ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 234, 2016-07-11 13:00

יעקב מרגי: שלום לכולם.

יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, 11 ביולי 2016, ה' בתמוז תשע"ו.

יעקב מרגי: הנושא על סדר היום – מערכת החינוך בחולון, שאנחנו נתייחס לכמה נקודות במערכת החינוך: כיתות א' במתחם המדיטק, סייעות בחינוך המיוחד, תברואת גני ילדים.

יעקב מרגי: לפני שאתן רשות דיבור לחבר הכנסת עודר פורר, שהוא מיוזמי הדיון, אומר לכם שקרוב לשנה שאני מקבל מכתבים בסוגיית מערכת החינוך בחולון.

יעקב מרגי: תשאלו, למה במשך שנה לא קיימת דיון, לא התייחסת ולא ענית?

יעקב מרגי: כי אנחנו כחברי כנסת, באנו מהמישור הפוליטי ויש לנו חיישנים.

יעקב מרגי: לעתים אני מייעץ לכל מיני אנשים שבאים לוועדות והם אקטיביסטיים כאלה, לפחות תעשו את זה בצורה צנועה.

יעקב מרגי: יש אישה לוחמת שהתכתבה ושלחה, אבל כשבדקנו, ראינו שהיא משתייכת לאיזו אופוזיציה כזו או אחרת.

יעקב מרגי: ברגע שהצטברו עוד פניות ועוד תלונות וכשהתחלתי לשאול האמנם עיר הילדים?

יעקב מרגי: יזמתי את הדיון.

יעקב מרגי: אני מקווה שנציגי העירייה נמצאים כאן, יכול להיות שבסוף תציגו את העמדה שזה לא הכצעקתה.

יעקב מרגי: אז אני אומר בתחילת הדיון, בצורה חד משמעית וברורה, את הבעיות הפוליטיות של עיריית חולון אני לא שם כאן על השולחן.

יעקב מרגי: אם אני ארגיש שזה הולך לשם, אני אנעל את הדיון.

יעקב מרגי: לנגד עיני עומדים רק ילדי ישראל, באשר הם.

יעקב מרגי: אני אכנס לסוגיות הללו אחת אחת, אבל בכבוד הראוי לכל דובר.

יעקב מרגי: אני מבקש גם אם מישהו חושב שנאמרו דברים לא נכונים ומקוממים, להתאפק ולהמתין לרשות דיבור.

יעקב מרגי: כפי שראיתם, יש אנשים שנרשמו, לא כל מי שהוזמן לדיון נרשם אוטומטית לדיבור, אלא מי שרוצה לדבר, נדרש לשים כאן פתק אצל מנהלת הוועדה.

יעקב מרגי: בבקשה, חבר הכנסת עודד פורר.

עודד פורר: אדוני, תודה.

עודד פורר: אני מתנצל, כי מיד אחרי שאסיים את דבריי, אני חייב לצאת להצביע בוועדת הכספים ואני אחזור.

עודד פורר: אני ביקשתי את הדיון הזה, בעקבות סיור שערכתי בחולון לאור אותן פניות תושבים.

עודד פורר: אני רוצה להתייחס לשני נושאים שעל סדר היום, האחד זה הכיתות במדיטק והשני זה נושא התברואה בגן הילדים.

עודד פורר: אני מקבל את עמדתך, אין פה עניין של ניגוח פוליטי בתוך המועצה בחולון ולצערי, גם לפני שפניתי לוועדה, פניתי במישרין לראש העיר, כדי לא להפוך את זה לאיזה שהוא עניין כזה.

עודד פורר: לצערי, התשובות שקיבלתי היו תשובות כלליות – אנחנו עושים, אנחנו נותנים, אנחנו בונים, אנחנו שולחים, אבל ללא כל התייחסות נקודתית לנקודות שהעליתי.

עודד פורר: אחת הנקודות שהעליתי היתה העובדה שיש הורים שנמנעים מלשלוח את ילדיהם לגני הילדים האלו.

עודד פורר: יש ילדה שיושבת בבית כבר מספר חודשים, כי האימא שלה לא מוכנה שהיא תמשיך ותקבל את אותן עקיצות ואותן בעיות שהיא סובלת מהן בגנים.

עודד פורר: הסתובבתי בגנים, ראיתי את המצב התברואתי של הגנים האלה.

עודד פורר: זה נכון, זה לא כל הגנים, אבל יש גנים שיש בהם חול שברור לחלוטין שהוא לא הוחלף, מתקני משחק שבורים ומסוכנים שאני אומר – אני מעדיף פחות כיכרות ופחות גינות, אבל שהאדמה תהיה חרושה ונקייה ושלא יהיה לכלוך ושלא יהיו מפגעים תברואתיים.

עודד פורר: על העניין הזה, לצערי, התשובות שקיבלתי מעיריית חולון היו בהחלט לא מספקות ואני שמח שיש כאן היום נציגים שלהם, אולי אתה תוכל לשמוע את התשובות כשאני אצא להצביע, אבל אני עוד אחזור לפה.

עודד פורר: גם אם זה בחלק קטן מהגנים, זה לא מקובל שיש מצב שאיננו מאפשר לילדים לשהות בו באופן שלא מסכן את הבריאות שלהם, כולל דו"חות של משרד הבריאות שאומרים – יש בעיה בגן.

עודד פורר: אי-אפשר להעלים ולהתעלם ולהגיד – זה פוליטי.

עודד פורר: זה לא עניין פוליטי.

עודד פורר: בהקשר הזה, אני אומר לעיריית חולון – זה בכלל לא כך.

עודד פורר: טפלו בבעיה הזו, זה לא כל-כך מורכב להחליף את החול בגני הילדים ואם חסר תקציב, אז צריך לעשות תעדוף תקציבי מה חשוב יותר ומה חשוב פחות, אבל זה עניין קריטי.

עודד פורר: הנושא השני הוא הנושא של הכיתות במדיטק.

עודד פורר: אינני יודע מאיפה נולד הפטנט הזה, של לקחת איזה שהוא מוזיאון ולהפוך אותו לבית ספר שהוא רק בית ספר לכיתות א', כשבכלל אינני מבין אם זה, ואתה בוודאי מכיר את המושג של סמל בית ספר וכו' וכו', האם יש לבית הספר הזה סמל?

עודד פורר: יש לו איזה שהוא סמל תקצוב של משרד החינוך?

עודד פורר: איך משרד החינוך בכלל מאשר שתלמידי כיתות א' בסופו של דבר ילמדו בבית ספר שהוא לא בית ספר?

עודד פורר: חלק מהחוויה של להתחיל בית ספר זה להיכנס לתוך המסגרת הזו, שהיא עם שש כיתות, שיש לך שכבות יותר בוגרות ויש שכבות יותר צעירות, שיש חצר, שיש מגרש ספורט.

עודד פורר: יש מתקנים שהם מתקנים של בית ספר ויש מתקנים שהם מתקנים של מוזיאון.

עודד פורר: אי אפשר להפוך איזה שהוא אולם במוזיאון, לחלוק אותו ולהגיד – זה מעכשיו כיתות א' ולא בית ספר צומח.

עודד פורר: אני חושב שאפשר היה וצריך היה למצוא פתרונות אחרים.

עודד פורר: מצאו כבר פתרונות כאלה גם במקומות שהשיפוצים בבתי ספר לא עמדו בקצב וגם במובן הזה, אני חושב שאנחנו לא יכולים להשלים עם מצב כזה וזה לא משנה אם זה בחולון או בעיר אחרת, שילדים לומדים בתנאים שאינם תאני בית ספר.

עודד פורר: שוב אני מתנצל, אני יוצא להצביע ואני אחזור לדיון.

יעקב מרגי: אנחנו נשרת את האינטרסים שלך, זה בסדר.

יעקב מרגי: אני רוצה לחלק את הדיון, מאחר ואמרנו שיש כאן שלוש נקודות, זה כיתות א' במתחם מדיטק, סייעות בחינוך המיוחד והנושא השלישי – התברואה בגני הילדים.

יעקב מרגי: אני אתחיל בנושא הסייעות בחינוך המיוחד, זה נושא שקרוב לליבי, הילדים המיוחדים האלה, אנחנו נחלק כאן את הדיון.

יעקב מרגי: אלון שגב מחולון, בבקשה, מה הבעיה?

<אלון שגב: נתחיל מזה שהילד שלי עולה לכיתה א'.

<אלון שגב: אני היום אמור להיות במילואים, אני דחיתי את זה ואלך בערב במקום ללכת עכשיו, רק בשביל הדיון הזה.

<אלון שגב: הילד שלי עולה לכיתה א', אובחן בגיל שלוש על הספקטרום האוטיסטי ואין לו בית ספר בחולון.

<אלון שגב: העיר הרביעית בגודלה בישראל, עם 200,000 תושבים, אני חושב שזה בושה שאין לנו בחולון בית ספר לילדים מיוחדים.

<אלון שגב: לא מדובר בבית ספר בסדר גודל כמו בית ספר רגיל, זה מה שנקרא "מיני בית ספר" וזו פשוט בושה שאין בית ספר לילדים מיוחדים בחולון.

יעקב מרגי: לאן הפנו אותך?

<אלון שגב: כרגע, לרמת גן.

יעקב מרגי: רמת גן?

<אלון שגב: כן.

<אלון שגב: יש לציין שבחינוך המיוחד, שלא כמו בית ספר רגיל, לומדים עד השעה ארבע.

<אלון שגב: מבחינת ההסעות בבוקר, יש צורך להגיע מהבית שלי לאזור הספארי ברמת גן.

<אלון שגב: אתמול בבוקר מדדתי עם המכונית שלי, הנסיעה ארכה בערך שעה או שעה ורבע ושלא יספרו לכם סיפורים אחרים.

<אלון שגב: אותו דבר בדרך חזרה, אולי בחזרה זה מעט פחות, אבל בשעות הבוקר זה לוקח שעה ורבע.

<אלון שגב: מדדתי את הפקקים, פשוט.

יעקב מרגי: אני מכיר.

<אלון שגב: בקו אווירי, זה קרוב.

יעקב מרגי: אוקיי.

<אלון שגב: אני חושב שבאמת הגיע הזמן שיהיה בית ספר בחולון.

<אלון שגב: זה הכל.

יעקב מרגי: גב' צריקר, אלו"ט, בבקשה.

<אודליה צריקר: שלום.

יעקב מרגי: אנחנו מכירים את אלו"ט, לא רק בטיסות.

<אלון שגב: אבקש לציין עוד דבר אחד קטן, שהיחידים שעוזרים לנו זה אלו"ט.

<רויטל לן כהן: יותר...

<רויטל לן כהן: מכל החברות.

<רויטל לן כהן: ...

<אלון שגב: אף אחד לא עוזר, רק באלו"ט.

<אבנר עורקבי: שבי בשקט,

יעקב מרגי: אבנר עורקבי, אני קורא אותך לסדר.

יעקב מרגי: אני קורא אותך לסדר.

<אבנר עורקבי: לא מתביישת, גובה מההורים כסף.

יעקב מרגי: אבנר, אני קורא אותך לסדר.

<רויטל לן כהן: אתה יודע שאתה מצולם וזו הוצאת דיבה?

<אבנר עורקבי: נכון, זה הוצאת דיבה.

<אבנר עורקבי: אני מוכן להוצאת דיבה.

<רויטל לן כהן: ספר גם לכולם איך חוקרים אתכם עכשיו במשטרה.

<אבנר עורקבי: הוצאת דיבה הזאת מונחת על השולחן של היושב ראש, כמה דרשת כסף מאימא, תתביישי לך.

יעקב מרגי: אבנר עורקבי, אני אוציא אותך.

<אבנר עורקבי: בושה וחרפה.

יעקב מרגי: אבנר עורקבי, אני אוציא אותך, זו פעם אחרונה שאני מזהיר אותך.

<אלון שגב: חבר'ה, הבנתי פה שזה דיון - - -

יעקב מרגי: אדוני, אתה דיברת.

יעקב מרגי: מרגע זה הסתיים תפקידך, תן לי לנהל את הדיון, בבקשה.

יעקב מרגי: אם אתה חושב שאתה עוזר לי, אתה לא עוזר לי.

<אלון שגב: רציתי רק להגיד משהו אחד.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: בשבילך ובשביל כל הנוכחים כאן, ההפרעה הבאה תסתיים בהוצאת המפריע.

יעקב מרגי: בבקשה, אלו"ט.

<אודליה צריקר: אני נשלחתי כנציגת אלו"ט בחולון בעצם לדבר על בעיה שהיא זהה כמעט.

<אודליה צריקר: הורים מסיימים ועדות השמה, והילדים נשלחים להם לחינוך בלוד, בפתח-תקווה, בהרצלייה.

יעקב מרגי: סליחה, עד היום לא היו ילדים מאובחנים על הספקטרום?

<אודליה צריקר: היו.

<אודליה צריקר: כ- 60 ילדים בשנה נשלחים מחוץ לחולון.

<אודליה צריקר: לא לבת-ים ולא לאזור, אלא רחוק יותר.

יעקב מרגי: כבר מכיתת גן?

<אודליה צריקר: כבר מכיתות הגן, בדרך-כלל בספקטרום האוטיסטי.

יעקב מרגי: אנחנו כרגע מתמקדים בכך.

<אודליה צריקר: לאלו"ט ידוע על מספר ילדים העולים לכיתה א', שאין להם מקום בבתי-הספר במחוז כולו.

יעקב מרגי: גני ילדים יש להם?

<אודליה צריקר: כרגע, יש ילדים שעולים לכתה א' ואין להם מקום בכלל.

יעקב מרגי: מה היה איתם בגני הילדים?

<אודליה צריקר: הם היו בגני ילדים בחולון.

יעקב מרגי: בגנים רגילים?

<אודליה צריקר: לא, גני תקשורת.

<אודליה צריקר: היו בגני תקשורת.

יעקב מרגי: אני חייב "לחלוב" את המידע, אני מדבר עם נציגת אלו"ט.

