדינת ישראל זקוקה היום למלונאות, בשביל זה חוקקנו את חוק המלונאות, אז לא יעלה על הדעת שימירו את כל המלונאות בבתים ובמגורים, זה לא יכול להיות.

יעל גרמן: ושנית, לא יכול להיות שיבנו לפני 200 מטר.

יעל גרמן: אני הייתי חושבת אם אפשר היה להסיג את זה ל-300 מטר זה היה הדבר הטוב ביותר - -

דוד אמסלם: תודה רבה.

<אלי בן ארי: 200 זה מעט.

יעל גרמן: - - אבל אני מניחה שאם ב-200 מטר יהיו באמת שימושים ציבוריים בלבד, ואת כל הזכויות יעבירו למזרח, אז אנחנו לא נהיה מרוצים אבל זה יהיה הרע במיעוטו.

יעל גרמן: אבל דבר אחד ברור, אתם חייבים להתעורר.

יעל גרמן: תפסיקו לשבת פה ולהגיד – אני לא יודע, אני כן יודע, לא אמרתי, לא אמרתי, זה לא תפקידי.

יעל גרמן: זה התפקיד שלכם.

דוד אמסלם: תודה רבה, חברת הכנסת גרמן.

דוד אמסלם: חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה.

נחמן שי: בוקר טוב.

נחמן שי: אני רוצה לצרף את קולי למקהלה של ההתנגדות שנשמעת פה.

נחמן שי: כשנכנסתי שאלתי אם אתה לטובתנו או נגדנו, הבנתי שאתה במקרה הזה בצד הנכון, היושב-ראש.

דוד אמסלם: אתה מחלק לי ציונים או מה?

נחמן שי: לא, להיפך.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: מה זה בצד הנכון?

דוד אמסלם: זה בצד שלך תמיד הנכון?

נחמן שי: בצד הנכון.

נחמן שי: בצד הנכון.

דוד אמסלם: הצד שלו זה תמיד הנכון.

<קריאה: הגנת הסביבה זה תמיד הנכון.

דוד אמסלם: או שלפעמים יש קצה שאתה אוחז בו והוא לא נכון.

נחמן שי: יש כמה סוגיות שאנחנו חלוקים.

נחמן שי: בעניין הזה אני שמח שיש פה תמימות דעים בתוך החדר הזה.

נחמן שי: תראו, באמת יש רגעים בחיים שאתה יודע שהחלטה שלך או עמדה שלך יכולה לעצור מהלך מוטעה לפני שהוא נעשה, וזה הרגע.

נחמן שי: אני הייתי שם באזור.

נחמן שי: לא הבנתי כשהסבירו לי את הקומפלקס איך פתאום נפרצו כל המחסומים.

נחמן שי: אמרו לי: לא, זה היסטורי, היו אישורים היסטוריים ועכשיו אי-אפשר למנוע את זה יותר.

נחמן שי: אז צריך לחפש דרך קודם כול אם אפשר לעצור את זה, ואם אי-אפשר, איך לטייב את זה כי באמת זה יהיה אסון – אני מסכים עם הטרמינולוגיה שלך, יעל, זו תהיה בכייה לדורות שאנחנו במו עינינו רואים איך היא נוצרת ואיך היא הופכת להיות לעובדה, וגמרנו, אי-אפשר לסגת ממנה.

נחמן שי: אז אני תומך בעמדתך, לשם שינוי, רק בנושא הזה.

דוד אמסלם: למה לשם שינוי?

דוד אמסלם: אתה כל הזמן מסייג את העניין.

נחמן שי: כדי שידעו שיש כמה סוגיות - - -

דוד אמסלם: כדי שתדעו שהוא באופוזיציה, חבר'ה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

נחמן שי: תודה רבה.

נחמן שי: בעוד כמה עניינים.

נחמן שי: הם נלחמים, מה זאת אומרת הם לא נלחמים?

נחמן שי: יעל, איך את יכולה להגיד?

נחמן שי: אנשים באים הנה במשך ימים ארוכים.

יעל גרמן: אנשים כן, אבל - - -

<קריאות: - - -

דוד אמסלם: חברת הכנסת גרמן, חבר הכנסת שי, היא לא מנהלת את הדיון.

דוד אמסלם: הוא לא שואל אותך שאלות ואת עונה תשובות.

