הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 20, פרוטוקול מספר 133, 2016-12-27 09:30

עאידה תומא סלימאן: בוקר טוב, אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הוועדה לקידום מעמד האשה ולשוויון מגדרי.

עאידה תומא סלימאן: היום 27 בדצמבר 2016.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו היום מציגים את הניתוח המגדרי של התקציב של משרד המשפטים.

עאידה תומא סלימאן: כמובן, אני מודה מאד ששרת המשפטים, חברת הכנסת איילת שקד, שכיבדה אותנו בנוכחותה – היא אתנו היום, וכמובן מנכ"לית משרד המשפטים, אמי פלמור, וגם כן השופט מיכאל שפיצר, מנהל בתי המשפט.

עאידה תומא סלימאן: תמיד אמרתי - קודם כל – זאת לא פעם ראשונה שהמנכ"לית נמצאת אתנו בישיבה, וגם השופט נכח בוועדות.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאנחנו מקבלים יחס די מכובד, כמו שמתאים ליחס ממשרד ממשלתי לוועדה בכנסת, שדנה ועוקבת אחר מה שקורה במשרד.

עאידה תומא סלימאן: הרבה פעמים אנחנו התפעלנו מהמצב הקיים, במיוחד כאשר היתה לנו הצגת כל הנושא של ייצוג הולם בתוך המשרד, איפה שרשמתם לעצמכם הצלחה מכובדת.

עאידה תומא סלימאן: אני זוכרת שבזמנו הצעתי שהמשרד בעניין הזה יהווה דוגמה לשאר משרדי הממשלה, ולבדוק מה בדיוק קרה ואיך הגעתם לתוצאות האלה – אולי זה יוביל אותנו למצב טוב יותר במשרדים אחרים.

עאידה תומא סלימאן: אתן לכבוד השרה לפתוח, ואני שוב מברכת על נוכחותך.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, גברתי.

איילת שקד: תודה רבה.

איילת שקד: ראשית, משרד המשפטים ומערכת בתי המשפט בעצם מנוהלים על-ידי נשים: נשיאת בית המשפט העליון, שעמדת בראש הרשות השופטת, אני כשרת משפטים ואמי כמנכ"לית, אז זה כבר טוב, גם בדרגים הכי גבוהים שיש, ותכף כשנעבור על המצגת, תראו שגם בשדרת הניהול העליונה והבינונית יש אחוז גבוה מאוד של נשים.

איילת שקד: מתחילת הקדנציה הוועדה לבחירת שופטים בראשותי מינתה 150 שופטים – 77 שופטות ו-73 שופטים.

איילת שקד: אגב, לא שמנו לב כשבחרנו – אנחנו לא סופרים, אבל ככה זה יצא, ובכלל בכל המערכת – השופט שפיצר יכול לספר – שיש, אם איני טועה, 51% נשים בקרב השופטות.

איילת שקד: בשבועיים האחרונים השבענו גם שתי שופטות בנות העדה האתיופית.

איילת שקד: היה לנו חשוב לשלב את בני העדה האתיופית במערכת המשפט.

איילת שקד: כשנכנסתי לתפקיד, ראינו שאין שופטים יוצאי אתיופיה, וחברי הוועדה כולה נרתמו למשימה, איתרו מועמדים ומועמדות טובים וטובות, ושתי מועמדות עברו את הקורס, והן מונו.

איילת שקד: אני גם פועלת יחד עם חבר הכנסת אוסאמה סעדי, שיושב כאן, למנות קאדית פעם ראשונה.

אוסאמה סעדי: גם היושבת-ראש מקדמת את זה.

איילת שקד: נכון, גם היא עוזרת לנו.

איילת שקד: דיברתי עם הנהלת בתי הדין השרעיים, ואני מאוד מקווה שעד מרס נצליח לעמוד במשימה הזאת.

איילת שקד: גם כקאדיות ניגשו עורכות דין מאוד מוכשרות.

איילת שקד: הבנתי שיש קאדיות ברשות הפלסטינית, יש בירדן; אין סיבה שלא יהיה במדינת ישראל.

איילת שקד: 68% מעובדי משרד המשפטים הם נשים.

אוסאמה סעדי: מה אחוז השופטים מתוך החברה הערבית, שהתמנו, מה-150?

איילת שקד: אני לא יודעת, אבל מינינו הרבה.

איילת שקד: גם קידמנו הרבה מאוד למחוזי, אבל יש לי משהו חשוב מאוד לומר לכם – שבמחוזי אין אף שופטת ערבייה; יש המון שופטים ערבים, אבל אין שופטת ערבייה.

איילת שקד: זה דורש מכם, חברים, שיותר ויותר נשים ערביות ייגשו למשרות שפיטה לשלום כדי שנוכל לקדם את הטובות ביותר למחוזי.

איילת שקד: יש המון שופטים ערבים מצוינים במחוזי אבל אין אף שופטת, אז זו משימה.

עאידה תומא סלימאן: בפעם האחרונה התמודדו שתיים, אם איני טועה, למחוזי.

אוסאמה סעדי: אבל גם בבית המשפט המחוזי בירושלים, לצערי, כמה שנים שאין שופט ערבי.

אוסאמה סעדי: היה.

איילת שקד: אבל צריך לעבוד גם על שופטות.

איילת שקד: לקחת לתשומת לבכם.

איילת שקד: 62% מהמנהלים הבכירים במשרד המשפטים הם נשים, ו-63% מהמנהלים בדרג נמוך יותר הם מנהלות.

איילת שקד: העובדה שיש פערים מאוד גדולים בשכר במשק, לפי הנתונים שהגיעו אליי, הפערים בשכר הם 33% בין גברים לנשים, אז אני ממש גאה, אמי, שאנחנו יכולות לומר שמשרד המשפטים, הפער הוא 2% בלבד.

איילת שקד: כמובן, זה ביחס לכל המשק – גם למגזר הפרטי וגם למגזר הציבורי.

איילת שקד: זה פער מאוד קטן, שמעיד כמעט על שוויון בשכר.

איילת שקד: אני חושבת שזו מגמה מאוד ברוכה.

איילת שקד: הלוואי שכל המגזר הציבורי יעמוד בה, וגם המגזר הפרטי – אני יכולה לומר לכם שאני הייתי במגזר הפרטי.