<אודליה צריקר: הם היו בגני תקשורת בעיר וכרגע הם עולים לכיתה א'.

יעקב מרגי: אז יש גנים שפתיים בחולון?

<קריאה: גן אחד.

יעקב מרגי: תודה, גן אחד, תקשורת.

<אודליה צריקר: יש מספר גני תקשורת בחולון.

<אודליה צריקר: ברגע שהם עולים לכיתה א' - - -

יעקב מרגי: אין, הם מופנים החוצה.

<אודליה צריקר: בדיוק, מופנים החוצה.

יש מספיק ילדים בשביל להקים בית ספר בחולון לבד?

<אודליה צריקר: 60 ילדים בחולון.

באיזה שכבת גיל?

<אודליה צריקר: בכל מיני שכבות גיל, שבכל שנה מופנים מחוץ לעיר.

<אודליה צריקר: אלו הנתונים שלנו.

יעקב מרגי: אני מאוד מודה לך.

יעקב מרגי: יש עוד מישהו שרוצה להתייחס לגבי הילדים שאובחנו בספקטרום האוטיסטי?

<נעה צפליצקי: אני רוצה להגיד משהו לגבי הילדים, לאו דווקא - - -

יעקב מרגי: לא, אני שאלתי שאלה ספציפית לגבי ילדים שאובחנו, מישהו רוצה להוסיף בקטע הזה?

<דוריס גרוסמן: לא רק בני שלוש, אני רוצה לדבר על ילדים בין אפס לשלוש.

יעקב מרגי: למה את מפריעה לי?

יעקב מרגי: כרגע אני ממוקד בסוגיה הזו.

<דוריס גרוסמן: זה לא אוטיסטים, אבל זה גם ילדים מיוחדים.

יעקב מרגי: את מפריעה לי אני אסביר לך, אולי הבנת הנשמע אני אסביר לך.

יעקב מרגי: הדיון מורכב משלוש נקודות.

יעקב מרגי: אני כרגע מבודד את הנקודה של הילדים שאובחנו כאוטיסטים, לתת להם את הטיפול המיטבי.

יעקב מרגי: את לא שם כרגע.

<דוריס גרוסמן: אני שם.

יעקב מרגי: מי את?

<דוריס גרומן: אני דוריס גרומן, אבל קצת קשה לי לדבר על זה, ביקשתי מדפנה שתדבר במקומי.

יעקב מרגי: מה?

<דוריס גרומן: אימא לילד אוטיסט, משולב.

יעקב מרגי: ביקשת שהיא תדבר?

<דוריס גרומן: כן.

יעקב מרגי: בבקשה.

<דפנה אזרזר: אז אני דפנה אזרזר מנכ"ל עמותת אהב"ה, ארגון הנכים בישראל.

<דפנה אזרזר: אנחנו מקבלים במהלך כל השנה פניות מהורים מחולון לגבי כל מיני דברים שאני יכולה לקרוא להם בריוניים במערכת החינוך.

<דפנה אזרזר: לצערי, אני רוצה לתת כמה דוגמאות ממש קטנות.

יעקב מרגי: אני לא אוהב להעיר לך כל הזמן, מה זה, רבותיי, אתם באים לוועדת כנסת במדינת ישראל.

יעקב מרגי: באים, רוצים להשקיע.

יעקב מרגי: מה זה דברים בריוניים במערכת החינוך?

<דפנה אזרזר: אני אתן לך, תן לי שתי דקות.

יעקב מרגי: לא, גם צורת ההתבטאות.

<דפנה אזרזר: אני אגיד ואתה תגיד לי אם זה בריוני או לא, בסדר?

יעקב מרגי: בבקשה.

<דפנה אזרזר: אבא שכותב ביקורת בפייסבוק על מערכת החינוך בעיר, מוזמן לשימוע ובאופן חד משמעי, מודיעים לו שאם הוא לא ימחק את המודעה שהוא כתב-- -

יעקב מרגי: מי מוזמן לשימוע איפה?

<דפנה אזרזר: אבא, הורה לילדה עם אוטיזם.

יעקב מרגי: הבנתי.

יעקב מרגי: מי הזמין אותו לשימוע?

<דפנה אזרזר: מערכת החינוך בעיר.

יעקב מרגי: בעירייה?

<דפנה אזרזר: כן, בחולון.

<דפנה אזרזר: מזמינים אותו ואומרים לו: "גם אתה תמחק את הפוסט וגם אתה תרשום - - -

יעקב מרגי: יש אבא כזה כאן?

<דפנה אזרזר: כן, האבא הזה כאן.

<דוריס גרומן: לא, הוא לא פה.

<דוריס גרומן: הוא ספציפית לא הגיע, אבל האחרים נמצאים כאן.

<דפנה אזרזר: "אם אתה לא תתנצל, אנחנו נוציא את הבת שלך ממערכת החינוך".

<דפנה אזרזר: אוקיי?

<דפנה אזרזר: זה אחד.

<דפנה אזרזר: שתיים, אימא לילדה שבוועדת השמה אושרה לה שילוב מלא, התלוננה אצל גב' רחלי אברמסון, מנהלת האגף לחינוך מיוחד על ההתנהלות בעיר, בנושא השילוב של בתה.

<דפנה אזרזר: הילדה הזו כבר שנה בבית, בגלל שהיא התלוננה.

<דפנה אזרזר: המקרה השלישי הוא אימא לזוג ילדים, שאחד מהם הוא עם אוטיזם, אשר נתבקשה על-ידי מנהלת המתי"א שהילד שלה יקבל טיפול רגשי בבית-הספר.

<דפנה אזרזר: כשהאימא הזו אמרה: "אני לא רוצה שהוא יקבל טיפול רגשי בבית-הספר כי אני רוצה לקחת אותו באופן פרטי", נאמר לה חד משמעית שבמידה והיא לא תחתום כאן ועכשיו, היא תדווח לפקידת הסעד כמזניחה את בנה.

<דפנה אזרזר: אלה, מבחינתי, מעשי בריונות.

יעקב מרגי: אוקיי, תודה, הבהרת.

יעקב מרגי: עיריית חולון, בבקשה.

<רויטל לן כהן: באותו נושא, אפשר?

<רויטל לן כהן: ביקשת, יש עוד דברים.

יעקב מרגי: בבקשה.

<רויטל לן כהן: קודם כל, אני מצטרפת לדפנה במילה בריונות לשמה.

<רויטל לן כהן: איומים על הורים, איומים סמויים, איומים גלויים, התנקמות בילדים אחר-כך, בין אם זה בשיבוצים ובין אם זה בתנאים, המון מקרים.

<רויטל לן כהן: אתה רוצה?

<רויטל לן כהן: אני אעביר.

יעקב מרגי: חשוב.

<רויטל לן כהן: אני רוצה להגיד שמעבר למקרים הפרטניים ויש רבים, כשמבקר המדינה בדק בזמנו אחרי המון תלונות שלנו, את היישום של דורנר, הוא קבע בצורה מפורשת במסקנותיו, שמשרד החינוך ועיריית חולון עשו כל מה שהם יכולים, כדי להכשיל את הפרויקט הזה.

<רויטל לן כהן: חולון היא עיר שבעשור האחרון אנחנו מקבלים עליה הכי הרבה תלונות בשיעור אדיר מעבר לשאר הערים בארץ ואם נרצה להתייחס לגני ילדים, אז יש כמה גני ילדים שקיבלנו לגביהם תלונות בשנה או בשנתיים האחרונות, בין אם זה שלא מגיעים לשם טיפולים למרות שצריכים להגיע, בין אם זה שלא משבצים לשם אנשי מקצוע שצריכים להיות שם, אני מדברת על גני חינוך מיוחד.

<רויטל לן כהן: בין אם מדובר בגנים שסגרו את החצר, אין מתקנים, אין כלום, חצר סגורה, הילדים נעולים בתוך ארבע קירות במשך שנה שלמה.

<רויטל לן כהן: ואומרים - זה בתקציב, זה בתקציב, מה זה קשור לתקציב?

<רויטל לן כהן: אין לך מתקנים, אל תעשה מתקנים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: משרד החינוך נמצא איתנו, לפני עיריית חולון?

יעקב מרגי: בבקשה, מה תפקידך?

<רוית גולדנר להב: אני רוית גולדנר להב, מהאגף לחינוך מיוחד במשרד החינוך.

יעקב מרגי: בבקשה.

<רוית גולדנר להב: רחלי נמצאת בוועדה אחרת.

יעקב מרגי: את שמעת את הנתונים?

יעקב מרגי: אתם מכירים את זה אצלכם באגף?

<רוית גולדנר להב: הגיעו מקרים פרטניים מסוימים לידיעתנו.

<רוית גולדנר להב: חלק מהם התבררו שבאמת יש משהו לא תקין בהתנהלות, איזה שהוא מסר שלא עבר נכון וחלק מהמקרים הם מאוד מאוד מורכבים ונאמרים כאן חלקי הדברים.

יעקב מרגי: את לא מכירה את מערכת ההפחדה, הנקמנות, כל מה שנאמר כאן?

<רוית גולדנר להב: אני אישית לא מכירה.

יעקב מרגי: יש לי בעיה עם האגף שלכם, כשזה טיפולים פרטניים.

<קריאה: אנחנו יכולים להראות מיילים ששלחנו.

יעקב מרגי: אל תפריעי לי בבקשה.

יעקב מרגי: משרד ממשלתי לא עושה טובה שהוא מטפל בפנייה פרטנית.

יעקב מרגי: למשרד ממשלתי צריכה להיות תוכנית עבודה, לוודא שתופעות כאלה, והכל בהסתייגות עד שנשמע את עיריית חולון, תופעות כאלה קורות או לא קורות ואיך מתמודדים אתן.

<רוית גולדנר להב: אני יכולה לדבר על מדיניות וכמו שאתה יודע - - -

יעקב מרגי: ספציפית על חולון, לגבי ילדים.

יעקב מרגי: כמה תושבים יש בחולון?

<אלון שגב: בסביבות 200,000.

יעקב מרגי: אני עוזב את הנקמנות, בסדר?

יעקב מרגי: שם את זה בצד.

יעקב מרגי: הורים עוינים את העירייה, אני אתן לזה כל מיני סיבות.

יעקב מרגי: עיר ואם בישראל, הייתכן?

יעקב מרגי: עיר של 200,000 תושבים, כ- 200,000 תושבים, הייתכן שילדיה יופנו לערים אחרות?

יעקב מרגי: אני שואל באוויר, אל תעני.

יעקב מרגי: אני שואל באוויר, הייתכן דבר כזה?

יעקב מרגי: אני שואל באוויר ואחר-כך אשאל אתכם ישירות.

יעקב מרגי: האם ייתכן שעיר גדולה בישראל, העיר חולון, הרי יש לה גנים, זה צומח, ילדים לא נתקעים בשנתון.

יעקב מרגי: יש ילדים מאובחנים, בגנים – יש מענה, חותכים את הטיפול הזה בכיתה א'.

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: אנחנו חוששים מילדים מיוחדים בסביבה שלנו?

<רוית גולדנר להב: אני יכולה לענות.

<רוית גולדנר להב: אני מהאגף לחינוך מיוחד הארצי, אני לא שייכת לעירייה או למחוז, אבל אני הוצאתי נתונים בשביל לראות באמת.

<רוית גולדנר להב: בחולון, לפי מה שרשום אצלנו באגף, יש 125 תלמידים שלומדים בכיתות אוטיסטים, כיתות תקשורת, ב-17 כיתות.

<רוית גולדנר להב: יש 14 גנים לילדים אוטיסטים, שזה 40 תלמידים.

<רוית גולדנר להב: מסגרות חינוך מיוחד, יש סך-הכל מוכר שאינו רשמי, חרדי, רשמי, סך-הכל 63.

יעקב מרגי: את יכולה להסביר לי אם יש כיתות ויש 120, למה האבא הנכבד הזה - - -

<אלון שגב: היא לא מסבירה לך נכון.

יעקב מרגי: אני עושה לך את העבודה, למה אתה מפריע לי?

<אלון שגב: אני מבקש להסביר משהו קטן.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: את יכולה להסביר לי למה הוא צריך להיות מופנה לרמת גן?

<רוית גולדנר להב: את המקרה הפרטני שלו אני לא מכירה ואני לא יכולה לענות.

<אלון שגב: אז אני אסביר.

יעקב מרגי: אל תסביר לי.

<אלון שגב: את מסבירה לא נכון, אני אסביר.

יעקב מרגי: אל תסביר לי.

<רוית גולדנר להב: הרשות והפיקוח יצטרכו לענות על זה.

יעקב מרגי: אז את אומרת לי שיש מסגרות לילדים בחולון?

<אלון שגב: לא.

יעקב מרגי: אבל עדיין נשאלת השאלה.

<רוית גולדנר להב: יש ילדים, אני מניחה ברמה הארצית ואני גם רואה את זה, שיש לעתים מקרים שילדים משובצים.

יעקב מרגי: או שאתה מתאפק או שתצא החוצה.

<אלון שגב: סליחה, להגיד משהו קטן.

יעקב מרגי: צא החוצה, תירגע.

יעקב מרגי: קח מים, תן לנו לטפל בבעיות שלך, בסדר?

<אלון שגב: אני חייב לתקן משהו קטן שהיא אומרת לא נכון.

יעקב מרגי: אתה לא יכול לומר כשהיא מדברת.

<רוית גולדנר להב: גם אם רוב הילדים משובצים בעיר מסוימת, איפה שהם גרים, חלק מהתלמידים לפעמים מסיבות כאלה ואחרות, משובצים במקום הכי קרוב והכי מתאים, כפי שוועדת השיבוץ קובעת.

<רוית גולדנר להב: ההנחיות שהאגף נותן זה באמת להתחשב קודם כל במצב של הילד ומה הוא צריך ובמרחקי הנסיעה וגם היינו פה בדיון על ההסעות לא מזמן.