דוד אמסלם: חברת הכנסת יעל פארן, בבקשה.

יעל כהן-פארן: אני חייבת להתנצל, יש הצבעה בביומטרי ואני חייבת לצאת.

יעל כהן-פארן: קודם כול, מצטרפת לכל הברכות, אני ממש מברכת אותך.

דוד אמסלם: לא צריך ברכות, אין לנו זמן.

דוד אמסלם: תתקדמו.

יעל כהן-פארן: השאלה היא קונקרטית מה קורה עכשיו ולאן אנחנו מובילים כאן בוועדה.

יעל כהן-פארן: הכרזות זה יפה לנייר.

יעל כהן-פארן: בישיבה הקודמת קראת להם לשבת ביחד, היזמים והמתנגדים והוועדה, הם ישבו, לא יצא מזה כלום.

יעל כהן-פארן: עכשיו מה אנחנו עושים כדי שיצא מזה משהו?

יעל כהן-פארן: אז אחד זה אולי להגיד להם, תשבו שוב בנפש חפצה, אחרת אנחנו נקדם משהו, והשאלה השנייה אם אנחנו כחברי כנסת לא צריכים לבוא, להושיב אותם פה אתנו עד שיצא עשן לבן מה שנקרא, כי צריך לבוא פה לפתרון.

יעל כהן-פארן: ויש כמה פתרונות.

יעל כהן-פארן: אפשר לתת זכויות בנייה, בעורף התוכנית להוסיף זכויות בנייה, אפשר לתת זכויות בנייה במקומות אחרים בעיר, זה בסמכות ועדה מקומית.

יעל כהן-פארן: צריך לבוא פה לפתרון שלא תהיה בנייה.

יעל כהן-פארן: אני קוראת לכך שלא תהיה בנייה בכלל בתחום ה-300 מטר, ואם תהיה בנייה אז רק באמת לתיירות ולמלונאות, כמו שחוק החופים מאפשר, ואני באמת חושבת שהגיע הזמן להציב שם את התוכנית של הרחבת שמורת הטבע, הרחבת הפארק הלאומי, וזה לפתחכם רשות שמורות הטבע והגנים.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

דוד אמסלם: תודה רבה, חברת הכנסת פארן.

דוד אמסלם: אני מאשר שהיא צריכה ללכת לביומטרי, גם אני צריך להיות שם אבל אני לא הולך.

דוד אמסלם: חברת הכנסת רויטל סויד, בבקשה.

רויטל סויד: אז באמת נעשה את זה קצר כי גם אני צריכה ללכת להצבעות על הפיילוט הביומטרי.

רויטל סויד: קודם כול, אני מברכת אותך, חבר הכנסת דודי אמסלם, יושב-ראש ועדת הפנים – ואל תגיד אני לא רוצה ברכות – כן, זה בכלל לא טריוויאלי ובכלל לא ודאי, אחרי שיש באמת החלטות והסכמות לבוא ולנהל דיון שהוא מאה אחוז לטובת רווחת תושבי מדינת ישראל בכלל, ובוודאי גם תושבי המקום.

<קריאה: לדורות הבאים.

רויטל סויד: והדורות הבאים.

רויטל סויד: זהו, אני רוצה לשתף, אני התלבטתי אם לשתף, ואני אשתף בגלל ההערה הזאת.

רויטל סויד: אחת התמונות הראשונות שיש לי כילדה, ואני בת 50, זה בלול עם עוד חברה מאוד טובה שלי עד היום, בחוף אכזיב.

דוד אמסלם: אתם הייתם מאמינים שהיא בת 50?

דוד אמסלם: הייתי בטוח עד עכשיו שהיא בת 38.

נחמן שי: לא, היא הזמינה את זה.

נחמן שי: ממתי את אומרת את גילך, מה קרה פה.

נחמן שי: נפלה טעות.

רויטל סויד: תחשבו, 50 שנה משפחות צעירות, זוגות, באים וחוויית הילדות - -

<חנה פישר: עד היום.

<חנה פישר: עד היום.

רויטל סויד: - - עד היום, היא בחוף אכזיב.

רויטל סויד: את הדבר הזה חייבים לשמר, שגם הילדים שלנו, הנכדים שלנו והנינים שלנו, יוכלו להגיע לחוף להצטלם וליהנות ולדעת שהמשאב הזה הוא משאב של כולנו, הוא משאב של מדינת ישראל, הוא יקר.