איילת שקד: עבדתי בסביבה גברית, בחברת הייטק.

איילת שקד: היו בסך הכול 13% נשים, איפה שעבדתי, ובוודאי בהייטק היו פערים בין גברים לנשים.

איילת שקד: אז במגזר הציבורי יש פחות, אבל כמובן, שעות נוספות ודברים כאלה יוצרים את הפער.

איילת שקד: אמי יכולה אחר כך להרחיב – בגלל שאנחנו מאפשרים גם לעבוד מהבית, אני חושבת שהמשרד הצליח לצמצם משמעותית את הפער, ואני יכולה לומר שאני מאוד גאה בשני האחוזים הללו.

איילת שקד: נעבור למצגת.

איילת שקד: תקציב משרד המשפטים עומד על 0.9 מיליארד בשכר ועוד 1 מיליארד בקניות.

איילת שקד: יש פה פירוט, איך מתחלק תקציב הקניות – פחות מעניין.

איילת שקד: נעבור הלאה.

איילת שקד: כפי שאמרתי, הפער במשק עומד על 33%, ובמשרד המשפטים ב-2015 עמד על 4%, ועכשיו על 2% בלבד.

מיכל רוזין: קניית שירותים?

איילת שקד: כולל הסנגוריה, הייעוץ המשפטי, מחשוב.

איילת שקד: כל מה שאינו שכר.

מיכל רוזין: גם עשיתם פילוח?

איילת שקד: כן.

עאידה תומא סלימאן: הניתוח הוא לא ל-100%?

עאידה תומא סלימאן: ניתוח מגדרי הכוונה, נעשה ל-100% מהתקציב הכללי של המשרד?

<אמי פלמור: כן, חוץ מ-550 מיליון של חשמל, דברים מהסוג הזה.

עאידה תומא סלימאן: כן.

איילת שקד: תעבור לשקף הבא.

איילת שקד: זה שקף מעניין, כי רואים פה שדווקא בתפקידים האולי הכי רציניים, פרקליטים וחוזי אישי בכירים, השכר של הנשים גבוה יותר.

איילת שקד: מה שמסומן באדום מראה את התפקידים שהשכר הוא יותר גבוה – מהנדסים, שיש לנו מעט, פרקליטים וכלכלנים נבחרים.

איילת שקד: דווקא במשרות- - - חוזי בכירים, שדווקא במשרות הבכירות השכר של הנשים גבוה יותר.

איילת שקד: נעבור הלאה.

איילת שקד: זה מראה את שכר כלל עובדי משרד המשפטים.

איילת שקד: כמות העובדים – נכון ל-2015 – שוב, 2016 זה אפילו השתפר – אחוזים: 68% נשים, ותראו את השכר – יש הבדל של 4%, אבל סך הכול, יחסית למקומות אחרים, זה פער קטן.

איילת שקד: שקף הבא – התפלגות מגדרית במקצועות משרד המשפטים.

איילת שקד: כלל עובדי משרד המשפטים - מנהלים, בעלי כפיפים, עובדים במקצועות הלבה.

איילת שקד: הנשים הן, לפי האחוזים, נמצאות בכל מקצועות הלבה.

איילת שקד: אני יכולה לספר סיפור אישי עליי: כשאני הייתי בצבא, הייתי מש"קית חינוך.

איילת שקד: נורא נהניתי בתפקיד, אבל כל הזמן הפריע לי שאני לא במקצוע הלבה.

איילת שקד: אמרתי שכשאצא לאזרחות, אשתלב במקצועות לבה.

איילת שקד: לכן למדתי הנדסת מחשבים – אמרתי:

איילת שקד: אעבוד בחברת הייטק ולא בכוח אדם.

איילת שקד: רואים פה שנשים נמצאות בכל מקצועות הלבה.

איילת שקד: גם אחוז המנהלים הבכירים – אחוז גבוה מאוד של מנהלות בכירות.

איילת שקד: ניתוח תקציב במיקור חוץ.

איילת שקד: שוב רואים את השכר, יחסית למספר העובדים – פחות או יותר על אותם אחוזים, על אותו פער.

איילת שקד: ניתוח הוצאות שכר טרחה.

מיכל רוזין: כמה בהשוואה בוגרי אקדמיה יש חלוקה בין גברים לנשים במקצוע, כלומר כמה מסיימים לימודי משפטים ועושים את הבחינה של לשכת עורכי הדין בחלוקה בין גברים לנשים באופן כללי?

מיכל רוזין: כי אם למשל נמצא שיש 20-80, פה יש יתרון לנשים.

מיכל רוזין: אם נמצא שיש 40-60 או 50-50, נראה שיש פה פחות.

מיכל רוזין: חשוב מאוד כמה סך הכול יש.

איילת שקד: תשאל את יושב-ראש לשכת עורכי הדין – הוא אמור לדעת.

איילת שקד: בעצם את שואלת כמה עורכי דין גברים יש וכמה נשים.

מיכל רוזין: נכון, כדי לדעת האם באמת המשרד מתקדם, או ההפך.

איילת שקד: המשרד מתקדם.

איילת שקד: אין 50%.

עאידה תומא סלימאן: קצת קשה לדעת, כי בשנים האחרונות, אפילו אם עלה מספר הנשים בשנים האחרונות, מקודם, במצטבר, זה לא אותו דבר.

עאידה תומא סלימאן: יכול להיות שבמצטבר יש פחות נשים עורכות דין, אבל בשנים האחרונות יש יותר.

עאידה תומא סלימאן: אבל עצם העובדה שיש 64%, מעידה.

<אמי פלמור: דווקא השקף הזה כן מציג נקודה מעניינת – כמה גברים וכמה נשים אנחנו מעסיקים במיקור חוץ בסנגוריה הציבורית, ולהבדיל מהממשלה, כלומר אלה שבאים לעבוד במגזר הציבורי, את רואה רוב של נשים – במגזר הפרטי את רואה רוב של גברים.

עאידה תומא סלימאן: זה ידוע.

<אמי פלמור: החלוקה לא מקרית, כלומר את כן רואה בחירה יותר גדולה של גברים במגזר פרטי לעומת במגזר הציבורי.