<רוית גולדנר להב: אבל בסופו של דבר, יש ועדת שיבוץ שהיא מורכבת מהמפקחת של החינוך המיוחד ומהרשות המקומית והם מחליטים ביחד מה השיבוץ הנכון ביותר לכל תלמיד, כדי לתת מענה לכל התלמידים.

יעקב מרגי: עיריית חולון, סביב הילדים שאובחנו בספקטרום האוטיסטי.

יעקב מרגי: בבקשה.

יעקב מרגי: מי הדוברת ומה התפקיד?

<רותי יצקן: רותי יצקן, מנהלת המחלקה לטיפול בפרט.

<רותי יצקן: קודם כל, אני חייבת להגיד כהקדמה, אני אתן תשובה שמשרד החינוך היה צריך לתת אותה.

יעקב מרגי: רגע.

יעקב מרגי: טיפול בפרט איפה?

<רותי יצקן: בחולון.

<רותי יצקן: עיריית חולון.

יעקב מרגי: נו, בטח לא בפתח-תקווה, רק תני לי לסיים את השאלה.

<רותי יצקן: בבקשה.

יעקב מרגי: בתוך מחלקת החינוך, אגף החינוך?

<רותי יצקן: כן.

יעקב מרגי: תודה.

<רותי יצקן: אני רוצה רק לתת הסבר על שיבוץ הילדים במדינת ישראל מתוקף חוק בחינוך המיוחד.

<רותי יצקן: החינוך המיוחד הוא משהו מערכתי, יש ערים שנותנות מענה ללקויות מסוימות וערים אחרות שנותנות ללקויות אחרות.

<רותי יצקן: בתוך העיר שלנו מגיעים לתוך חמישה בתי-ספר, שישי שנפתח השנה, ילדים מאשדוד, מאשקלון, מנתניה, מתל-אביב, ממקומות שונים וילדים שלנו יוצאים למסגרות שאין להם מענה בעיר, לקויות שונות, מחוץ לעיר.

<רותי יצקן: קביעה של פתיחת מסגרות לחינוך המיוחד על-פי לקויות, נקבעות לא רק על-ידי הרשות, אלא על-ידי המחוז ובאישור מנהלת המחוז.

<רותי יצקן: וזה אומר שלא רק מספר הילדים בחולון קובעים איזו מסגרת תיפתח, אלא מספר הילדים ברמה המחוזית.

<רותי יצקן: לנושא הילדים האוטיסטיים.

<רותי יצקן: קודם כל, אני רק אומר שבחולון עכשיו נפתח בית-הספר השישי לחינוך מיוחד, יש לנו 33 כיתות גן בחינוך המיוחד, שהם לילדים אוטיסטיים – 15 במספר, וכל השאר זה לעיכוב התפתחותי, כולל חרדי.

<רותי יצקן: פתחנו גם גן ממלכתי דתי.

<רותי יצקן: יש לנו קרוב ל-80 כיתות מ-א' עד י"ב, לכל הלקויות.

<רותי יצקן: שמעתם את המספר של האוטיסטים.

<רותי יצקן: כמות הילדים המשולבים בעיר שילוב מלא של האוטיסטים הוא כ- 300 ילדים.

יעקב מרגי: את אומרת שיש לך 300 ילדים - - -

<רותי יצקן: משולבים שילוב מלא.

יעקב מרגי: הם בשילוב מלא?

<רותי יצקן: אני נותנת תשובה של משרד החינוך.

<רותי יצקן: אני רוצה לעשות הבדלה בין המענה בחינוך המיוחד, במסגרות החינוך המיוחד.

יעקב מרגי: אם זה נכון, זו הצדעה.

<רותי יצקן: זה נכון וזה נכון מאוד.

היום המדיניות היא לשלב.

<רותי יצקן: סליחה, אתה אמרת שכל אחד מדבר בתורו, תן לי בבקשה לסיים.

יעקב מרגי: דברי אלי.

יעקב מרגי: אני אומר, לי מותר להפריע.

<רותי יצקן: 60 ילדים שנאמרו כאן, זה 60 ילדים מ-א' עד י"ב, שבחלקם גם שוהים בהוסטלים, כך שזה לא שניתן לקחת 60 הילדים האלה היום ולהוציא אותם ממסגרות ולפתוח בית ספר.

<רותי יצקן: נכון שבעתיד, לאור הגדילה, אנחנו בשנתיים האחרונות פתחנו חמישה גנים לילדים אוטיסטיים, ולאור הגדילה סביר להניח שבשנים הקרובות, צריך יהיה אולי לחשוב גם על מסגרת של בית ספר לחינוך מיוחד.

<רותי יצקן: כרגע, ברמה המחוזית, הילדים האוטיסטיים מקבלים מענה כל שנה.

<רותי יצקן: יש בתי ספר לילדים אוטיסטיים מ-א' ומעלה, במחוז שלנו יש במסילות בבת-ים, יש ברמת-גן, יש בהרצלייה, יש בתל-אביב, יש בראשון-לציון, יש ברחובות.

<רותי יצקן: מערך החינוך המיוחד הוא כזה: מסיימים את הוועדות ב-31 למאי, אנחנו עושים ועדות שיבוץ ושולחים את החומרים מחוץ לעיר לכל המסגרות.

<רותי יצקן: כמובן שאנחנו משתדלים לתת מענה ככל שניתן, לפי בקשת ההורים ולשביעות רצונם, אולם לא תמיד זה מתאפשר ולא תמיד זה בידיים שלנו.

<רותי יצקן: אני אענה כאן כן למר שגב, אני לא רוצה לגעת במקרה פרטני, אבל באופן כללי.

יעקב מרגי: אני מבקש לא באופן פרטני.

<רותי יצקן: המקרה של משפחת שגב, לדוגמא, גם כשהורים מבקשים מסגרת מסוימת, זה לא תמיד נתון בידיים שלנו ואם בית ספר כמו מסילות יכול לקלוט לצורך העניין חמישה תלמידים ורמת גן יכול לקלוט שלושה תלמידים והרצלייה יקלטו שלושה תלמידים, לשם ישובצו הילדים.

<רותי יצקן: מחובתנו למצוא להם שיבוץ הולם.

יעקב מרגי: יש מציאות כזו שאת תקלטי תושב מהמחוז על חשבון ילד תושב העיר שלך?

<רותי יצקן: לא, לעולם לא.

<קריאה: בטח שיש.

<אלון שגב: מסבירים לך לא נכון.

<רותי יצקן: לא משובץ בעיר ילד על חשבון ילד חולוני, אוקיי?

יעקב מרגי: תודה.

<אלון שגב: רק חבל שמסבירים לך לא נכון.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מה יש לך להוסיף?

<אלון שגב: קודם כל, אני מכבד את שתיכן.

<אלון שגב: הן הסבירו לך דבר בכלל שקרי לגמרי.

<אלון שגב: אין בית ספר לאוטיסטים בחולון, נקודה.

יעקב מרגי: רגע, סליחה.

יעקב מרגי: מה את חושבת, שרק את שמעת?

יעקב מרגי: שמעת מה שאת רוצה והוא שמע מה שהוא רוצה, אני שמעתי את שני הדברים ואף אחד לא אמר - - -

<אלון שגב: אין בית ספר לאוטיסטים בחולון.

יעקב מרגי: תן לי רגע.

יעקב מרגי: זה לא סותר.

יעקב מרגי: יש מסגרות, מסגרות, זה מה שהיא אמרה.

<אלון שגב: אין, אין לתפקוד נמוך בחולון, אין, לא קיים.

<אלון שגב: אין.

<אלון שגב: לא קיים, זה שקר מה שאתן אומרות פה בפני הוועדה, אין.

<אלון שגב: אין, לטיפול נמוך בחולון, בית ספר.

<אלון שגב: יש כיתות לתפקוד גבוה.

יעקב מרגי: אמרת?

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: זה לא סותר את מה שהיא אמרה והיא באה ואמרה את זה, והיא אמרה, אפילו היא אמרה.

<אלון שגב: אני אבא לילד אוטיסט בתפקוד נמוך, מגיע לי בית ספר בחולון.

<אלון שגב: אני היום נמצא במילואים, 20 שנה אני עושה מילואים, מגיע לי בית ספר ליד הבית.

יעקב מרגי: שגב, אמרת?

יעקב מרגי: נקודה.

יעקב מרגי: עכשיו אני שואל אותך שאלה – אתה מתכונן להמשיך להפריע לי?

<אלון שגב: לא.

יעקב מרגי: מרגע זה, סיימת?

<אלון שגב: כן, רק שיגידו לך את הנכון שאין בית ספר לאוטיסטים בחולון.

יעקב מרגי: הבנתי.

יעקב מרגי: עכשיו אתה לא מפריע לי יותר.

יעקב מרגי: שמעתי אותך.

יעקב מרגי: היא אמרה במפורש, היא אמרה את התשובה הזו אפילו היא האירה, היתה צריכה לומר, משרד החינוך היו צריכים לומר את התשובה.

יעקב מרגי: היא פועלת במסגרת מדיניות של מחוז, אלא אם כן תתקנו אותי.

יעקב מרגי: דפנה צאי החוצה.

יעקב מרגי: אל תפריעי לי, צאי החוצה.

<דפנה אזרזר: אבל זה לא נכון מה שהיא אומרת.

יעקב מרגי: צאי החוצה, את מפריעה לי.

יעקב מרגי: צאי החוצה.

יעקב מרגי: מי שרוצה לצאת אתה, להזדהות אתה, בבקשה.

יעקב מרגי: לא להפריע לי, בבקשה.

יעקב מרגי: היא באה ואומרת, לפי ההבחנה הזו, אם הבן שלך בתפקוד נמוך ואין לו מסגרת בחולון, כנראה לאף ילד בתפקוד נמוך אין פתרון בחולון.

יעקב מרגי: זה מה שיוצא, פועל יוצא של הדברים שלך.

יעקב מרגי: וזה מתאים, אני הבנתי את זה.

<קריאה: אלה הטענות של ההורים.

יעקב מרגי: יפה.

יעקב מרגי: זה במסגרת מדיניות של משרד החינוך, של האגף לחינוך מיוחד, שקבע – חולון תיתן פתרונות כאלה, רמת גן תיתן פתרונות כאלה.

יעקב מרגי: אם זה לא נכון, תקנו אותי עכשיו.

יעקב מרגי: אני לא רוצה לחזור לזה.

<קריאה: זה נכון.

יעקב מרגי: יפה, נקודה.

יעקב מרגי: אוקיי, תודה רבה.

יעקב מרגי: רבותיי, אני את הדיון בקטע של האוטיסטים, עוצר פה.

יעקב מרגי: עוצר פה, עובר לסעיפים הבאים שזה כיתות א' במתחם המדיטק ותברואת גני ילדים.

יוליה מלינובסקי: סליחה, אדוני היושב ראש, אני פשוט חייבת ללכת לוועדה בעוד כמה דקות.

יעקב מרגי: דברי מה שאת צריכה.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה.

יוליה מלינובסקי: תודה, כבוד היושב ראש על זכות הדיבור, פשוט אני צריכה ללכת לוועדה אחרת.

יוליה מלינובסקי: אני גם חייבת להודות לחבר הכנסת עודד פורר שבזמנו התגייס לעזרתי כי כיהנתי 13 שנה כחברת מועצת העיר חולון, עוד בכהונתי כחברת מועצה פניתי לחבר הכנסת עודד פורר, בבקשה לסייע ולראות מה קורה אצלנו בעיר.

יוליה מלינובסקי: בינתיים נכנסתי לכנסת, אבל בכל-זאת הנושא קרוב לליבי.

יוליה מלינובסקי: אני תושבת חולון, הייתי שם הרבה שנים, בעצם אני מכירה פה המון אנשים שמשתתפים כאן בדיון והנושא כואב לי.

יוליה מלינובסקי: אני מבקשת להסביר.

יוליה מלינובסקי: לחולון יש דימוי של עיר הילדים, השקיעו בזה הון תופעות של כסף.

יעקב מרגי: זה כל כך הצליח שאני אפילו ידעתי.

<קריאה: עיר הילדים הרגילים, אולי.

יעקב מרגי: את רוצה ללכת אחרי דפנה?

יעקב מרגי: את תלכי אחריה, עם כל האמפתיה וסימפטיה שיש לי.

יוליה מלינובסקי: אני לא מפרידה בין ילדים מיוחדים לרגילים.

יעקב מרגי: בבקשה, אל תעני, תאמרי מה שרצית.

יוליה מלינובסקי: אני לא עושה הפרדה בין ילדים מיוחדים או ילדים רגילים, זה לא הנושא.

יוליה מלינובסקי: כל ילד הוא ילד הוא ילד.

יוליה מלינובסקי: חולון היא עיר הילדים, אבל זה כנראה רק בדימוי.

יוליה מלינובסקי: כי השקיעו המון המון המון כסף למיתוג, וזה עובד, אפילו אתה יודע.

יוליה מלינובסקי: אם הכסף הזה היה מושקע לא כלפי חוץ שכל העולם ואחותו ידעו שחולון היא עיר הילדים, אלא היה נכנס פנימה, לתוך מערכות החינוך שלנו, המצב היה שונה.

יוליה מלינובסקי: זה לא כלפיכם, זה מדיניות של הנהלת העיר.

יוליה מלינובסקי: במצב כזה, סביר להניח שהדיון הזה לא היה מתקיים היום.

יוליה מלינובסקי: אבל לצערי הוא מתקיים ואני מרגישה אפילו אחריות, למרות שנלחמנו ועשינו.

יוליה מלינובסקי: יושבים פה חברי מועצה מחולון שהשתתפו איתנו באותו סיור שעודד פורר עשה, נועה טיפליצקי שהיא היתה מנהלת בית ספר בחולון והיום היא חברת מועצה, מר עזרא סיטון שהוא יושב ראש ועדת ביקורת של העיר והיה בדיון והיה בסיור והוא בעצמו איש חינוך, מורה לאזרחות.