<לירן באלי: ולא לנסוע עד תאילנד בשביל חופים.

רויטל סויד: נכון.

רויטל סויד: וחייבים לשמר באמת.

רויטל סויד: ולכן, ההחלטה לקחת נושא שלכאורה הוא כבר מנוי וחתום ולבוא ולראות איך אפשר לשנות אותו ואיך אפשר לפתור אותו, זה בהחלט דבר שאנחנו גם מודים לך עליו, גם מגבים אותך וגם נמצאים פה כולנו ביחד, ואת הפתרון חייבים למצוא.

רויטל סויד: תוכניות אושרו לפני עשרות שנים והן לא מתאימות היום.

רויטל סויד: הן לא רק לא מתאימות למצב הקיים, הן לא מתאימות למערך ומארג חוקים קיימים שעברו היום, לא מתכתבות איתם, היום התוכניות האלה לא היו עוברות.

רויטל סויד: אז נעשתה טעות וקרתה תקלה, ובואו נראה איך אנחנו יושבים ומנסים להגיע גם להבנות, גם שאדם שהסתמך על כך, היזם, לא ייפגע מחד; מאידך, לא לקחת את האוצר הזה שיש לנו ולבוא ולהוריד אותו באיזושהי דרך לטמיון.

רויטל סויד: אנחנו חייבים במשמרת הזו שלנו לשמר ולדאוג לחוף, לתושבים ולכל מדינת ישראל, ולדורות הבאים.

רויטל סויד: אז תודה ואני מתנצלת שאני חייבת לרוץ להצבעות.

רויטל סויד: תודה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: לפני שאני מסכם, תום, אני אתן לך עוד דקה כדי להתייחס, או מישהו אחר שאתה רוצה, ואני רוצה לסכם.

<תום פישר: אז אני אבקש מעורך-דין אלי בן ארי מאדם טבע ודין, שהם שותפים שלנו.

דוד אמסלם: אבל ממש דקה ואחרי כן החברה להגנת הטבע.

<קריאה: המשרד להגנת הסביבה יושב פה, הם גם רוצים להתייחס.

דוד אמסלם: אוקיי.

דוד אמסלם: אז אני אתן לכם ממש דקה, בשעה 12:00 אנחנו חייבים לסיים, יש לנו שש דקות.

<אלי בן ארי: שלושת המשפטים שיש לי.

<אלי בן ארי: משפט ראשון לגבי המצב.

<אלי בן ארי: מאז הדיון הקודם, זה לא שהמצב לא השתנה, המצב הורע.

<אלי בן ארי: ברגע שנותנים היתרים בשטח - -

דוד אמסלם: הבנתי.

<אלי בן ארי: - - קובעים עובדות, מקשים על תכנון עתידי.

<אלי בן ארי: חייבים לעצור, צודק לחלוטין חבר הכנסת ברושי.

<אלי בן ארי: הדבר השני לגבי ועדה מחוזית.

<אלי בן ארי: ועדה מחוזית זה לא או"ם ולא גישור.

<אלי בן ארי: ועדה מחוזית זה גוף שאמור לתכנן בהתאם למדיניות ושיקולים ציבוריים.

<אלי בן ארי: הם לא עשו את זה עד עכשיו, אנחנו מצפים מהוועדה שקצת תגיד להם מה לעשות.

<אלי בן ארי: נקודה שלישית, מה צריך לעשות.

<אלי בן ארי: יש רק שתי דרכים שצריך לפעול בהן.

<אלי בן ארי: האפשרות הראשונה, להביא באמת נציגים של מינהל מקרקעי ישראל והוועדה המקומית כדי לדעת איך אפשר להעביר זכויות מחוץ לתוכנית, וזו האפשרות הטובה ביותר והנכונה ביותר.

<אלי בן ארי: במידה וזה לא מסתייע, יש את האפשרות השנייה שהיא הכרחית.

<אלי בן ארי: צריך להכין תוכנית.

<אלי בן ארי: לוועדה מחוזית יש סמכות להורות לוועדה מקומית – נכון, לא במקרים רגילים, אבל במקרים חריגים כמו זה, להכין תוכנית.