עאידה תומא סלימאן: כי אפשרויות ההכנסה במגזר הפרטי הן הרבה יותר גבוהות.

<אמי פלמור: כל מיני סיבות.

איילת שקד: אנחנו עוברים לשקף של הסנגוריה הציבורית.

איילת שקד: זה שכר טרחה לפי מגדר.

איילת שקד: פה רואים שיש איזושהי ירידה באחוז הנשים המועסקות מ-2011 ל-2015 בסנגוריה הציבורית.

איילת שקד: כמובן גם בתשלום זה יורד בהתאם.

איילת שקד: הוצאות שכר טרחה בסיוע המשפטי – גם, פחות או יותר, שומרים על אותו יחס של 4%.

איילת שקד: זהו.

איילת שקד: זו שאלה מעניינת.

מיכל רוזין: בשנים האחרונות – אפשר לבדוק את זה, נתונים של לשכת עורכי הדין.

איילת שקד: במשרד המשפטים יש אחוז נשים גבוה יותר מאשר מכלל עורכי הדין.

מיכל רוזין: אבל עאידה צודקת, כי כשלוקחים את הכלל, לוקחים את ה-50, 60 שנה אחרונות, והיו הרבה יותר גברים לפני 50 שנה מאשר היום.

מיכל רוזין: צריך לקחת שלוש או חמש שנים אחרונות – כמה עברו את המבחן של לשכת עורכי הדין, ואז לראות איפה הם השתלבו.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה היה מאוד חשוב, במיוחד אם אחוז הנשים המועסקות במשרד או במשרות הבכירות במשרד היה נמוך, אבל אם אנחנו רואים שבמשרד יש תעסוקה גבוהה או אחוז גבוה של נשים, וגם שכר שכמעט מדביקים את הפער שנוצר באופן כללי בשוק התעסוקה, אני חושבת שזה כבר מעיד.

<אמי פלמור: אני רוצה להסביר בכל זאת, כי זה לא נס, הנושא של פערי שכר.

<אמי פלמור: חשוב לחדד אותו פה, דווקא כדי שהוועדה הזאת תציף את הדבר.

<אמי פלמור: קודם כל, יש הסדרי תעסוקה ייחודיים במשרד המשפטים, שאין במשרדים אחרים, והמשרד הזה קידם אותם לאורך השנים.

<אמי פלמור: דירוג הפרקליטים – יש הסדר ייחודי, שבו פרקליטים יכולים לבצע 50 שעות עבודה נוספות מהבית.

עאידה תומא סלימאן: זה חלק מהפילוט- - -

<אמי פלמור: לא.

<אמי פלמור: זה חלק מהסכם קיבוצי שהפרקליטים הגיעו אליו לפני שנים, וזה מאפשר לעבוד מהבית, לצאת בשעה מוקדמת יותר כדי לאסוף ילדים – אגב, זה דבר שקורה פחות ופחות לאור העומסים הגבוהים שמוטלים היום על פרקליטים, אבל זה כן מייצר שוויון בצריכת השעות הנוספות, כי אם אנו רואים פערי שכר במקומות אחרים במשק, בדרך כלל רואם שגברים עושים יותר שעות נוספות.

<אמי פלמור: הם עושים את זה, כי הם יכולים להישאר ברצף במקום העבודה.

<אמי פלמור: ברגע שאפשר בשעה 20:00 להשלים עוד ארבע שעות, ולא להישאר מ-15:00 עד 19:00 במשרד, זה מייצר שוויון.

<אמי פלמור: עוד הסדר שאנחנו מאוד גאים בו, שהוא מהשנתיים האחרונות, הוא ביחס לבוחני הפטנטים שלנו.

<אמי פלמור: בוחני הפטנטים יכולים לעבוד חצי שבוע מהבית, כי זה תחום שנמדד בצורה מאוד-מאוד מבוקרת, על-פי תפוקות.

<אמי פלמור: אנחנו רואים היום שיש לנו בוחני פטנטים – זה מדענים שבאים מכל רחבי הארץ.

<אמי פלמור: זה מאפשר תעסוקה בפריפריה.

<אמי פלמור: הם צריכים להיות או – בשבוע אחד – יומיים בשבוע בירושלים, או בשבוע שלאחר מכן – שלושה ימים.

<אמי פלמור: כך אנו רואים אנשים שמגיעים לעבוד בירושלים, כי יש רשות פטנטים אחת, והיא בירושלים, ולא היו מגיעים בשום דרך אחרת לעבוד במדינה.

עאידה תומא סלימאן: כולל בוחנת הפטנטים מהצפון.

<אמי פלמור: יש לנו נשים ערביות מדעניות שגרות בטירה ובצפון, ועובדות חצי שבוע בירושלים.

<אמי פלמור: מאוד יפה לראות את זה.

<אמי פלמור: הדבר השלישי הוא שכל הנושא של חלוקת תקני רכב, כוננויות וכל ההטבות שמיתוספות על השכר, אנחנו עושים את זה היום תוך מתן משקל ומודעות לנושא המגדרי, כי אנו מבינים שבעבר החלוקה הזאת היטיבה בעיקר עם גברים.

<אמי פלמור: ברגע שהנושאים האלה מחולקים בצורה עניינית, לפי התפקיד ובאופן שוויוני, אנו רואים פערי שכר אפסיים.

<אמי פלמור: חשוב לומר – בשנה שעברה עדיין היינו על 4%, וזה עדיין כלום לעומת הפערים לפי הסקר של מכון אדוה, אבל העובדה שצמצמנו ב-2% נוספים קשורה בדיוק לנושא הזה של חלוקת תקני רכב וכוננויות, שעשתה את הקפיצה הנוספת.

<אמי פלמור: כפי שאמרה שרת המשפטים, יש דירוגים שבהם נשים מרוויחות יותר מגברים – זה מאוד חריג ונדיר.

<אמי פלמור: הבאנו את הדבר הזה – אנחנו מפרסמים כל שנה דוח שמשקף את כל תחומי ההעסקה במשרד המשפטים.

<אמי פלמור: אנו מזמינים אתכם לעודד משרדים אחרים גם לעשות את הדבר הזה.

<אמי פלמור: אני כן אציין שהיום 5% מכלל עובדי משרד המשפטים הם נשים ערביות.