יוליה מלינובסקי: יש פה אנשים שמבינים מה זה חינוך.

יוליה מלינובסקי: אנחנו היינו בסיור ובטח ידברו על זה עכשיו, על הכיתות במדיטק, שזה משהו שאני לא מצליחה להבין.

יוליה מלינובסקי: כנראה העירייה פספסה איפה שהוא בדרך, כי פתאום נחתו להם על הראש 100 ילדים, פתאום התברר שחסרים לנו שלוש כיתות.

יוליה מלינובסקי: זאת אומרת, הילדים האלו היו במסגרות עירוניות, הם היו רשומים, הם היו קיימים ופתאום איכשהו התגלגל העניין שחסרות לנו כיתות ואז שוברים את המדיטק, שוברים את הספרייה, שוברים את כל מה שהיה שם טוב במשך 20 שנה, בונים כיתות בתוך הספרייה.

יוליה מלינובסקי: אתה היית ראש העיר ואתה תבין את זה, בנו ספרייה יפה והשקיעו המון כספים, כעת שוברים הכל.

יוליה מלינובסקי: הספרים הולכים למחסנים, שתבינו אלה ספרים בשפות, החליטו שהעיר חולון לא צריכה, זה הולך עכשיו למחסנים, שבטח שם זה יישאר, במקום הספרייה בונים כיתות.

יוליה מלינובסקי: היה גם ויכוח גדול איך לבנות את זה, כי זה גם לא בטיחותי וזה גם לא חינוכי וזה לא מתאים.

יוליה מלינובסקי: בית ספר זה בית ספר וזה משהו וולונטרי.

יוליה מלינובסקי: עם חצר מוזרה כזאת בתוך הספרייה, אין שם אולם ספורט, אז שיעורי הספורט של הילדים יתקיימו בקאנטרי קלאב סמוך, אבל צריך לחצות כביש ומדובר בילדים בגיל שש שנים.

יוליה מלינובסקי: אז הורסים משהו טוב, בונים משהו לא טוב, ל-100 ילדים שהגיעו בהפתעה.

יוליה מלינובסקי: עודד שהיה איתנו בסיור אמר:

יוליה מלינובסקי: אם אשתי היתה רואה את זה, היא בחיים לא היתה שולחת את הילדות שלנו לפה".

יעקב מרגי: מה היא ראתה?

יוליה מלינובסקי: מה שעודד ראה שם.

עודד פורר: לקחת לכיתה א', לשים את הילדים שצריכים לעבור כביש סואן, דו-מסלולי, בשביל להגיע לשיעור הספורט שלהם, לא תגיד לאיזה מופע חד-פעמי.

עודד פורר: זה מקום שלא יועד להיות בית ספר, הוא יועד להיות מוזיאון.

עודד פורר: בשביל לייצר כל פעילות בית ספרית שאתה רוצה, שהיא לא רק למידה, אתה צריך להוציא אותם מבית הספר הזה.

יוליה מלינובסקי: אני מבקשת להוסיף ולסיים.

יוליה מלינובסקי: לסיכום, הלכנו לראות גם גני ילדים, אפרופו חולון עיר הילדים, גני הילדים - - -

יעקב מרגי: באמת יש שם יתושים, עכברים?

יוליה מלינובסקי: ראינו יובש וראינו מוזנח וראינו, מה לא ראינו ותיעדנו את זה.

יוליה מלינובסקי: העיריה הסבירה שלא היה להם וזה רק לשנה.

עודד פורר: צריך להבין שיש דו"ח של משרד הבריאות על הגנים, ארבעה גנים.

עודד פורר: מספר ילדים נדבקו בחיידק שגורם לתחלואת מעיים.

יעקב מרגי: יש כאן ממשרד הבריאות, הם ידברו על זה.

יוליה מלינובסקי: ומדוע זה קרה?

יוליה מלינובסקי: כי יגידו בטח בעיריית חולון וזה מה שיגידו, שבשנים האלו, בגלל דו"ח טרכטנברג בנו מספר רב של גנים חדשים, וזה נכון.

יוליה מלינובסקי: אבל זה לא אומר שצריך להזניח מה שהיה כבר ואתם יודעים את זה טוב שעד השנה האחרונה, לא היתה תוכנית רב שנתית לתחזוקה.

יוליה מלינובסקי: גנים צריך לתחזק וזה לא היה.

יוליה מלינובסקי: כיבו שריפות.

מה יש בשנה האחרונה?

יוליה מלינובסקי: הם עשו תוכנית רב שנתית.

יוליה מלינובסקי: לגבי עניין החול – יש גנים שלא החליפו שם את החול מימי בן גוריון.

יעקב מרגי: את מזכירה לי, אם הייתי משחק בארגז החול, הייתי מוצא איזה מטמון עתיק.

יוליה מלינובסקי: מתקני הילדים בחצר הם כאלו עוד מעץ, כבר מתפרקים.

יוליה מלינובסקי: ראינו את זה יחד עם עודד, הוא אמר – לילד שלי אני לא הייתי נותן לשחק כאן.

יוליה מלינובסקי: אז אני שמחה מאוד שאתה מקיים היום את הדיון הזה.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה לך, אולי זה יזיז משהו.

יוליה מלינובסקי: הכל נאמר כביקורת בונה, כי אני גרה בחולון, אני צריכה שחולון תהיה הכי טובה, אבל צריך לעשות משהו לשם כך.

יעקב מרגי: תודה.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה.

יעקב מרגי: ועד הורי חולון, שמעון יום טוב, בבקשה.

<שמעון יום טוב: שלום.

<שמעון יום טוב: חלק מהאנשים אני מכיר.

יעקב מרגי: האמנם כך המצב?

<שמעון יום טוב: לא.

יעקב מרגי: אז בוא ותספר לנו.

<שמעון יום טוב: לגבי החינוך המיוחד אני יודע שרותי יצקן משקיעה פה שעות והצוות שלה עובד קשה על כל נושא השיבוצים וחלק מהבעיות מגיעות לפתחנו בניסיון לעזור וזה נכון שיש בעיה מחוזית שילדים נכנסים ויוצאים.

<שמעון יום טוב: מעבר לזה, אני לא נכנס כי מדובר בבעיות פרטניות.

יעקב מרגי: מיצינו את הנושא הזה בשלב זה.

<שמעון יום טוב: לגבי הגנים, זה נכון מה שחברת הכנסת יוליה מלינובסקי אמרה.

<שמעון יום טוב: באמת יש גנים ישנים, אבל אם אנחנו מזכירים שבאמת בארבע השנים האחרונות נבנו בערך 90 גנים נוספים בעיר ובמהלך כל התקופה הזאת אנחנו דאגנו לנסות לקבל כמה שיותר דברים, כוועד הורים ועבדנו ביחד עם ראש העיר על הנושא הזה, - - -

יוליה מלינובסקי: אתה ועד הורים, אתה לא עירייה.

<שמעון יום טוב: אני לא הפרעתי לך, עם כל הכבוד.

יעקב מרגי: סליחה, סליחה.

יעקב מרגי: תודה, יוליה, בסדר.

יעקב מרגי: תסיים.

<שמעון יום טוב: אני אומר עוד פעם, עם כל הכבוד, ראש העיר עזר בקטע הזה כשפנינו אליו נקודתית עם כל בעיה.

<שמעון יום טוב: אני לא בא להגן פה על הרשות בקטע הזה, אנחנו באנו לייצג את ההורים.

יעקב מרגי: שמת לב כשאומרים לי נקודתית אני מתעצבן?

יעקב מרגי: למה אתה מעצבן אותי?

יעקב מרגי: נקודתית זה בלי טובות, זה אחרי שהגיע למיון.

יעקב מרגי: טיפול פרטני או נקודתי זה אחרי שמישהו הגיע למיון, הוא לא רוצה להגיע למיון.

יעקב מרגי: אני שואל שאלה, ריבונו של עולם, אל תענו לי.

יעקב מרגי: תגידו לי, למה צריך לחכות לתקציב, עיריה חזקה, למה צריכה לחכות לתקציב כדי לשפץ גנים?

יעקב מרגי: עבור המזרקות, לא מקבלים תקציב מיוחד לשפץ ולטפח או להביא ארגזים של שתילים כל פעם לחדש אותם.

<שמעון יום טוב: דרך אגב, יש שיפוץ לאורך כל השנה, בכל הגנים.

<שמעון יום טוב: יש אפילו סיירת של תיקונים שעוברת עם מכונית, אני מתארת לעצמי שהם יכולים להגיד לך את זה, לאורך כל הגנים.

<שמעון יום טוב: יש לנו צוות.

עודד פורר: בוא תתייחס בבקשה לגנים שלא בסדר, לא לזה שיש שיפוצים.

עודד פורר: התשובה שאתה נותן, קיבלתי מראש העיר.

<שמעון יום טוב: אבל שנייה, תן לי לסיים את הדברים.

יעקב מרגי: מותר לו.

עודד פורר: מותר לי, מה לעשות, זה המצב פה בכנסת.

עודד פורר: אני פניתי לראש העיר, ביקשתי ממנו לקבל את תוכנית השיפוצים של הגנים, כדי שנראה איפה עומדים הגנים.

עודד פורר: אני ביקרתי בגנים, הם יודעים את השמות שלהם, יודעים איפה הם, יודעים איפה המתקנים שבורים, יודעים איפה לא החליפו חול, יודעים איפה יש הורים עם טענות.

עודד פורר: אתה יושב ראש ועד ההורים?

<שמעון יום טוב: כן.

עודד פורר: אתה דיברת עם ההורים שלא שולחים את הילדים שלהם לגנים?

<קריאה: לא.

עודד פורר: אתה חי בשלום עם זה שיש ילדים שלא הולכים לגן בגלל שהמצב של הגן ברמה התברואתית הוא כזה שהם לא מוכנים לשלוח את הילדים שלהם לשם?

עודד פורר: עכשיו אני אומר לך עוד פעם, זה נכון שבונים הרבה גנים וזה נכון שמשקיעים, זה מצוין.

עודד פורר: אבל יש איזה שהוא סף של מינימום שחייבים לספק אותו.

עודד פורר: חול נקי זה משהו שהוא בסיסי, שהם מחויבים לספק אותו.

עודד פורר: תברואה זה משהו שהוא בסיסי.

עודד פורר: מתקנים תקינים, זה משהו שהוא בסיסי.

יעקב מרגי: בוא נאפשר.

עודד פורר: אגב, ראש העיר לא ענה עד עכשיו לפנייה הזו, כבר מלפני חודשיים וחצי.

<שמעון יום טוב: ראש העיר, אוקיי.

יעקב מרגי: תסיים את הדברים, בבקשה.

<שמעון יום טוב: לגבי המדיטק, אני אומר עוד הפעם, אנחנו הלכנו פה עם ההורים ויש פה חלק מהנציגים שלהם.

<שמעון יום טוב: הדבר היחידי שאני כן הייתי רוצה ואני אומר את זה שוב מול הרשות ואני מתאר לעצמי שהרשות כן תעשה את זה ותבוא לטובת ההורים וכן עשתה את זה אפרופו בכל התהליך שהיא עשתה, תוכנית רצפים לכיתות א', דאגה להכניס את הילדים לתוך הנושא הזה.

<שמעון יום טוב: נוצר מצב וזה נכון שבשנה שעברה הרשות יכלה לבוא ולדחות את כל הנושא של ה- 34 ילדים בכיתה ולהגיד: "אנחנו דוחים כי אין לנו מקום".

<שמעון יום טוב: אבל הרשות כן לקחה את זה על עצמה וכן הלכנו יד ביד והסכמנו להכניס מבנים יבילים בחלק מבתי הספר והכניסו את זה, נדמה לי שעד עכשיו הוספו עוד 20 כיתות שזה בית ספר שלם ולא נבנה בית ספר שלם בחולון.

יעקב מרגי: יש לי שאלה.

יעקב מרגי: אתה כוועד הורים - - -

<שמעון יום טוב: אי-אפשר, זה לא מושלם.

יעקב מרגי: רגע, אני שואל אותך שאלה, אתה עדיין לא יודע מה אני הולך לומר.

יעקב מרגי: מה קרה לכם?

<שמעון יום טוב: אוקיי.

יעקב מרגי: כוועד הורים, אתה יכול לומר לי שיש שיתוף פעולה מלא עם הרשות, אוזן קשובה יש לכם?

<שמעון יום טוב: יש לנו אוזן קשובה ושיתוף פעולה מלא עם הרשות.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אתם נהנים משיתוף פעולה ויש תיאום ואוזן קשובה, אוקיי.

<שמעון יום טוב: ואנחנו עושים את העבודה בהתנדבות.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בנושא הגנים, אני רוצה לשמוע את משרד הבריאות, גב' ולרי.

<שמעון יום טוב: אפשר להתייחס למדיטק?

<קריאה: על המדיטק עוד לא דיברנו.

יעקב מרגי: גברתי, אם תמשיכי להפריע, לא נדבר על המדיטק.

יעקב מרגי: מה לעשות?

יעקב מרגי: השעון רץ, עומד מולי ואתם מפריעים לי.

יעקב מרגי: בבקשה.

<ולרי פוהורילס: ולרי פוהורילס, אני נציגת משרד הבריאות, מנהלת המחלקה לבריאות הסביבה במחוז תל-אביב.

יעקב מרגי: תתייחסי לגנים הבעייתיים, בבקשה.

<ולרי פוהורילס: כן.

<ולרי פוהורילס: קודם כל, אני רוצה להגיד שהאינטרס היחיד של משרד הבריאות הוא בריאות הילדים, חד משמעית.

יעקב מרגי: אין לנו ספק בכך.

<ולרי פוהורילס: משרד הבריאות ערך בשנה האחרונה יותר מ-100 ביקורות בכל הגנים בחולון בלבד ואני מדברת על כך שאנחנו בעצם אחראים על כל מחוז תל-אביב, בעקבות כל תלונה ותלונה נערכה ביקורת במקום ואכן הממצאים מדאיגים.