<אלי בן ארי: יש גם סמכות אגב בחוק להכין למי שנקרא מעוניין בקרקע.

<אלי בן ארי: לדעתי, בניגוד לעניין של ועדה מחוזית, שיש להם בוודאות סמכות, בנוגע לשאלה מי יכול להגיש תוכנית זה לא לגמרי מוכרע.

<אלי בן ארי: לפי דעתי, כמו שבפלמחים רשות הטבע הגישה תוכנית, גם כאן הם יכולים.

דוד אמסלם: זה שמורת טבע שם, לדעתי.

<אלי בן ארי: נכון.

<אלי בן ארי: נכון, אבל כאן יש ערכים, יש ערכי טבע.

דוד אמסלם: הבנתי.

<אלי בן ארי: וזה גובל - - -

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: חבל על הזמן.

דוד אמסלם: תודה.

<אלי בן ארי: זהו, סיימתי.

<אלי בן ארי: לקרוא להם לעשות את התוכנית.

דוד אמסלם: תודה.

דוד אמסלם: החברה להגנת הטבע – דקה, אחרי כן המשרד להגנת הסביבה.

<לירון שפירא: לירון שפירא, רכז מחוז צפון.

דוד אמסלם: אל תחזור על הדברים, רק משהו חדש.

<לירון שפירא: אני רוצה רק להגיד דבר אחד.

<לירון שפירא: כדי להניע את ה"פיבוט" הזה שאתה מדבר עליו, צריך אוטוריטה יותר גבוהה, ואני לא מחלק עבודה לאף אחד - -

דוד אמסלם: תגיד לי מי.

<לירון שפירא: - - אבל לפי דעתי, אם אתה לא תיקח את זה ותושיב את כולם, זה לא יקרה.

<לירון שפירא: יש ראש עיר חזק - - -

דוד אמסלם: אתה יודע שאני יושב-ראש ועדת הפנים.

דוד אמסלם: אתה יודע.

<לירון שפירא: צריך פה אוטוריטה חזקה.

דוד אמסלם: אני לא מנהל מחוז.

<לירון שפירא: אני מבין את זה.

דוד אמסלם: טוב, הבנתי.

דוד אמסלם: עוד מעט אני אענה.

<עופר גוט: ברשות היושב-ראש, אני מבקש שני משפטים.

<עופר גוט: אחד, צריך לזכור שהסמכויות של הוועדה המחוזית קבועות בחוק.

<עופר גוט: הוועדה לא יכולה מראש לקבוע עמדה ביחס לתוכנית כי היא אמורה אחר כך גם לשמוע התנגדויות - - -

דוד אמסלם: הבנתי.

<עופר גוט: זה לא הסמכות שלה, גם אין לה תקציבים.

דוד אמסלם: תתקדם הלאה.

דוד אמסלם: מה עוד?

<עופר גוט: זה אחד.

<עופר גוט: שנית, בקשר להערות, צריך לזכור.

<עופר גוט: יש חוף אכזיב, הוא בשמורת טבע, בגן לאומי.

<עופר גוט: זה לא המקום שלנו, זה המשכו.

דוד אמסלם: ברור.

דוד אמסלם: תודה.

<עופר גוט: ויש טיילת חדשה שאנחנו אישרנו בנהריה.

דוד אמסלם: אתה אומר, יש עוד חוף.

<עופר גוט: אני רק בא לדייק.

<עופר גוט: במקום שאנחנו מדברים היו שם מפעלים מזהמים שזיהמו את הקרקע.

<עופר גוט: זה לא מה שאנחנו זוכרים מלפני 30 ו-40 שנה.

דוד אמסלם: תודה.

דוד אמסלם: המשרד להגנת הסביבה.

<דורית סלע: דורית סלע, סגנית מנהלת מחוז צפון ומתכננת מחוז.

<דורית סלע: אנחנו מלווים את הטיפול בתוכנית הזאת הרבה מאוד שנים יחד עם העמותה.

<דורית סלע: אני חושבת שהם עושים עבודה מעולה ואנחנו תומכים, ואנחנו התנגדנו לתוכנית הזאת לאורך כל הדרך.

<דורית סלע: לצערנו, לא הצלחנו לשכנע את מוסדות התכנון.

<דורית סלע: בהיבטים הסביבתיים של טיפול באסבסט, ניקוי קרקעות מזוהמות וחומרים מסוכנים - - -

דוד אמסלם: את זה הבנתי.