<אמי פלמור: זה לא מובן מאליו, כשאנחנו יודעים את אחוז הנשים הערביות האקדמאיות שלא משולבות בשוק התעסוקה.

<אמי פלמור: פעם ראשונה שאנחנו משקפים פה תעסוקה של חרדים.

<אמי פלמור: אנחנו מאוד-מאוד גאים בכך שמתמחות אצלנו נשים חרדיות שהן אמהות לששה ושבעה ילדים.

<אמי פלמור: זה לא מובן מאליו.

<אמי פלמור: זו סביבה שמאפשרת את הדבר הזה.

<אמי פלמור: אני רציתי להזמין לפה כמה מהעובדות שלנו.

<אמי פלמור: גם העובדה שיש לנו היום מנהלת באגף לסיוע משפטי, מנהלת בדרג התיכון, שהיא לא חרדית; משתייכת לזרם הציוני דתי, שהיא אמא לשבעה, יוצאת לחופשת לידה בלי חשש, חוזרת לעבודה כשמתאים לה ומתאפשר לה – הדבר הזה אומר משהו על סביבת עבודה שהיא מאוד-מאוד סובלנית.

<אמי פלמור: אגב, הנהנים הגדולים מזה היום הם הגברים הצעירים, שהדור הזה, מסתבר, הרבה יותר רוצה לאזן בין חיי עבודה לחיי משפחה.

<אמי פלמור: אנחנו רואים ניצול של חופשות לידה על-ידי גברים, אנחנו רואים יותר ויותר גברים שיוצאים מוקדם הביתה כדי לטפל בילדים.

<אמי פלמור: זה מכלול שאנחנו בהחלט גאים בו.

עאידה תומא סלימאן: רציתי להוסיף שבדרך כלל הסקירה המגדרית מתמקדת, בתקופה האחרונה, במשרדים בניתוחי שכר, אבל אני חושבת שגם צריך לעשות ניתוח לשירותים, שהמשרד נותן, ומי נהנה בסופו של דבר מהשירותים, כלומר לא רק השופטים, אלא להסתכל נגיד על סיוע משפטי שהמשרד נותן – איך זה מתחלק, כמה נשים נהנות מסיוע משפטי וכמה גברים.

<אמי פלמור: בדקנו את זה.

<אמי פלמור: 50% מהלקוחות של הסיוע המשפטי הם נשים.

<אמי פלמור: בתחום מעמד אישי – 64% מהלקוחות.

<אמי פלמור: זה המקום היחיד שיש בו פער.

<אמי פלמור: זה היה ב-15.

<אמי פלמור: בשנת 16 המצב זהה – 50% מהלקוחות הם נשים, ו-65% מתיקי המעמד הנשי – נשים.

איילת שקד: עאידה, עשית- - -

עאידה תומא סלימאן: ברור שזה לא נס חנוכה.

עאידה תומא סלימאן: זה לא קורה פתאום.

עאידה תומא סלימאן: זה תהליך שצריך לעבור אותו, והחלטה פוליטית מההתחלה: אנחנו הולכים בכיוון הזה, וכך בונים את הדברים.

עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב, יש משרדים שלא עשו ניתוח מגדרי לפי החלטת הממשלה במאה אחוז, כפי שהיו צריכים לעשות; ודבר שני, רבים מהם התמקדו בשכר ומקבלי שכר, והתמונה לא היתה טובה גם פה.

עאידה תומא סלימאן: מבחינה זו, המשרד נמצא במצב כמעט אידיאלי לעומת מה שקורה במשרדים האחרים.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לשופט שפיצר גם כן לספר לנו מה קורה במינהל בתי המשפט, למרות שגם השרה התייחסה קצת, ואחר כך, למרות האווירה החגיגית, יש לי כמה שאלות.

<מיכאל שפיצר: בוקר טוב וחנוכה שמח לכולם.

<מיכאל שפיצר: החוברת שצורפה, של הצעת התקציב, עוסקת רק בשופטים, וגם שם יש לומר, המערכת היא שוויונית, בגדול – יש 51%, כפי שאמרה השרה.

<מיכאל שפיצר: כשעולים בערכאות, היחס משתנה – זה נכון – הרוב בשלום, בבתי הדין לעבודה.

<מיכאל שפיצר: במחוזי הוא כמעט שווה, ובבית המשפט העליון פחות, אבל יש לומר שלנו כהנהלת בתי משפט בנושא של מינוי שופטים, אין יד ורגל.

<מיכאל שפיצר: זו הוועדה לבחירת שופטים, היא פועלת מכוח חוק יסוד: השפיטה, כך שזה עניין נפרד, וגם השופטים, יש לומר – הם לא בגדר עובדים אלא במעמד אחר לחלוטין, כי בחירתם נעשית מכוח החוק, העסקתם נקבעת על-ידי ועדת כספים, לא חוק שירות המדינה, מינויים, אלא מטריה נפרדת.

<מיכאל שפיצר: לכן גם הרשיתי לעצמי להביא את הנתונים של עובדי המערכת שלנו, ואני שמח לומר שהמערכת מונה 4,701 עובדים.

<מיכאל שפיצר: מתוכם 2,935 נשים, ו-1,766 גברים.

<מיכאל שפיצר: בחמש דרגות הניהול הבכירות במערכת יש רוב נשי מובהק.

<מיכאל שפיצר: במשרות רמה 44-42, סמנכ"לים ומנהלי מחוזות, יש לנו 19 עובדים, מתוכם 10 נשים ו-9 גברים.

<מיכאל שפיצר: ברובד הבא, 43-41, מנהלי אגפים, מזכירים ראשיים, יש 52 עובדים, מתוכם 33 נשים ו-15 גברים.

<מיכאל שפיצר: ארבע משרות כרגע פנויות.

<מיכאל שפיצר: ברמה הבאה, 42-40, מנהלי תחומים, יש 106 עובדים, מתוכם 70 נשים ו-34 גברים, שתי משרות פנויות.

<מיכאל שפיצר: ב-39-31, שזה מרכזים בכירים וסגני מזכיר ראשי – 229 עובדים, מתוכם 177 נשים ו-45 גברים, וכמה משרות פנויות.

<מיכאל שפיצר: ב-40-38 – מרכזים – 294 עובדים, מתוכם 229 נשים, 48 גברים ו-17 משרות פנויות, עוד לא מאוישות – במכרזים.