<ולרי פוהורילס: המצב התברואי לא תקין, הוא עדיין לא מסכן את בריאות הציבור והוא לא מחייב סגירה של גן ילדים, הוא מחייב טיפול בגן.

יעקב מרגי: חסכת לי את השאלה.

<ולרי פוהורילס: יש את הנושא של ממצאים של מצב פיסי לא תקין, עובש, דיברו על רטיבות, על המטבח שהוא לא תקין, על החצר עם החול והטיפול בחול הוא בהחלט נושא בעייתי.

<ולרי פוהורילס: מה שכן, נערכו הרבה מאוד ישיבות עם עיריית חולון, יש כן שיתוף פעולה.

<ולרי פוהורילס: נערכה תוכנית רב שנתית.

יעקב מרגי: מתי היתה הביקורת האחרונה שלכם שם?

<ולרי פוהורילס: כל יום יש ביקורות כמעט, כל יום יש ביקורות.

יעקב מרגי: בעיות שהעליתם והצפתם – טופלו?

<ולרי פוהורילס: חלקם טופלו, חלקם פחות.

<ולרי פוהורילס: נאמר שיש בעיה תקציבית של עיריית חולון ולכן נערכה תוכנית רב שנתית, כאשר בכל שנה הם משפצים מ-א' עד ת' את כל הגן.

<ולרי פוהורילס: חלק מהגנים כן החליפו את החול בדשא סינתטי, שזה מבורך, כי זה מונע עקיצות וכן נערך טיפול מעמיק, אבל לדעתי – לא מספיק.

<ולרי פוהורילס: כמו שנאמר קודם, מדובר בהזנחה ארוכת שנים ואי-אפשר לטפל בכל הגנים בבת אחת.

יש תוכנית שקובעת טיפול תוך זמן סביר?

<ולרי פוהורילס: בתוך שלוש שנים יבצעו הכל.

יעקב מרגי: שלוש שנים זה הרבה זמן.

יעקב מרגי: עיריית חולון, גני ילדים.

יעקב מרגי: אבל לפני כן, יש לנו משרד החינוך, גני ילדים, בבקשה.

<ליאורה יהושע: אוקיי, זו אני.

<ליאורה יהושע: ליאורה יהושע, מפקחת על גני ילדים, מטעם משרד החינוך.

<ליאורה יהושע: נורית ליסמן מפקחת על גני ילדים.

יעקב מרגי: את מכירה את הסיפור הזה?

<ליאורה יהושע: מאוד.

יעקב מרגי: של חולון?

<ליאורה יהושע: של חולון.

<ליאורה יהושע: אני מפקחת גני ילדים בחולון רק 14 שנה.

<ליאורה יהושע: מכירה את גני הילדים בחולון, מכירה את שיתופי הפעולה עם נציג ההורים, עם הרשות.

<ליאורה יהושע: אנחנו עובדים במשותף כבר הרבה מאוד שנים, זה לא חדש.

<ליאורה יהושע: אחרי חלק מהסיפור אנחנו עוקבים, מעבירים אינפורמציה, מקבלים מענה מצוין.

<ליאורה יהושע: הגן המסוים שהילדה הבודדה החליטה לא לבוא לגן, אני רוצה רק לדבר על הילדה הספציפית הזאת, זו החלטה של הורים.

<ליאורה יהושע: יש שם 35 ילדים בגן, החול טופל באותו גן מסוים.

<ליאורה יהושע: משרד הבריאות בא ובדק והיה שבע רצון מהטיפול ובכל-זאת, הורי הילדה הזאת החליטו לא להביא אותה לגן.

יעקב מרגי: ומה עם הגנים שבהם העניין לא טופל?

<ליאורה יהושע: כל מקרה שיש בעיה שמשרד הבריאות אומר שצריך לטפל כרגע, מטופל כרגע.

<ליאורה יהושע: כמו שאמרה גב' ולרי, כל מה שאפשר לדחות כי זה לא אקוטי, מטופל בחופשות.

<ליאורה יהושע: אנחנו רוצים שהילדים יוכלו לצאת לחול ולא יתעכבו.

<ליאורה יהושע: אני רוצה לדבר על דבר נוסף, אם אפשר.

יעקב מרגי: לא, אני מבקש שתדברי קודם כל על הגנים שנמצאים בתת תנאים.

<ליאורה יהושע: אין לנו גנים בתת תנאים.

<ליאורה יהושע: אני מדברת על החינוך הרגיל.

<ליאורה יהושע: אני לא מכירה את החינוך המיוחד.

יעקב מרגי: גני ילדים.

יעקב מרגי: לא אמרתי חינוך מיוחד.

<ליאורה יהושע: אין לנו גנים בתת תנאים.

יעקב מרגי: עובש זה תנאים ראויים?

<ליאורה יהושע: לא נמצא בגנים שלנו עובש ברמה שמסכנת ילדים.

יעקב מרגי: ברמה שמסכנת ילדים, בסדר.

<ליאורה יהושע: אם הייתי צריכה להגיע לוועדת החינוך של הכנסת על-מנת לדבר על עובש - - -

יעקב מרגי: למה במשרדי עירייה אף פעם לא נמצא חול שלא הוחלף, לא נמצא עובש, לא נמצאת רטיבות ולא עקיצות, למה?

יעקב מרגי: למה בגני ילדים כן, ובמשרד העירייה לא.

יעקב מרגי: ואני אומר את זה כללית.

יעקב מרגי: למה?

<ליאורה יהושע: אני רוצה לומר משהו על החול, בסדר?

<ליאורה יהושע: החול זה סיפור מאוד מורכב.

<ליאורה יהושע: לנו יש גם תפישה חינוכית לגבי חול.

<ליאורה יהושע: בעיריית חולון מדי קיץ מסננת את כל החולות בכל הגנים.

יעקב מרגי: את הולכת אתי לחול, בכוונה?

<ליאורה יהושע: לא.

<ליאורה יהושע: אני רוצה להגיד לך - - -

יעקב מרגי: אין לי חול.

יעקב מרגי: אני שיחקתי, הייתי שנתיים בגן ממלכתי בשנות ה-60, נולדתי בשנת 60, קחי את החשבון שלך מתי הייתי בגן ואמרתי לך – שרצתי בארגז החול הזה, כי לא היה כמעט, לא היה מה שיש היום ולא רוצה להגיד לך עם מה אני נתקלתי בידיים שלי ואולי לכי תדעי במחשבה אחורה, אולי הכנסתי את היד שלי לפה.

יעקב מרגי: ואני אדם בריא, בסדר?

יעקב מרגי: לא שאני מזלזל, אני מדבר כרגע על מבנים שאינם ראויים.

יעקב מרגי: גם אם משרד הבריאות לא הוציא צו סגירה והוא בתת תנאים, אני מצפה שעיריית חולון תטפל.

יעקב מרגי: כן, יש לי ציפיות מעיריית חולון.

<ליאורה יהושע: אתה צודק.

<ליאורה יהושע: הציפיות שלך בסדר גמור מכל עירייה.

יעקב מרגי: יש לי ציפיות דווקא מעיריית חולון שמבנים כאלה, גנים כאלה לא צריך לחכות אפילו לקיץ.

יעקב מרגי: אם זה לא שיפוץ יסודי, צריך להעלים את זה.

<ליאורה יהושע: חבר הכנסת מרגי, אין לנו גנים שנמצאים במהלך השנה במצב של תת תנאים.

<ליאורה יהושע: אני אשמח לעשות לך סיור, אני אשמח מאוד.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אמירה חד משמעית, תודה רבה.

<ליאורה יהושע: אני רוצה להגיד לך עוד משהו אחד.

יעקב מרגי: אחרון, בבקשה.

<ליאורה יהושע: יש איזה שהיא נטייה להורים לאיזה שהיא סטריליזציה של ילדים.

<ליאורה יהושע: הם רוצים שהילדים ייכנסו לגן סטריליים.

יעקב מרגי: נתתי לך הרצאה על ארגז החול שלי, אז למה את חוזרת על זה?

יעקב מרגי: אז תודה.

יעקב מרגי: תודה, עיריית חולון, הגנים, לא אלה שבניתם החדשים, מכספי המדינה והוספתם אצלכם את כל הפיתוח ועלויות נוספות.

יעקב מרגי: על מה שצריך להגיד תודה, לא תקבלו תודה.

יעקב מרגי: איפה שאתם לא בסדר, אני מבקשת לשמוע מה בדעתכם לעשות שם.

<אילן קומה: שמי אילן קומה, אני מנהל אגף ארגון ובקרה של מוסדות החינוך בעיר, אני מטפל בכל מה שקשור בתחזוקה השוטפת.

יעקב מרגי: יש לציין ותאמר זאת לראש העיר, נערכתם טוב לדיון.

יעקב מרגי: אני שמח כשעירייה מגיעה עם הפונקציות המקצועיות הרלוונטיות.

יעקב מרגי: לפעמים שולחים איזה פונקציה שלא קשורה לנושא, אז בקטע הזה, יש הערכה.

<אילן קומה: תודה, ונעביר את זה הלאה.

יעקב מרגי: זה לא אומר שלא תקבלו בסוף נזיפה, אבל זה בסדר.

<אילן קומה: בסדר, זה חלק מהעניין.

<אילן קומה: לא ניגע בכל הבנייה שדיברתם עליה קודם.

<אילן קומה: יש היום בעיר 270 גני ילדים, כפי שנאמר קודם – 90 מהם הם חדשים.

<אילן קומה: אכן יש בעיות שאנחנו מודעים להן ומטפלים בהן.

<אילן קומה: העבודה בטיפול בהן מתחלקת לשניים.

<אילן קומה: כמו שאמרה קודם ולרי, אם אנחנו מקבלים דיווח על בעלה, היא מטופלת מיידית, בכל הרמות שלה.

<אילן קומה: יש לנו חברת תחזוקה שמתחזקת את גני הילדים, הם מגיעים לטפל.

יעקב מרגי: תוך כדי תנועה, תוך כדי עבודה?

<אילן קומה: תוך כדי תנועה.

<אילן קומה: אלה בעיות נקודתיות.

<אילן קומה: במקום שבו הבעיה היא מורכבת יותר, במקומות שבהם העבודה דורשת פרק זמן יותר ארוך כמו שיפוץ מסיבי של גן ילדים, העבודה חייבת להתבצע בקיץ, אין מה לעשות.

יעקב מרגי: אין מציאות שזה עובר את הקיץ לשנה הבאה?

<אילן קומה: אני אסביר.

<אילן קומה: בוודאי שיש, כיוון שאנחנו לא יכולים לטפל בכל כמות הגנים הזו בבת אחת, בפרק זמן כזה קצר.

<קריאה: ולבנות מוזיאון – אפשר?

<אילן קומה: לא נכנס לזה.

<אילן קומה: אנחנו מדברים על גני הילדים ולא על המוזיאונים, זו לא אחריות שלנו.

<אילן קומה: יחד עם משרד הבריאות בנינו תוכנית עבודה, בהתאם לרמת הקושי שמשרד הבריאות הציג בפנינו, תוך כך שלקחנו בחשבון מרכיבים נוספים שקשורים לחצר גן הילדים ולגן עצמו, כמה הוא ותיק, כמה הקשיים שם מורכבים יותר או פחות.

<אילן קומה: אנחנו נכנסים היום לגן ילדים ולא מחליפים רק את המטבח.

<אילן קומה: אנחנו נכנסים לגן ילדים ועושים טיפול מסיבי של גן הילדים, החל מחצר המשחקים שלו, כולל ריצוף, דשא סינתטי, שחשוב שידעו שדשא סינתטי זה דשא סינתטי תקני, על-פי כל כללי הבטיחות של חוזר מנכ"ל משרד החינוך, כולל החלפת המתקנים למתקנים שהם בתקן החדש.

<אילן קומה: יש הרבה דברים כאלה שמחייבים אותנו להיערך מחדש, גדרות, איטום, החלפת מטבח, אינסטלציה אם צריך לעשות, שירותים.

<אילן קומה: כשמדברים על שירותים, זה אומר להיכנס לשירותים, לגלח הכל, להחליף את האינסטלציה, לשים שירותים חדשים, אסלות חדשות, מותאמות בגובה, כיורים, ממש ברמה הזאת של לטפל בכל מה שקשור במכלול של הגן.

<אילן קומה: צריך להבין – מחיר שיפוץ גן כזה נע בין 150,000 ל-200,000 שקל, כי זה סכומים אדירים לטפל בה.

<אילן קומה: הגנים של חולון הם ותיקים, כשאתה נכנס לטפל, יש המון מה לעשות.

יעקב מרגי: אחת התלונות שקיבלתי היא שבזמן שאנחנו מעבירים תלמידים ללמוד במדיטק, יש בחולון מבנים של משרד החינוך שייעודם הוא בתי ספר והם משמשים לשימוש חורג אחר, זה נכון?

<אילן קומה: יש בתי ספר בחולון שכתוצאה משינוי דמוגרפי, נסגרו בגלל אזורים שאין בהם מספיק תלמידים כדי למלא בית ספר כזה.

יעקב מרגי: ומה עושים בהם?

<אילן קומה: ייעודים אחרים שהוסכמו עם משרד החינוך.

<אילן קומה: ייעודים לתחום החינוך, כמו למשל מרכז הדרכה למורים ודברים בסגנון הזה.

יעקב מרגי: מהסגנון הזה?

<אילן קומה: כן.

יעקב מרגי: לא דברים שהם חורגים מתחום החינוך?

<אילן קומה: לא, הכל בתחום החינוך.

<אילן קומה: מרכז למידה, מרכז הפעלה, למידה טכנולוגית, מרכז הורים ועוד דברים בסגנון הזה.

יעקב מרגי: מדיטק.

<אילן קומה: כבודו, אני מבקש לומר דבר נוסף.

<אילן קומה: 35 גנים שופצו בשנת 2015, ברגעים אלה מתנהלת בחולון עבודה שאמורה להשלים שיפוץ בעוד 55 גנים נוספים, זה אומר סדר גודל של מעל 80 גנים משופצים ומטופלים.