דוד אמסלם: תעני לי רק דבר אחד.

דוד אמסלם: מה עמדתכם לגבי הנושא הזה, כמשרד?

<דורית סלע: אנחנו חושבים שהדרך באמת זה להגיע לאיזשהו ניסיון לפתור את הנושא הזה גם - - -

דוד אמסלם: אתם לא אוהבים את התוכנית הנוכחית?

<דורית סלע: התוכנית הנוכחית היא נוראית מבחינתנו.

דוד אמסלם: הבנתי.

<דורית סלע: כל דרך לפתור אותה מקובלת.

דוד אמסלם: תודה.

דוד אמסלם: רבותי, קודם כול אני רוצה להודות לכל הארגונים ולכל החבר'ה, מה שנקרא האנשים הטובים באמצע הדרך, שעל חשבון זמנם וכספם קמים בבוקר ומגיעים לכנסת, בדרך כלל הם הראשונים שמגיעים, הרבה פעמים הפקידים עצמם לא מגיעים אבל המתנדבים מגיעים ובאמת תודה לכם על כל ההתגייסות בנושא הזה, בכלל על האכפתיות.

דוד אמסלם: גם אם אני לא מסכים אתכם, אבל זה בא מתוך אכפתיות ולהט פנימי.

<שי שה לבן: למישהו צריך להיות אכפת, אחרת מה יהיה?

דוד אמסלם: זה פעם שנייה שאתה מדבר בלי שנתתי לך את האישור.

דוד אמסלם: אני מציע את המתכונת הבאה.

דוד אמסלם: אני רוצה לתת לכם בוועדה עוד ניסיון אחד משום שאני באמת חושב שזה משהו שצריך להתנהל בין הוועדה המחוזית לבין עיריית נהריה לבין היזם.

דוד אמסלם: זה המשולש.

דוד אמסלם: דרך אגב, ככה זה מתנהל בכל עיר – אני מספר לכם – גם בכל ועדה, גם אפילו לגבי תוכניות שאושרו.

דוד אמסלם: לכן, אני מבקש מכם לייצר פגישה נוספת, אני מטיל אותה כרגע, מי שיהיה ה"פיבוט" של הפגישה זה יושב-ראש הוועדה המחוזית, שיזמן את הפגישה.

דוד אמסלם: בסוף אני גם צריך להגיד מי ירים את הטלפונים כדי לארגן את הפגישה, אחרת כל אחד יחשוב שזה השני.

דוד אמסלם: אז אני מבקש ממר אילן שייזום את הפגישה, שיזמן את מהנדס עיריית נהריה, שיזמן לוועדה גם את מנהל המחוז של רמ"י לישיבה הזאת, זה חשוב מאוד.

דוד אמסלם: תזמינו גם את רט"ג לעניין הזה, תזמינו נציג של ועד הפעולה לחוף אכזיב.

דוד אמסלם: אתם יכולים להזמין את נציגת המשרד להגנת הסביבה כי יש להם גם עניין בכך.

דוד אמסלם: תנסו לגבש פתרון, שוב, מה שנקרא וולונטרי, במובן זה שאתם תציעו את ההצעות, והיזם – אם ייענה להן אז אני אשמח מאוד, כדי לפתור את הנושא.

<עופר גוט: אדוני מתכוון על בסיס שלושת העקרונות שציינתי?

דוד אמסלם: שני העקרונות שהצענו אותם אנחנו.

דוד אמסלם: אחד, עדיין אתם מגייסים כאן את רמ"י לתמונה, בלעדיהם אי-אפשר לדבר.

<עופר גוט: אגב, זה רמ"י מחוז חיפה, לא מחוז צפון.

דוד אמסלם: מחוז חיפה.

דוד אמסלם: תזמינו את מחוז חיפה, אני אוציא את הפרוטוקול, תגידו להם שזה מה שביקשתי.

דוד אמסלם: אני אסביר לך גם אחרת מה אני אעשה, ואז יכול להיות שהוא יבוא.

דוד אמסלם: אני אבקש לבדוק שוב פעם את שתי החלופות כפי שהצגנו גם בישיבה הקודמת וגם עכשיו.