<מיכאל שפיצר: הנתונים האלה, גברתי, תומכים בעובדה שמערכת בתי המשפט התברכה באיכות אנושית מהמעלה הראשונה – מקצועית, אנושית ושירותית, אבל יש לומר שלא רק את השכר, שבסופו של יום, אין לנו יד ורגל גם בקביעה שלו; הוא נקבע על-ידי הממונה על השכר, בהתאם לדרגות – צריך לקחת בשיקול התקציבי גם את ההשקעות בהשכלה ובשדרוג ההון האנושי, שאנחנו משקיעים בו כ-4 מיליון שקלים בשנה – 2 מיליון שקל בהחזר שכר לימוד בלימודי אקדמיה ו-2 מיליון שאנחנו משקיעים בבית ספר מעוף של מערכת המשפט, שעוסק בהכשרות רבות ושונות.

עאידה תומא סלימאן: שם כדאי להראות מה החלוקה – כמה נשים נהנות- - -

<מיכאל שפיצר: אומר בכנות – אנחנו לא כל כך עוסקים בעניין המגדרי, כי אנחנו מתעסקים באיכות האדם, בין אם הוא גבר, בין אם הוא אשה.

<מיכאל שפיצר: בדרך כלל זה הולך בחתכים רוחביים.

<מיכאל שפיצר: אני כן יכול לומר, שבימים אלה – למשל – אמי דיברה על זה – מנהלת מחלקת המחקר שלנו, ד"ר גלי אביב, נבחרה לתפקידה כשכרסה היתה בין שיניה, בחודש השביעי.

<מיכאל שפיצר: זה לא רלוונטי מבחינתנו.

<מיכאל שפיצר: כשאנחנו יודעים שאנחנו הולכים לקבל משהו טוב, שווה לחכות.

<מיכאל שפיצר: בימים האלה נבחרו ארבע עובדות – רק עובדות – מכלל עובדי המערכת, להשתתף בהכשרה במדרשה הלאומית למנהיגות, שמנוהלת על-ידי נציבות שירות המדינה.

<מיכאל שפיצר: זה הישג מרשים ביותר.

<מיכאל שפיצר: לגבי השכר, יש לומר – הוא הולך לפי הדרגות.

<מיכאל שפיצר: החלוקה, גם של צ'ופרים, הולכת אצלנו לפי פונקציות ולא לפי מגדר, כלומר אם יש מזכירים ראשיים, הם מקבלים אוטומטית ששה ימי כוננות; דרגות רכב – תפקיד כזה – הולך, תקן, כל אחד לפי דרגתו ומקצועו.

<מיכאל שפיצר: אנחנו ממש לא בוחנים, האם זה גבר או אשה.

<מיכאל שפיצר: אנחנו מגיעים פחות או יותר למצב שוודאי לא רחוק ממשרד המשפטים בהפרשי השכר – אנחנו לא עוסקים בפן המגדרי.

<מיכאל שפיצר: הערה אחרונה סמנטית – בעמ' 48 לחוברת אנו מוגדרים כיחידת סמך של משרד המשפטים, ואנחנו מנהלים תקציב עצמאי ומערכת כוח אדם עצמאית, אז אנחנו מבקשים לתקן את זה, כי אנחנו לא יחידת סמך.

<מיכאל שפיצר: הרשות השופטת היא רשות עצמאית.

אוסאמה סעדי: מה אחוז העובדים מתוך ה-4,000, מהחברה הערבית?

<מיכאל שפיצר: אני לא יודע לומר לך, כי היום התארגנו לנושא של מגדר ולא למגזר...

איילת שקד: אוסאמה, תזמין אותנו לעוד דיון של מגזר – אני בטוחה שגם בזה משרד המשפטים מוביל.

אוסאמה סעדי: לוועדה שלי אזמין אותך.

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, בבקשה.

אוסאמה סעדי: גברתי היושבת-ראש, כבוד השרה, מנכ"לית, כבוד השופט.

אוסאמה סעדי: באמת תודה על הדיון החשוב הזה – גם למשרד המשפטים.

אוסאמה סעדי: הנתונים ששמענו מכבוד השרה ומכבוד המנכ"לית הם באמת מעודדים, וכל הכבוד.

אוסאמה סעדי: משרדים אחרים צריכים ללמוד ממשרד המשפטים, גם בעניין הזה של השוויון ואפילו יש פה העדפה מתקנת, אבל גם מבחינת המגזר והחברה, למרות שזה לא הנושא, אבל אנחנו יודעים שמשרד המשפטים מקדים את יתר המשרדים ואולי הוא המשרד היחיד שעבר את הסף של 10%, לפי החלטת הממשלה.

אוסאמה סעדי: תמיד אנחנו רוצים יותר.

עאידה תומא סלימאן: החלטת הממשלה היתה ב-2012.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו כבר ב-2016.

אוסאמה סעדי: אני חושב שאולי כבוד שרת המשפטים תיזום החלטה חדשה, ולקבוע רף נוסף לשנים הבאות.

אוסאמה סעדי: אני מזמין אותך לעשות כך, ולהיות פורצת דרך בעניין הזה, כי לפי הטבלה שיש לנו, השיעור הוא בלי בתי דין שרעיים ודרוזיים, שיעור העובדים בני החברה הערבית הוא 9%.

אוסאמה סעדי: מה שמעלה את האחוז הוא בתי הדין השרעיים והדרוזים.

אוסאמה סעדי: יש יחידות במשרד המשפטים שצורם עדיין לראות את האחוזים – 0000.

אוסאמה סעדי: אני חושב שאין שום סיבה – למשל, מינהלת היחידות המקצועיות, מתוך 52 עובדים, אפס.

אוסאמה סעדי: בלשכת שרת המשפטים אני מניח שהמצב ישתנה.

עאידה תומא סלימאן: כמו שנעשה מנגנון של סקירה מגדרית, צריך לעשות סקירה מגזרית.

אחמד טיבי: אני רוצה להפנות שאלה לשרה ולאוסאמה ביחד.

אחמד טיבי: דיברת פעם על בית משפט כלשהו ברהט.

אחמד טיבי: עשית משהו חשוב בטייבה – כל הכבוד, אני מעריך את זה.