<קריאה: אילן, הוא לא שמע.

<קריאה: עוד פעם.

<אילן קומה: אני אחזור.

<אילן קומה: אמרתי שבשנת 2015 שופצו בשיפוץ יסודי 35 גני ילדים, השנה ברגעים אלו עובדים בגני ילדים, כולל ביטול קייטנות על-מנת לאפשר לנו עבודה מסיבית בלי לאיים על בטיחות הילדים שם, ב-55 גני ילדים נוספים, בתקווה שנספיק לסיים את כולם במהלך החופש.

<אילן קומה: לא צריך לספר לכם כמה קשה היום לאתר קבלנים ועובדים.

<אילן קומה: זה אומר למעלה מ-80 גני ילדים בשנתיים האחרונות.

יעקב מרגי: תודה.

<אילן קומה: ובשנתיים הקרובות עוד נשלים.

יעקב מרגי: מדיטק, הורים בנושא זה, בבקשה.

<ירון שקופ: אני ירון, אבא של ליה שעולה לכיתה א'.

<ירון שקופ: קודם כל, אני מייצג פה קבוצה של בערך 30 הורים.

<ירון שקופ: אני חייב לציין שעמדת ועד ההורים - - -

יעקב מרגי: כמה תלמידים יש במדיטק?

<ירון שקופ: למיטב ידיעתי, יש סך-הכל סדר גודל של 75, מהם סדר גודל של 27 עד 30, אנחנו לא מודעים לרשימות כי אף אחד לא מעדכן אותנו מה קרה עם הערעורים, אבל הם בעצם הוצאו מתוך שכונת ח' 300, מתוך רובע ח' 300, שהיה משובץ - - -

יעקב מרגי: שכונה חדשה?

<ירון שקופ: לא, לא מאוד חדשה.

<ירון שקופ: היה לה בית ספר בשם בית ספר שמיר.

<ירון שקופ: לקחו קבוצת ילדים קטנה מתוך השכונה וכדי למלא את המדיטק, העבירו אותם למדיטק.

<ירון שקופ: לקול מחאתנו.

יעקב מרגי: ההורים הסכימו?

<ירון שקופ: לא.

<ירון שקופ: ההורים לא הסכימו.

<ירון שקופ: אני חייב להגיד בהקשר הזה שעמדת ועד ההורים לא מייצגת אותנו בשום פנים ואופן ואני פה כדי לייצג את ההורים שלנו.

יעקב מרגי: אתה מאותם הורים מ-ח' 300?

<ירון שקופ: כן, כן.

<ירון שקופ: במשך חודשים אנחנו מוחים לגבי שיבוץ ילדים לבית ספר יסודי והמערכת העירונית נלחמת בנו ואני מדגיש – נלחמת, במקום לסייע.

<ירון שקופ: בהתחלה רצו להסב את בית ספר גולדה שהיה חטיבת ביניים בלב המיקום הסואן בחולון, בית ספר שכאשר תפקד כיסודי נהרגה בדרכה אליו ילדה, ענת זילברברג ז"ל, וילד נוסף שון בורודין ז"ל נדרס למוות באותם צירי תנועה, ממש לאחרונה.

<ירון שקופ: ראש העיר טען ששיפוץ בית הספר מתעכב בשל אינתיפאדת היחידים שבעקבותיה לא מגיעים פועלים מהשטחים.

<ירון שקופ: הבעיה היחידה שעד היום לא הרימו ולו את חפירה אחד במקום הזה.

<ירון שקופ: העירייה לא התכוונה מצידה לוותר על התקציב של בית הספר החדש, היא אלתרה במהירות רעיון להסבת ספרייה עירונית, המדיטק, לבית ספר יסודי.

<ירון שקופ: הניצבים – הם הילדים שלנו.

<ירון שקופ: בתי ליה שואלת אותי – למה המדיטק לא נראה כמו בית ספר, למה החצר שם קטנה עם קירות גבוהים כמו בכלא ושזה בכלל לא דומה לבית ספר אמתי, שאליו שובצו החברים שלה ולמה היא לא יכולה להמשיך אתם.

<ירון שקופ: אנו יודעים שיש מקומות בבתי ספר אחרים, אז מדוע דחו לנו בצורה גורפת את הערעורים, בטענה של ויסות לבתי הספר?

<ירון שקופ: ויסות לבתי הספר ידעו כבר מהרגע הראשון.

<ירון שקופ: למה משתמשים בילדים שלנו כדי למלא תקן לכיתה ובית ספר משיקולי תקציב מול משרד החינוך?

<ירון שקופ: למה העירייה מפעילה לחץ על מכבי האש לקבלת אישורים למרות שהיו הסתייגויות ולמה מסרבים בעקביות לתת לנו לעיין בתוכניות האלו?

<ירון שקופ: לסיכום, במשך שלוש שנים לפחות, ידעו על כמות ילדים שעתידה לעלות לכיתה א'.

<ירון שקופ: כל המערכות העירוניות שהיו צריכות להיערך כשלו, עכשיו מנסים לאלתר על הגב של הילדים שלנו.

<ירון שקופ: תודה.

יעקב מרגי: עיריית חולון, מדיטק.

<אילן קומה: אני אמשיך.

<אילן קומה: בשכונת קריית אילון, ח' 300, נבנו שני בתי ספר יסודיים בשיתוף משרד החינוך, בית ספר אריאל שרון ובית ספר שמיר, הם נבנו בפרוגרמה של 18 כיתות אם.

<אילן קומה: לאור גדילת מספר התושבים בשכונה, קיבלנו אישורים ואנחנו בשלבי סיום של בניית שש כיתות אם נוספות בבית ספר שמיר ונכנסים לבנייה של שש כיתות אם נוספות בבית ספר שרון, כלומר פרוגרמת בית הספר גדלה ל-24 כיתות.

<אילן קומה: יחד עם זה, היקף התושבים בשכונה ומספר הילדים שם לא מאפשר אכלוס של כל הכיתות האלה, את שני בתי הספר האלה, כי זה מחייב פתיחת כיתה חמישית ושישית בבית ספר וזה היקף תלמידים הרבה מעבר למה שמשרד החינוך רוצה ומוכן לאשר היום בתוך בית ספר, גם מטעמי ביטחון ובטיחות וגודל חצר וכן הלאה.

<אילן קומה: לכן, בתיאום עם משרד החינוך, הוחלט שחטיבת הביניים גולדה תאוחד יחד עם בית ספר קוגל לבית ספר שש שנתי.

<אילן קומה: לטובת העניין נבנה מתחם חדש בבית ספר קוגל, אליו חטיבת הביניים אמורה לעבור ומבנה בית הספר של חטיבת הביניים חוזר לייעודו המקורי – להיות בית ספר יסודי, שזה בתוך מתחם שכונת קרית אילון.

<אילן קומה: בית ספר שלישי במקום, 18 כיתות שאמור לאכלס את תלמידי השכונה וסביבותיה.

יעקב מרגי: מתי המדיטק מפסיק להיות בית ספר?

<אילן קומה: שנה.

יעקב מרגי: שנה ממתי?

<אילן קומה: אני מבקש להשלים.

<אילן קומה: כתוצאה באמת מעיכובי עבודה בבניית חטיבת הביניים גולדה, שעוברת לקוגל, כל העבודה התעכבה לנו.

<אילן קומה: אנחנו בימים אלה מסיימים את העבודה בבית ספר קוגל ועושים את ההתאמות על-מנת לחבר אותה לבית ספר שש שנתי.

<אילן קומה: במהלך שנת 2017 עד יוני-יולי 2017, נשלים את ההתאמה של בית ספר גולדה להיות בית ספר יסודי בתפישת עולם שאם תרצו אוכל להסביר עליה קצת יותר - - -

יעקב מרגי: אין זמן.

<אילן קומה: אין זמן להסביר, אז לא נסביר.

<אילן קומה: אנחנו נשלים את העבודה.

<אילן קומה: המדיטק נבנה כבית ספר זמני.

<אילן קומה: אין שום כוונה שהוא יהיה בית ספר של כיתה א'.

<אילן קומה: הוא בית ספר של שלוש כיתות לשנת הלימודים תשע"ז בלבד, השקעה עירונית עצומה על-מנת לעמוד בכל דרישות הבטיחות והביטחון, כולל כיבוי אש, כולל משרד החינוך שממונה הבטיחות הגיע ובדק את המקום ושיבח את כל סידורי הבטיחות שאנחנו עושים במקום.

יעקב מרגי: מהנדס העיר שתכנן את ח' 300, נמצא עדיין בתפקידו?

<קריאה: השינוי נגרם - - -

יעקב מרגי: למה את?

יעקב מרגי: זה עונה על השאלה שלי?

<קריאה: היתה תוכנית אב.

יעקב מרגי: שאלתי לגבי מהנדס העיר.

<קריאה: כן, אבל זה עונה.

יעקב מרגי: יכול להיות שאני אצטרך השלמות.

יעקב מרגי: אני ממוקד מטרה.

<קריאה: היתה תוכנית אב לחינוך.

יעקב מרגי: את עוד פעם מתפרצת.

יעקב מרגי: אני לא מבין, אני שאלתי שאלה פשוטה שהתשובה עליה היא כן או לא, ואתם מפתחים דיון.

<אילן קומה: לא יודע אם זה אותו מהנדס.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: גם לא יודע זה תשובה.

יעקב מרגי: סליחה, אז אני אגיד לכם.

יעקב מרגי: ח' 300 עולה לי לא רק בהקשר של בתי ספר.

יעקב מרגי: אני גם הייתי שר, לא בקדנציה הקודמת אלא בזו שלפניה וכבר אז תשתיות סביב מבני דת לא נלקחו בחשבון וראש העיר היה דופק לי בדלת – ח' 300, ח' 300, ח' 300.

יעקב מרגי: והייתי צריך לארגן מן הגורן ומן היקב, כדי לסייע לו שם לאיזה בית כנסת.

יעקב מרגי: שכונה שלמה.

יעקב מרגי: מה, כך מתכננים שכונה?

<יהודית בר און: סליחה, אבל יש שם שלושה בתי ספר.

יעקב מרגי: אני אתן לך להשלים, מדוע את מפריעה לי?

יעקב מרגי: אם לא תפריעי לי לא תצטרכי לבקש סליחה גם כן.

יעקב מרגי: חבל.

יעקב מרגי: ואני אומר את זה לפרוטוקול, למען ידעו הדורות הבאים – מתכננים שכונה, קודם כל בונים בשביל היזמים, בשביל הקבלנים, ואחר-כך מבני ציבור?

יעקב מרגי: לא בודקים?

יעקב מרגי: אני יודע שאפילו בודקים את כיווני האוויר, את זרימת האבק, את השמש, את הכל, ולא יודעים מה הצפי פחות או יותר לריבוי הטבעי באותה עיר, לגבי אותן שכונות צעירות?

יעקב מרגי: אלו דברים ידועים.

יעקב מרגי: איך קרה שב-ח' 300, ובכוונה שאלתי אותך אם זו שכונה חדשה ואתה תיקנת אותי, היא חדשה במונחים מסוימים, היא לא חדשה במה שאתה מתכוון, כי היא סוחבת על גבה את כל הלקונה הזו.

יעקב מרגי: הילדים האלה, גם אם זה שנה אחת ואתה יודע מה?

יעקב מרגי: אני מצדיע על ההיערכות ועיריית חולון השקיעה.

יעקב מרגי: אבל זה לא צריך היה לקרות.

<טליה פרידמן: אני ד"ר טליה פרידמן, ראש מינהל החינוך.

<טליה פרידמן: קודם כל, במתחם הזה כבר יש שני בתי ספר.

יעקב מרגי: לא מספיק.

<טליה פרידמן: בית הספר השלישי עומד להיפתח וזה הרביעי.

<טליה פרידמן: עכשיו, למה זה לא מספיק בעת ההיא כל-כך מהר?

<טליה פרידמן: שר החינוך שינה את התקינה לכיתה, מ-40 ל-34 ילדים וזה מה שגרם לכך שהיינו צריכים כרגע באילוץ לפתוח מהר.

<טליה פרידמן: אחרת, יכולנו לחכות שייפתח בית הספר השלישי.

יעקב מרגי: ניסיתם לקבל אישור חריגה?

<טליה פרידמן: ל-מה?

יעקב מרגי: לא להיכלל ברפורמת הכיתה?

<טליה פרידמן: הכיתות שלנו הן כיתות של 40 תלמידים.

<טליה פרידמן: כל ההורים שנמצאים בתוך בתי הספר מאוד מעוניינים שהכיתות תהיינה יותר קטנות, הילדים ילמדו ברווחה.

יעקב מרגי: כן, אבל אנחנו כרגע באילוץ ושולחים 30 ילד.

<טליה פרידמן: אותם 75 ילדים האלה הולכים לקבל תנאים הרבה הרבה יותר טובים מאשר כל הילדים בעיר חולון ואנחנו אומרים את זה בצורה חד משמעית.

<טליה פרידמן: ישנם 25 שלא כל-כך אוהבים את הרעיון וישנם 50 שם שמאוד אוהבים את הרעיון.

<טליה פרידמן: משרד החינוך היה והתלהב מאוד ואמר שהלוואי וכל הרשויות היו בונות בדרך הזאת ויכולים לבוא ממשרד החינוך ולהעיד.

<טליה פרידמן: הכל ייבנה.

<טליה פרידמן: אגב, לגבי אותה ספרייה שאמרו על הספרים, זה לא מדויק, אבל אני לא אכנס לזה.

<טליה פרידמן: היתה תוכנית בשכונה לבנות מספר בתי ספר מספיק בדיוק למספר התלמידים על-פי הפרוגרמה שהיתה, של 40 תלמידים בשכבת גיר.

<ליאורה יהושע: יש גם אמירה של מפקחת היסודי.

<נעה צפליצקי: אפשר לקבל רשות דיבור?