דוד אמסלם: הדבר עדיף כמובן לתת פיצוי ליזם מחוץ לגבולות התוכנית הזאת, במקומות אחרים.

דוד אמסלם: אני מניח שהוא לא רק בונה פה, בונה בעוד מקומות אחרים, יכול להיות ששם אנחנו נשפה אותו על מנת שהוא בסופו של דבר יסכים וייענה כדי שהשמורה הזאת או לפחות החוף יישמר במקסימום שאנחנו יכולים היום.

דוד אמסלם: במידה ולא, אז במסגרת התוכנית של הקו הכחול תמשיכו.

דוד אמסלם: הרי אתם איתם בדיבורים עדיין, אתה אומר.

<עופר גוט: נכון.

דוד אמסלם: אומר את זה עופר.

דוד אמסלם: אז אני אומר, תכנסו ישיבה ותנסו להגיע להסכמה.

דוד אמסלם: לכל המתווה הזה, בכמה זמן אתה חושב שאתם יכולים?

<עופר גוט: קודם כול, יושב-ראש הוועדה נמצא במשלחת בבוסטון עד ה-20 במרס.

דוד אמסלם: תעשה את החשבונות לבד.

דוד אמסלם: כמה זמן?

דוד אמסלם: חודשיים מהיום?

דב חנין: עד ה-20 במרס?

דב חנין: משלחת ארוכה.

<עופר גוט: נכון.

דב חנין: יש חופים בבוסטון?

נחמן שי: איזה חופים.

<עופר גוט: הוא נמצא חודש וחצי בבוסטון במשלחת של משרדי ממשלה שונים.

דוד אמסלם: אין בעיה.

דוד אמסלם: בסדר, אל תענה עכשיו לכל אחד ששואל אותך, עוד מעט תגיד כמה דמי כיס הוא לקח אתו.

<עופר גוט: אני גם לא יודע.

דוד אמסלם: יפה.

דוד אמסלם: כל דבר יש לך תשובה.

איתן ברושי: הוא יועץ משפטי.

דוד אמסלם: אני אתן לכם עד תחילת המושב הבא כי ממילא עוד חודש אנחנו יוצאים לפגרה.

דוד אמסלם: עד אז הייתי מבקש מהעירייה לנסות ולצמצם את - - -

<קריאה: היתרי בנייה.

דוד אמסלם: בדיוק.

דוד אמסלם: כדי לנסות ולקבע את המצב הנוכחי – אני לא אומר לכם איך, אם זה אפשרי.

דוד אמסלם: אם זה אפשרי אז תנסו לקרוא לו ולהגיד לו, אנחנו כרגע מנהלים איזשהו דיאלוג.

דוד אמסלם: לי חשוב, אין לי בעיה שהוא יקבל היתרים במקומות שאין ויכוח לגביהם.

<פארס דהאר: בצד המזרחי יותר.

דוד אמסלם: כן.

<עופר גוט: זה מה שאמרנו.

דוד אמסלם: לכן אני אומר, בגדול, אני אקיים דיון, בלי נדר, בתחילת המושב הבא, זאת אומרת אני אתקשר אתכם עד אז.

דוד אמסלם: אם יהיה פתרון, אין טעם לדיון.

דוד אמסלם: מנהלת הוועדה תתקשר לאילן ותשאל אותו אם יש פתרון.

דוד אמסלם: אם הוא ירצה עוד שבועיים, אז אין בעיה, אבל אם נבין שזה נכנס לדד-אנד, אני אכנס לתמונה ואז אני כבר אומר למנהלת הוועדה - היא לא צריכה לשאול אותי; אז אנחנו נזמין, תרשמי, לאה – את ראש מינהל מקרקעי ישראל, רמ"י, ואת מנהל המחוז, את יושב-ראש הוועדה המחוזית, מהנדס עיריית נהריה, יו"ר רט"ג, היועץ המשפטי של רמ"י, את מנהלת המחוז במשרד להגנת הסביבה וגם את המנכ"ל, ערן ניצן נציג האוצר, וראש מינהל תכנון לישיבה הזאת כדי לראות איך אנחנו בעצם מנסים לחלץ את זה למקום שאני חושב שצריך לחלץ את זה.

דוד אמסלם: אז אני שוב מודה לכולם וניפגש בהמשך.

דוד אמסלם: תודה רבה, הישיבה נעולה.