אחמד טיבי: מה לגבי רהט?

איילת שקד: פתחנו שם שלוחה של הסיוע המשפטי, שזה גם חשוב.

איילת שקד: אתה לא רוצה שאקח את התקציב מטייבה לרהט, נכון?

עאידה תומא סלימאן: אפשר תמיד להוסיף.

אחמד טיבי: אני מכיר חבר כנסת שיודע לגייס כספים.

איילת שקד: אנחנו צריכים לסיים את העניין של טייבה עד סוף 2017, ואז נראה.

איילת שקד: בהרט בינתיים פתחנו סיוע משפטי, שזה גם חשוב.

אוסאמה סעדי: קודם כל בעניין בית משפט, אנחנו עובדים על זה עם חבר הכנסת טיבי, וכמובן אחרי החלטת השרה.

אוסאמה סעדי: קיימנו מספר רב של פגישות גם עם מנהל בתי המשפט, וזה מתקדם, אבל גם צריך להזכיר פה את בית הדין השרעי בסכנין, שצריך לפתוח את זה.

איילת שקד: נכון.

איילת שקד: 16 שנה לא פתחו בית דין שרעי, והשנה אנחנו פותחים.

אוסאמה סעדי: אני חושב שברהט – וזו גם היתה הבקשה של ראש העיר – שגם היתה הבטחה קודם, כאילו בית הדין שרעי יהיה בהרט.

אוסאמה סעדי: אני חושב שהגיע הזמן שבית הדין השרעי בבאר-שבע הוא צפוף מדי, ויש כמות אדירה של תיקים.

אוסאמה סעדי: צריך להקים בית דין שרעי בהרט ולשים עוד שופט שם, אבל נדבר על זה.

איילת שקד: עוד שופטת.

אוסאמה סעדי: כן.

אוסאמה סעדי: בעניין השופטים השרעיים, בפעם הראשונה מינינו ששה שופטים בבת אחת.

אוסאמה סעדי: לא היה תקדים כזה.

אוסאמה סעדי: אנחנו עוד עכשיו לקראת עוד מינוי כמה שופטים, אבל העיקר שפעם ראשונה תהיה שופטת שרעית, ואני חושב שזה תקדים חשוב מאוד, שופטות במחוזי.

אוסאמה סעדי: אני חושב שאנחנו צריכים במגזר שלנו להריץ את זה.

אוסאמה סעדי: אני חושב שפעם כבוד השרה, כשהיית עו"ד, כל הזמן אמרו: מי יעבוד בפרקליטות?

אוסאמה סעדי: מי ילך לסיוע המשפטי?

אוסאמה סעדי: מי יעבוד בשפיטה?

אוסאמה סעדי: היום יש יותר ויותר התעניינות ורצון להיכנס ולהשתלב – גם בפרקליטות, גם במערך השפיטה, ואני מברך על כך.

אוסאמה סעדי: כל הכבוד.

עאידה תומא סלימאן: רציתי לשאול בעניין חוק הסדר הידיינות בסכסוכי משפחה.

עאידה תומא סלימאן: מה המצב היום מבחינת יחידות שאמורות לגבות את החוק הזה, שנכנס לתוקף מיולי?

עאידה תומא סלימאן: במיוחד בבתי דין שרעיים, מה המצב?

עאידה תומא סלימאן: עד כמה שידוע לי, הם לא ממש ערוכים לקיום החוק הזה, ולבתי דין נוצריים, כי בתי דין נוצריים – יש בעיה רצינית.

<אמי פלמור: הם לא תחתינו.

עאידה תומא סלימאן: הם לא תחתיכם, הם לא תחתי אף אחד.

<אמי פלמור: כאילו משרד הפנים שאחראי עליהם.

עאידה תומא סלימאן: בסופו של דבר יש חוק, והוא צריך להתחיל להיות מיושם.

עאידה תומא סלימאן: איך אתם הולכים ליישם?

<מיכאל שפיצר: קודם כל אומר שאנחנו מנהלים ישיבות קבועות של צוותי עבודה עם החברים במשרד הרווחה.

<מיכאל שפיצר: לצערי, יומיים לפני פטירתו של אליעזר יבלון ז"ל גם קיימנו ישיבה בעניין הזה.

<מיכאל שפיצר: מתברר שלהערכתנו, התקנון של שירותי הסיוע, לא עמדו במסה שנוצרה.

<מיכאל שפיצר: תאריכים היום נקבעים מעבר למועד שקבוע בחוק, ויש כמה החלטות שיפוטיות שוויתרו על ההמתנה הזאת של ההליך ההידיינותי, וקיצרו והכניסו את התיק כבר לתוך המערכת.

<מיכאל שפיצר: ממה שאני שומע, גם מעורכי דין, גם מחבריי השופטים – החוק הזה בצורה שהוא כרגע מופעל – הוא לא הצלחה גדולה.

<מיכאל שפיצר: אנחנו עושים מהלכים גדולים, יחד עם החברים במשרד הרווחה – אנחנו עובדים אתם בשיתוף פעולה- - -

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שהשירות עצמו, ארבעת המפגשים האלה, מתקיימים דרך התקנים הקיימים בלשכות הרווחה?

<מיכאל שפיצר: הוסיפו כמה תקנים, אבל הם רחוקים – אני יכול לומר לך, גברתי, שערב כניסת החוק חל גידול עצום במספר התביעות שהוגשו כדי שהחוק לא יתפוס אותם, ואנחנו אומרים בצחוק שאפילו זוגות שחיים בשלום ולא תכננו להתגרש, הכניסו בקשה כדי שלא יצטרכו אחר כך ללכת הלאה.

<מיכאל שפיצר: ..

<מיכאל שפיצר: יש לנו ישיבות אטיות עם משרד הרווחה.

<מיכאל שפיצר: נראה מה אנחנו עושים.

עאידה תומא סלימאן: כמה תקנים הוכנסו ברווחה?

<מיכאל שפיצר: נדמה לי שנתנו להם שני עורכי דין – אמורים לקבל עוד 30 תקנים.

<מיכאל שפיצר: כרגע אומרים לנו שיש צוואר בקבוק, שלא נכנס אלינו, כי כל עוד הם לא עוברים את תהליך הגישור, ורבים היום כבר הולכים לישיבה הראשונה, אומרים: לא מעוניין, כך שיכול להיות שהעסק קצת מתפספס.