<נעה צפליצקי: כולם מתפרצים.

יעקב מרגי: לא, את היחידה שהתפרצת.

<נעה צפליצקי: שמי נעה צפליצקי, אני חברת מועצה, אני 36 שנה בחינוך בחולון, יושבת ראש הוועדה לקידום מעמד הילד.

<נעה צפליצקי: קודם כל, לגבי ח' 300.

<נעה צפליצקי: היתה תוכנית אב לחינוך ב-2008.

<נעה צפליצקי: היא מפורסמת, אפשר לקרוא והצפי של האוכלוסייה ב-ח' 300 קרית פנחס אילון היה ידוע מראש וכבר אז היו אנשים בחינוך, במשרד החינוך, שראו את הבעיה ואת הצפי של גידול באוכלוסייה ויכלו להיערך מבעוד מועד לגבי בית ספר נוסף.

<נעה צפליצקי: יותר מזה, שאם מדובר רק בשנה אחת לגבי שלוש כיתות א' ואני לא רוצה להרחיב בחוויה של ילד שהולך בפעם הראשונה לכיתה א' והוא צריך ללכת בעצם למדיטק והמדיטק אין לי שום דבר נגדו, זאת ספרייה נהדרת ויכולה לשמש בנושאים אחרים.

<נעה צפליצקי: לגבי ילד שעולה לכיתה א' ובמיקום של המדיטק, יש בעיה.

<נעה צפליצקי: זה לא נכון, זה תקציב שהושקע, אבל הושקע לא נכון, פשוט לא נכון.

<נעה צפליצקי: לגבי גני הילדים.

<נעה צפליצקי: אין בעיה תקציבית.

<נעה צפליצקי: כחברת מועצה אני יודעת – אישרנו תקציב מתחילת השנה שעברה ונכון, מ-2015 יש שיפוצים בגני הילדים, יש היערכות אחרת ממה שהיתה קודם.

<נעה צפליצקי: יש הזנחה של שנים בגנים האלה ונכון, יש היום בעיה לשפץ עם כל הגנים החדשים ועם הרפורמה החדשה ועדיין יש גנים שדורשים טיפול אחר.

<נעה צפליצקי: אני יודעת שיש רצון מצוין, אין בעיה של תקציב.

<נעה צפליצקי: לדעתי, כמו שאני רואה את זה, יש בעיה של כוח אדם וצריך להיערך אחרת.

<נעה צפליצקי: צריך פשוט להיערך אחרת.

יעקב מרגי: את חברת מועצת עיריית חולון?

<נעה צפליצקי: כן.

יעקב מרגי: קואליציה?

יעקב מרגי: אופוזיציה?

<נעה צפליצקי: לשם זה, אני איש חינוך.

<נעה צפליצקי: אני באה מהחינוך.

יעקב מרגי: ובכל-זאת?

<נעה צפליצקי: אופוזיציה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: בכל-זאת, גם אופוזיציה ושמרת על עמדה מאוזנת, כל הכבוד.

<נעה צפליצקי: עוד משהו קטן שרציתי להגיד בנושא הראשון, שלא עלה פה בכלל.

<נעה צפליצקי: אני ניהלתי בית ספר, הייתי בחינוך, ראיתי את חלקת אלוהים הקטנה שלי, לא פחות התעסקתי בנושא של ילדים בגנים וילדים בין אפס לשלוש.

<נעה צפליצקי: פתאום אני נחשפתי למידע שילדים בגיל שבין אפס לשלוש, אין גן שיקומי בחולון.

<נעה צפליצקי: ילדים עם בלוני חמצן, ילדים על סף פיגור ועם כל מיני מוגבלויות אחרות, נוסעים למודיעין, נוסעים לראשון לציון, נוסעים לנס ציונה.

<נעה צפליצקי: איך זה יכול להיות?

<רותי יצקן: א' אמור להיפתח.

<נעה צפליצקי: כן, אני יודעת.

<נעה צפליצקי: רותי, אני מעלה דברים באמת ברמה של חולון שאני חושבת גם ברמה ארצית שלא יכול להיות שילד בגיל בין אפס לשלוש, עם בלון חמצן שבקושי נושם, ייסע מחוץ לעירו.

<אלון שגב: רק שאלה קטנה בקשר למדיטק.

יעקב מרגי: פתרת את הבעיות שלך, עכשיו גם בעניין המדיטק?

<אלון שגב: זו שאלה עקרונית.

יעקב מרגי: בבקשה.

<אלון שגב: האבא הנחמד הזה, הילדה שלו עולה לכיתה א'.

<אלון שגב: אין מקום בבית הספר בחולון.

<אלון שגב: למה הוא הולך למדיטק ואנחנו מחוץ לעיר?

<אלון שגב: למה אנחנו לא הולכים למדיטק?

<אלון שגב: אז כשרוצים לפתור בעיות – פותרים בעיות.

יעקב מרגי: שמעתי.

<יהודית בר און: אני מבקשת להתייחס.

יעקב מרגי: בבקשה, תציגי את עצמך.

<יהודית בר און: יהודית בר און, מנהלת האגף לחינוך יסודי, מינהל החינוך, חולון.

<יהודית בר און: הסיטואציה הזו נוצרה בגלל שינוי תקן מספר הילדים בכיתה, כמו שציינה ראש המינהל, מ-40 ילדים ל-34 ילדים.

<יהודית בר און: מתוך רצון לתת לקהילה מענה באזור הטבעי שלה, בשכונה שלה, לכן חיפשנו מקומות בתוך קריית אילון.

<יהודית בר און: כרגע בקריית אילון יש שלושה בתי ספר כך שאנחנו מאיישים את בית הספר השלישי, אבל בשנה הקונקרטית, נותנים את המענה בתוך המדיטק.

<יהודית בר און: יש 50 הורים שמאוד שבעי רצון מהתהליך יש פה נציגות של 25 הורים שמגיעים מהאזור שייכות של בית ספר שמיר.

יעקב מרגי: נראה כאילו שאני לא מקשיב, אבל אני חושב שכבר אמרו את הדברים הללו.

<יהודית בר און: אני רק רוצה לומר על 50 הורים שבנינו אתם צוות היגוי.

<יהודית בר און: הם יושבים חושבים וחולמים איתנו את בית הספר, משתפים פעולה.

<יהודית בר און: היו לנו כבר שישה או שבעה מפגשים שהם בונים יחד איתנו את התפישה החינוכית, עם איזה שהיא אג'נדה שלנו.

<יהודית בר און: כמו כן ובנוסף, אנחנו גם לוקחים את כל הילדים לתוכנית רצפים.

<יהודית בר און: הזמנו את כלל הילדים, זה לא 75, זה כבר יותר, אבל הזמנו את כלל הילדים למפגשי רצפים.

<יהודית בר און: אני רוצה לומר לך שהילדים מאושרים, שמחים, פעילים.

<יהודית בר און: הכירו אחד את השני.

<יהודית בר און: גם אם הם מגיעים מאיזה שהוא גן בודד, הם מאושרים מהתהליך ורואים את הפוטנציאל במקום המיוחד.

<יהודית בר און: המקום הזה גם מאפשר לנו תפישת חינוך אחרת.

<יהודית בר און: מודל עירוני בחולון זה School in the city למידה במרחב העירוני, כך שבתפישה שלנו, הילדים לא ילמדו רק בכיתה, אלא ילמדו קריאה בתוך הספרייה האמתית, על הכריות בספרייה עם ספרים אמתיים, ילמדו מדעים בספריית החומרים שבקומה השלישית, ילמדו אמנות במוזיאון העיצוב.

יעקב מרגי: זו פריבילגיה שניתנה רק להם?

<יהודית בר און: במקרה הזה, זה מאפשר בקלות רב ולגבי שיעורי ספורט, אגב אין שם קאנטרי קלאב, יש שם איזה מתנ"ס, אבל הם לא יעברו את הכביש למתנ"ס שממול, הם יהיו במתחם בתוך המדיטק, אבל ימי שיא מיוחדים יהיו במתנ"ס שמול המקום הזה.

<יהודית בר און: כמובן יחצו את הכביש עם אנשי צוות ועם מורים.

יעקב מרגי: אבל בשגרה, הם לא יצטרכו לצאת לשום פעילות סמך?

<יהודית בר און: מה פתאום?

<יהודית בר און: יש מורי ספורט, יש מנהלת בית ספר.

<יהודית בר און: אלא אם נעשה ימי שיא, אחת לכמה זמן, עם מורים.

יעקב מרגי: הבנתי את ההגדרה של ימי שיא, יכול לקרות פעם, פעמיים בשנה, באיזה אירוע מיוחד.

<יהודית בר און: במענה כל הפונקציות של בית הספר.

יעקב מרגי: אוקיי, תודה.

יעקב מרגי: אתה רצית רשות דיבור, בבקשה.

<שלומי פינצי: אני דווקא רוצה לדבר.

יעקב מרגי: מי הדובר?

<שלומי פינצי: שמי שלומי פינצי.

<שלומי פינצי: אני אבא של אחת הילדות שלא הלכו לגן בנושא התברואה בגנים.

<שלומי פינצי: אנחנו ההורים שלא שלחו את הילדה שדיברו פה שלקחו את האחריות על דעת עצמם.

יעקב מרגי: אחריות כבדה, אתה עלול להיות מוזמן לשימוע משפטי של העירייה.

<שלומי פינצי: אני אעמוד בזה ברצון רב.

יעקב מרגי: למה לא שלחת את הילדה?

<שלומי פינצי: אני אסביר.

<שלומי פינצי: כשאני נכנס למסעדה ואומרים לי שבמסעדה יש מפגע תברואתי, אני לא אוכל שם.

<שלומי פינצי: כשמגיע משרד הבריאות למסעדה ומוצא בה ליקויים, הוא סוגר את המסעדה.

<שלומי פינצי: כשמוצא משרד הבריאות ליקויים בגן - - -

יעקב מרגי: שלומי, אני רוצה לעזור לך.

יעקב מרגי: קח אוויר בבקשה, תקשיב.

יעקב מרגי: אתה יוצא מהנחות יסוד לכאורה אם הן נכונות, אתה צודק במאה אחוז.

יעקב מרגי: לכן חידדתי את השאלה מול משרד הבריאות ושאלתי וחידדתי ושאלתי שוב, לא נמצא גן ילדים שמסכן את הילדים בחולון.

יעקב מרגי: אם היא לא אמרה לי נכון, תתקן אותי.

<שלומי פינצי: יש לנו דו"חות.

יעקב מרגי: תן לי רגע, שלומי, אני אתן לך להשלים.

יעקב מרגי: בינתיים קח אוויר, אני עוזר לך.

יעקב מרגי: פעם הייתי בצד שלך, אני מזדהה ומבין.

יעקב מרגי: משרד הבריאות אמר במפורש, לא נמצא גן ילדים שמסכן בריאותית ילד כזה או אחר בחולון, לכן גם לא הוצא אף צו סגירה.

יעקב מרגי: והיא טרחה ואמרה, והיא לא אמרה את זה סתם – משרד הבריאות אמון קודם כל על בריאות הציבור והיא אמרה את זה במפורש.

יעקב מרגי: אתה בא ואומר לי עכשיו – אם יש מסעדה שיש בה מפגע תברואתי, אני לא אוכל שם.

יעקב מרגי: ודאי, מסכים אתך, אבל זה לא המצב.

יעקב מרגי: עכשיו תמשיך, בבקשה.

<שלומי פינצי: קודם כל, זה כן המצב.

<שלומי פינצי: כי הרבה מהילדים היו חוזרים לנו עם מפגעים בריאותיים.

<שלומי פינצי: היא לא מרגישה את זה, אנחנו הרגשנו את זה, כהורים.

<שלומי פינצי: הילדים מקבלים שלשולים, מקבלים הקאות, מקבלים עקיצות, חוזרים עם כל מיני תופעות שאנחנו לא יודעים להסביר אותם וזה כל ההורים בכל המתחם הזה של הגנים.

<שלומי פינצי: במקרה שלנו, היה שם דו"ח של משרד הבריאות שגילה ליקויים בריאותיים בכן.

<שלומי פינצי: אז מה, אני ממציא את זה?

<שלומי פינצי: יש לנו את הדו"ח של משרד הבריאות.

<שלומי פינצי: סתם באתי עם הדו"ח?

<שלומי פינצי: מי נתן את הדו"ח?

<שלומי פינצי: זה אתם נתתם את הדו"ח.

<שלומי פינצי: אני לא המצאתי את הדו"ח.

יעקב מרגי: תקשיב, אפרופו עקיצות, אני יכול לעשות דוקטורט.

יעקב מרגי: אני מאלה, יושב בין 100 איש במקומות מסוימים, היחיד שיוצא נעקץ משם זה אני ואצלי כל עקיצה היא משמעותית.

יעקב מרגי: בשבת בסך-הכל הלכתי להגיד שלום למישהו, התחרטתי, הרגל עקוצה לחלוטין.

יעקב מרגי: אבל זה לא אומר כלום.

יעקב מרגי: מפגע תברואתי, יש כלים למשרד הבריאות, בהגדרה.

<שלומי פינצי: אבל הוציאו דו"ח על הגנים, זה הם הוציאו את הדו"ח, לא אני.

יעקב מרגי: הם ייחסו את השלשולים של הילדה שלך לאותו מפגע?

<שלומי פינצי: מדובר על גן, במקרה הספציפי של הגן שלנו, משנת 2013, יש הבטחה של ראש העיר שהגן הזה ישופץ והוא לא שופץ מאז שנת 2013.

<שלומי פינצי: ההזנחה שם של הגן זה שנים.

<שלומי פינצי: החול הזה לא הוחלף ולא טופל.

יעקב מרגי: זה אותו גן שגב' פור שלחה לי לגביו 80 מכתבים?

<שלומי פינצי: לא.

<שלומי פינצי: יש בחולון 86 גנים שמשרד הבריאות מצא בהם ליקויים בריאותיים.

<שלומי פינצי: משרד הבריאות לא מפרט לנו מה הליקויים הבריאותיים, אבל כהורה ששומע שיש דו"ח של משרד הבריאות שאומר שנמצאו ליקויים בריאותיים, אני אומר שבריאות ילדיי קודמת.

יעקב מרגי: תודה רבה, תודה.

<ליאורה פור: סליחה, בעניין של משרד הבריאות, אני מבקשת להוסיף.

יעקב מרגי: גב' פור?

<ליאורה פור: כן, נעים מוד.

יעקב מרגי: תיארתי לעצמי שזו את.

יעקב מרגי: ראיתי את הקלסרים ואת אקטיבית.

יעקב מרגי: בבקשה, תדברי.

<ליאורה פור: קודם כל, יש לי רק תודות להגיד למשרד הבריאות שאכן שמע והגיע וישב עם ראש העירייה, באמת שאפו, על ההתנהלות שלכם.

יעקב מרגי: מילה טובה לעיריית חולון, כלום?

<ליאורה פור: כרגע, לא.

יעקב מרגי: בואו נראה בהמשך.

<ליאורה פור: בעניין גני הילדים, יש גנים שכן נאמר על-ידי משרד הבריאות שהוא לא ראוי להיות גן.

<ליאורה פור: למה את אומרת שאין?

<ליאורה פור: למה את אומרת לו אין?

<ליאורה פור: יש לי כאן נייר מ-2014.

יעקב מרגי: את לא שואלת אותה שאלות, גברת, את מדברת אתי ולפרוטוקול.

<ליאורה פור: אוקיי, לפרוטוקול.

<ליאורה פור: יש לי כאן דו"ח ממאי 2014 והם כותבים – מכתבנו מיום אוקטובר 2013, זה מופנה ליוני רובינשטיין, שהיה לפני אילן קומה.

<ליאורה פור: והם כותבים שם – טרם תוקנו חלק מהליקויים ממכתבנו שבסימוכין.

<ליאורה פור: ואנחנו ב-2016, מישהו מוכן להגיד לי לגבי גן נורית, מה איתו?

<ליאורה פור: אני עד היום מקבלת תלונות.

יעקב מרגי: אם יש לכם בעיה של תקשורת, אני מוכן לתווך ביניכם שתדברו בחולון.

יעקב מרגי: תציגי לי את הבעיה, למה את פונה אליהם?

<נורית ליסמן: גן נורית שופץ וטופל, הגן מסודר.

<ליאורה פור: מתי?

<אילן קומה: ב-2014.

<אילן קומה: לפני שנכסתי לתפקיד.

<אילן קומה: יש לי תמונות שלו.

יעקב מרגי: זה כבר לא מ-2013 לא שופץ?

<אילן קומה: הוא שופץ בקיץ 2014, קצת לפני כניסתי לתפקיד.

יעקב מרגי: מה מצבו היום, מ-2014?

<אילן קומה: בסדר.

<אילן קומה: יש טיפול שוטף שצריך להמשיך ולתקן בו, אבל זה כמו כל גן אחר בעיר שנמצא יחסית במצב טוב.

<ליאורה פור: יש לי התכתבות עם אימא שעד היום הגן לא ראוי להיות גן.

יעקב מרגי: גב' פור, אני מציע לך, אני רואה שאת לקחת את הנושא הזה ובאמת לוקחת את זה, כך עולה מהמכתבים שלך.

יעקב מרגי: תלכי גם לראות במו עינייך, מותר לך.

<ליאורה פור: הלכנו, מה זאת אומרת?

יעקב מרגי: את אומרת יש לי פנייה, לא ראית במו עינייך?

<ליאורה פור: יש תמונות וצילומי וידיאו.

<ליאורה פור: יש צילומי וידיאו, אני מוכנה להראות פה אם יש פה מקרן שיראה מה קורה בגן ילדים.

יעקב מרגי: היית צריכה לבקש את זה מראש.

<ליאורה פור: אני אלמד איך מתנהלים בכנסת.

יעקב מרגי: אוקיי.

<ליאורה פור: יש את נושא של תקציב חול לגנים.

<ליאורה פור: יש תקנה במשרד החינוך שאומרת שהרשות צריכה להחליף את החול בגנים פעמיים בשנה.

<ליאורה פור: זה לא קורה בעיריית חולון ויש לי עדות מעובד שהיה בחברת שחר, אמר לי – בעיריית חולון רק מוסיפים חול, על החול הישן.

יעקב מרגי: אגלה לך סוד, כך זה כמעט בכל הרשויות.

<ליאורה פור: לא, זה לא נכון.

<רויטל לן כהן: סליחה, כחברת מועצה בכפר סבא, אני מבטיחה לך שאנחנו מחליפים.

יעקב מרגי: את יכולה לחתום לי שאת מחליפה בכל הגנים ואת כל החול?

<רויטל לן כהן: בוודאי.

<רויטל לן כהן: אני יכולה להראות לך אפילו תמונות שהורים שלחו לי.

יעקב מרגי: אני שמח שהשאיפות שלנו מעיריית חולון הן שאיפות אופטימליות, בסדר, כך צריך להיות.

יעקב מרגי: אני לא בא בטענות.

<ליאורה פור: אבל אדוני, הבעיה עם החול, צריך להבין, היא לא רק בתחלואה.

<ליאורה פור: החול, יש לו גם מטרה להיות בעצם מגן מפני פגיעות.

<ליאורה פור: הוא נמצא בעצם מתחת למתקנים וצריך להיות גובה של לפחות 30 ס"מ חול רך מתחת למתקן.

<ליאורה פור: חול שלא מחליפים אותו לפחות פעמיים בשנה, לא עובר מכון תקנים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: עיריית חולון עומדת בתקנים של ארגזי החול?

<ליאורה יהושע: מדי קיץ עיריית חולון מסננת את כל החול ומוסיפה במקומות שצריך להוסיף את ה- 30 ס"מ.

יעקב מרגי: שמה לב להבדל במינוחים?

יעקב מרגי: קודם כל, מסננת זו חובתה.

<קריאה: ומרססת.

<ליאורה יהושע: ומרססת את כל הצמחים מסביב.

<ליאורה יהושע: אנחנו בעד חולות בתוך הגנים.

<ליאורה יהושע: דיברתי אתך מקודם על תפישה חינוכית.

<ליאורה יהושע: אנחנו רוצים חול, אנחנו לא רוצים גנים סטריליים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: משפט סיכום, בבקשה.

<ליאורה פור: סליחה, אני מבקשת מאוד, אם יש אפשרות ואני פועלת לנושא הזה, להביא לכאן את העובדים מחברת שחר, הם יהיו מוכנים להעיד על ההתנהלות של עיריית חולון בנושא הזה, של תחזוקת גני הילדים.

<ליאורה פור: יש דו"ח של מבקר העירייה ועד היום לא טופלו הליקויים.

יעקב מרגי: תודה.

<ליאורה פור: מבקר העירייה רושם דו"ח, אז מה עושים עם זה?

<ליאורה פור: מנערים את האבק.

<אילן קומה: מאוד חשוב לענות לכם.

יעקב מרגי: לא.

<אילן קומה: כי החברה הזאת הפסידה את המכרז.

יעקב מרגי: אתה יודע כמה קדנציות אני בכנסת?

<אילן קומה: לא.

יעקב מרגי: זו קדנציה חמישית.

יעקב מרגי: כששואלים אותי מה שלומך, אני אומר – ברוך השם.

יעקב מרגי: וכששואלים אותי – מה נשמע?

יעקב מרגי: אני אומר – תלוי איפה אני שם את האוזן.

יעקב מרגי: הבנת?

יעקב מרגי: למה אתה קופץ?

יעקב מרגי: מיותר.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: משפט סיכום.

<רויטל לן כהן: עוד משפט אחד קטן, בבקשה.

יעקב מרגי: בבקשה.

<רויטל לן כהן: יש 270 גנים בעיריית חולון, התקציב של עיריית חולון לחול בגנים – 30,000 ש"ח.

<רויטל לן כהן: תעשה את החשבון ותראה אם יש כאן החלפת חול.

<רויטל לן כהן: אין כאן החלפת חול, חד משמעית.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: כן, אבנר, בבקשה.

<אבנר עורקבי: יושב ראש ארגון אהב"ה.

<אבנר עורקבי: שמתי לב על הדיון פה, הדיון היה מאוד פורה.

<אבנר עורקבי: אני מוחה בפניך על שנתת מעט זמן לחינוך המיוחד.

<אבנר עורקבי: אני מאוד מודה לך, זה לא טוב מה שעשית עכשיו.

יעקב מרגי: אני מקבל את הביקורת שלך, אבל היית צריך - - -

<אבנר עורקבי: אני יותר לא מתווכח אתך.

יעקב מרגי: רגע, אבנר, תשמע את הסיכום, אולי הסיכום ירצה אותך.

<אבנר עורקבי: לא ירצה אותי כי אני רציתי - - -

יעקב מרגי: התכלית זה הדיבור?

<אבנר עורקבי: אני רוצה דיון ממצה בנושא של החינוך המיוחד.

<אבנר עורקבי: בשביל זה אני ישבתי שעה שלמה, שעה שלמה ושמעתי את ההורים כועסים עלי.

<אבנר עורקבי: לא הולך בצורה כזו.

יעקב מרגי: רגע, תקשיב.

יעקב מרגי: מאחר ואצלי התכלית זה לא הדברת, והתוצאות, אם בסיכום משהו לא יספק אותך, תוכל להרים יד לדרוש משהו, נראה אם זה נכון או לא נכון.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני נאלץ לסיים את הדיון.

<רויטל לן כהן: אדוני, עוד דבר שהיה בנושאים ולא דיברנו.

יעקב מרגי: רויטל, לא.

יעקב מרגי: משרד המשפטים, בבקשה.

<אמיתי שוחט: שלום.

<אמיתי שוחט: אמיתי, נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.

<אמיתי שוחט: אז קודם כל, אני רוצה להגיד לעיריית חולון, קודם כל, באמת 300 ילדים משולבים זה הרבה ובאמת כל הכבוד לכם.

<קריאה: 60 בגנים.

<אמיתי שוחט: אתם מדברים על ארגו מחדש במערכת החינוך ובניית בתי ספר, אז באמת - - -

<רויטל לן כהן: תשאלו את ההורים אם הם מרוצים מהשילוב הזה או סובלים ממנו.

<אמיתי שוחט: רויטל, נכון, זה קיים, השאלה, על זה אפשר לדבר אחר-כך.

<אמיתי שוחט: אבל זה באמת משהו שלא מובן מאליו, אני באמת רוצה להגיד כל הכבוד על זה ואני מציע שאם מדברים על ארגון מחדש וכו', יש לנו כאן מקרים של הורים ואני מבין איך עובד משרד החינוך מבחינת מחוזות ואיגום משאבים וכו' ובאמת יש אילוצים, אבל אני פונה אליכם, תרימו את הכפפה, מדברים על חדשנות בעיר הילדים, תראו איך אתם קולטים את הילדים האלו, כדי שאף ילד לא יצטרך לנסוע מחולון להרצלייה.

<רויטל לן כהן: יש נושא בסדר היום שלא דיברנו עליו.

<אבנר עורקבי: ברמת-גן אין בית ספר לאוטיסטים.

<אבנר עורקבי: ראש העיר התחיל לבנות בית ספר לאוטיסטים.

יעקב מרגי: אבנר, תודה.

<רויטל לן כהן: בסדר היום יש נושא של סייעות ולא אמרנו עליו אפילו מילה.

<רויטל לן כהן: אני רוצה להגיד משפט על הנושא הזה של הסייעות.

יעקב מרגי: תאמרי משפט, אבל משפט אחד.

<רויטל לן כהן: למרות שהיה שינוי בהסכם הקיבוצי והסייעות המשלבות צריכות להיות עובדות של הרשות המקומית, ממשיכים להעסיק אותם דרך חברת מוסדות שהיא חברת בת, פוגעים בזכויות שלהן, מרחיקים אותן מההורים.

<רויטל לן כהן: עדיין אוסרים על קשר בין הורים וסייעת, לא נותנים לעשות שילוב מיטבי עם סייעות איכותיות, מפחידים אותם ומאיימים עליהם שאם ידברו עם ההורים – יפטרו אותן.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני מבקש לקבל פנייה פרטנית בנושא הזה, יהיה דיון בנפרד.

<רויטל לן כהן: שלחתי אליך המון ואני אשלח שוב.

יעקב מרגי: פרטני, תודה.

יעקב מרגי: הוועדה מודה לחבר הכנסת המציע ולכל מי שהשתתף בדיון.

יעקב מרגי: הוועדה מודה לעיריית חולון על היערכותה לדיון, זה מרשים עם כל בעלי התפקידים.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך ולעיריית חולון להיכנס לתוכנית עבודה שכבר בשנת הלימודים תשע"ז יינתן מענה לילדים שאובחנו בספקטרום האוטיסטי בתפקוד נמוך, שהמסגרות שלהם יהיו בתחום העירייה ולא ייאלצו להסיעם לערים סמוכות.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת לעיריית חולון להכין תוכנית שיפוץ כללית לכלל הגנים הסובלים מבעיות תחזוקה, הדורשים התערבות, ולעשות הכל על-מנת ששנת הלימודים תשע"ז תיפתח לאחר טיפול בכל הבעיות התחזוקתיות.

יעקב מרגי: הוועדה מודה לעיריית חולון על היערכותה לפתיחת שנת הלימודים תשע"ז לגבי המחסור בכיתות ב-ח' 300 וההעירכות בתחום המדיטק.

יעקב מרגי: יחד עם זאת, קוראת הוועדה לעיריית חולון להיות קשובים להורים שהופנו למדיטק ואינם שבעי רצון, להשתדל לבוא לקראתם ולתת להם מענה כבר בתחילת הלימודים תשע"ז.

יעקב מרגי: תודה רבה, הדיון הסתיים.