עאידה תומא סלימאן: היתה לנו ישיבה על החוק.

<מיכאל שפיצר: גם השרה נמצאת עם אצבע על הדופק על החוק הזה, מתעדכנת מאתנו.

<מיכאל שפיצר: אין ספק שכוונת החוק היתה ראויה ורצויה, והיא קמה בעקבות ועדה ציבורית, ובאה עם המון רצון טוב לשפר את המצב בין בני זוג.

<מיכאל שפיצר: לא בטוח שזה מתאים לעם ישראל, אבל נראה – אנחנו עדיין בתוך תקופת הרצה של זה.

עאידה תומא סלימאן: טוב.

עאידה תומא סלימאן: אני נותנת זכות דיבור לעו"ד מיכל גרא מרגליות – מנכ"לית שדולת הנשים.

<מיכל גרא מרגליות: תודה.

<מיכל גרא מרגליות: אל"ף, ברכות לוועדה על כל ההליך שהיא עושה.

<מיכל גרא מרגליות: זה הליך מדהים, בעקבות גם הוועדה שהיתה באוצר והחלטת הממשלה.

<מיכל גרא מרגליות: זה רצוי מאוד-מאוד.

<מיכל גרא מרגליות: חשיפת הנתונים הבעייתיים זה השלב הראשון, זה הכרחי, אז קודם כל לוועדה ולמרכז אדוה שליווה את התהליך – ראוי לומר תודה רבה.

<מיכל גרא מרגליות: המצב במשרד המשפטים הוא מרשים מאוד, לכל הדעות, בהרבה מאוד פרמטרים, וזה מאוד משמח לשמוע את זה.

<מיכל גרא מרגליות: שתי הערות קטנות.

<מיכל גרא מרגליות: חבר הכנסת סעדי כבר יצא, אבל אי-אפשר לדבר על המגזר בנפרד ממגדר, כי גם במגזר יש נשים וגברים.

<מיכל גרא מרגליות: אני שמחה על ההערה של השרה שקד בעניין הזה, לא לדבר רק על השופטים אלא גם על השופטות, והלוואי שעוד עשר שנים תהיה גם שופטת ערבייה בעליון – זה ברור שייקח זמן.

איילת שקד: כרגע אין מצב, כי אין במחוזי.

<מיכל גרא מרגליות: אנחנו יודעים שלעליון אפשר להגיע- - -

עאידה תומא סלימאן: אנחנו רוצות קודם לראות במחוזי, כך שנתחיל לחלום על העליון.

<מיכל גרא מרגליות: חד-משמעית.

<מיכל גרא מרגליות: לכן דיברתי על עשור.

<מיכל גרא מרגליות: הערה שנייה היא לכבוד השופט שפיצר.

<מיכל גרא מרגליות: ציינת שיש אצלך – השתמשת במילה צ'ופרים בהתאם לתפקיד ולא בהתאם למגדר.

<מיכל גרא מרגליות: אני חושבת שזו אמירה שהיא בדיוק האמירה ביחס לכישורים, שלא ממנים לפי מגדר אלא לפי כישורים.

<מיכל גרא מרגליות: אני בטוחה שכולנו בחדר הזה, ולא רק בחדר הזה – לא רק שאין לנו עניין להחליש את המערכת, ההפך הוא הנכון – כל המטרה של הדוח הזה וכל המטרה של גיוון זה לחזק את המערכת, בין הציבורית ובין הפרטית.

<מיכל גרא מרגליות: אנו יודעות שיש יותר תפוקות במערכת יותר מגוונת.

<מיכל גרא מרגליות: האמירה הזאת בהרבה מובנים חותרת תחת כל הדיון הזה.

<מיכאל שפיצר: כנראה שלא הסברתי את עצמי טוב, כי ברגע שהרוב המכריע של הרובד הניהולי במערכת המשפט הוא נשי, הן אלה שנהנות מהדברים האלה.

<מיכאל שפיצר: מאחר שהן נבחרו על-פי כישורים, בנתונים שלנו, נדמה לי שאנחנו האחרונים שצריכים לקבל הערה מהסוג הזה.

<מיכל גרא מרגליות: אני אומרת את זה ברמה העקרונית.

<מיכל גרא מרגליות: ההערה המרכזית שאומר – מאוד אשמח שגם השרה תשמע אותה.

עאידה תומא סלימאן: היא מייד תשוב.

<אמי פלמור: אומר לך משהו בינתיים כדי להעביר את הזמן, ברשותך.

<אמי פלמור: כשנמצאים במשרד כמו שלנו, ומערכת המשפט מאוד-מאוד דומה לנו – אצלנו יש מסורת ארוכת שנים – יהודית קרפ היתה המשנה ליועץ המשפטי לממשלה בסוף שנות ה-70', פרקליטות מדינה נשים, מנכ"לית הראשונה בכל השירות הציבורי, נילי ארד – צריך לומר לזכותו של השר נאמן, שהיה בזמנו שר המשפטים שמינה אותה, כמובן בית הדין הארצי לעבודה לאחר מכן, נשיאות בית משפט עליון – בסביבה כזאת – וחשוב לומר את זה בגלוי ובכנות – אנחנו הרבה יותר נינוחים ביחס לנושא הזה.

<אמי פלמור: אומר בכנות דבר שהוא נורא לא פוליטיקלי קורקט, שיש היום הנחיה של הנציבות, שכשמסיימים ועדת מכרזים או ועדת איתור ובוחרים גבר, צריך להסביר למה לא בחרנו אשה.

<אמי פלמור: אני באופן אישי חוזרת ואומרת בכל ועדה כזאת שהרגע הזה משפיל אותי כאשה, כי אני נמצאת היום במצב שבו אני לא צריכה את הקביים האלה, והשימור הדבקני של הקביים האלה הוא משהו שבעיניי היום משפיל נשים.

<אמי פלמור: זה על גבול – במשרד כמו שלנו אנחנו צריכים להיות ערניים לכך שגם גברים יהיו בתפקידים.

<מיכאל שפיצר: בהקשר של מה שאמי אמרה, בזמנו בבית הדין בחיפה, כשישבתי, ישבתי בתיק של מכרז, שנבחרה אשה לסמנכ"לית של בית חולים שער מנשה, אם אני זוכר נכון.

<מיכאל שפיצר: היא נבחרה בזכות כישוריה, ואז ועדת המכרזים נזכרה שהיא שכחה להזכיר את סעיף 15, אז הם הזכירו את סעיף 15 ובחרו בה מחדש, ואמרתי: היא נבחרה בזכות כישוריה ויכולותיה ואישיותה – למה היה צריך את זה?

עאידה תומא סלימאן: אבל זה גם כן מעיד לעתים על חוסר הבנה של למה הבאנו את הסעיפים האלה ולמה נקבעו הסעיפים הללו.

עאידה תומא סלימאן: הסעיפים הללו נקבעו כדי לתקן מצב מעוות, קיים כיום, שיש בו הפליה נגד נשים בהיותן נשים ולא בודקים את הכישורים שלהן עד הסוף.

עאידה תומא סלימאן: לבוא ולחשוב: לא, אנחנו צריכים לבחור מחדש, לעבור את התהליך מחדש – אני חושבת שזה דבקות מאוד מלאכותית וחוסר-הבנה למצב שבא לתקן מעוות, ואם המעוות תוקן, לא צריך להיות דבקים יותר מדי.

עאידה תומא סלימאן: עו"ד מאירה בסוק, בבקשה.

<מאירה בסוק: יש לי שאלה שקשורה לניתוח מגדרי של הלקוחות.

<מאירה בסוק: אם, למשל, אנחנו יודעים בשטח, שבנושא של אלימות במשפחה יש רוב לנשים, האם משרד המשפטים מקצה תקציבים רבים יותר לנושא של אלימות במשפחה, של דברים שקשורים לנשים, או הוא הולך לחצי-חצי?

<מאירה בסוק: איך את עושה את הניתוח הזה בתוך המשרד שלך?

<אמי פלמור: אומר.

<אמי פלמור: שאלה מעולה.

<אמי פלמור: יש משפט שאני נורא אוהבת לומר כמנכ"לית: כסף זאת לא הבעיה.

<אמי פלמור: כלומר אם אני צריכה להביא תקנים, זה דבר מורכב.

<אמי פלמור: ברמה הכספית צריך להבין איך עובדים התקציבים של הסנגוריה הציבורית ושל הסיוע המשפטית.

<מאירה בסוק: אני לא מדברת על זה.

<מאירה בסוק: אני מדברת על המשרד שלך.

<אמי פלמור: אני מדברת על המשרד שלי.

<אמי פלמור: אסביר.

<אמי פלמור: האגף לסיוע משפטי קודם כל הוא האגף שנותן ייצוג וסיוע בהליכים אזרחיים, הסנגוריה הציבורית בהליכים פליליים, והפרקליטים צריכים להעמיד לדין.

<אמי פלמור: אין כמות.

<אמי פלמור: ככל שיש לקוחות – אם נדבר על הסיוע ועל הסניגוריה, שעומדים בקריטריונים של החוק, בסיוע המשפטי יש תבחין כלכלי שאומר שרק עד סף הכנסה מסוים אתה זכאי לסיוע, ולכן אם יהיו לי אלף לקוחות שעומדות ברף הזה, או אלפיים – זה לא משנה.

<אמי פלמור: כולן תקבלנה ייצוג, והתקציב שלי יגדל בהתאם.

<אמי פלמור: באשר להעמדה לדין, אין בכלל כמותנות.

<אמי פלמור: זה לא שהיועץ המשפטי לממשלה אומר: השנה 20% ממשאבי הפרקליטות זה לפשע חמור, 10% זה לעבירות במשפחה, ואם אנחנו עוברים את הרף הזה – אנחנו נורא מצטערים – לא נעמיד לדין.

<מאירה בסוק: למשל, יש חוק נפגעי עבירה, ויש פרקליטים מטעמכם שמטפלים בקורבנות.

<מאירה בסוק: האם כשאת רואה, נגיד, שנשים רוצות יותר את התמיכה, שהקורבנות, שההורים שלהם – האם את מקצה יותר פרקליטים לנושא הזה, או זה תמיד- - -

עאידה תומא סלימאן: זה מה שהיא אמרה.

<אמי פלמור: יש לך טעות בהבנה של חלוקת המשימות.

<אמי פלמור: בפרקליטויות אנחנו אמורים לתת מידע לנפגעי עבירה.

<אמי פלמור: אנחנו לא מטפלים בהם ולא מלווים אותם.

<אמי פלמור: אנחנו נותנים להם מידע, וזה אמור להיות בצורה המיטבית.

<אמי פלמור: כן, יש בגדול, פרקליט אחד בכל מחוז, שאמון על הנושא הזה, אבל יש הדרכה לכלל הפרקליטים, איך לתת את המענה לנפגעי עבירה.

<אמי פלמור: באגף לסיוע משפטי יש תוכנית ספציפית, שעוסקת בסיוע לנפגעי עבירות המתה.

<אמי פלמור: שם אין מגבלה, כי זה נעשה באמצעות מיקור חוץ, וככל שיש יותר נזקקים, כך אנו נותנים יותר סיוע.

<אמי פלמור: אין מגבלה תקציבית על זה.

<אמי פלמור: אומר, למשל, שבמגזר הערבי אין מודעות לזכות הזו של ייצוג של נפגעי עבירות המתה, ואין כמעט שימוש בזה.

<אמי פלמור: אנחנו עושים פעולות כדי להביא למודעות.

מיכל רוזין: אני רוצה לשאול בהקשר הזה – הייתי מעורבת גם בהקמת אותו פילוט לגבי עבירות המתה.

מיכל רוזין: האמירה היתה שננסה את זה שנה, ואם זה יצליח, נרחיב את זה גם לנפגעי אלימות נוספים, בעיקר עבירות מין.

מיכל רוזין: זה כבר חמש, שש שנים – הוועדה הוקמה ב-2008, ההמלצות ב-2010.

מיכל רוזין: לדעתי הפילוט התחיל ב-2011.

מיכל רוזין: אם אני עושה את החישוב, לפחות חמש, שש שנים שהפילוט עובד טוב והמסקנות חיוביות ביותר.

<אמי פלמור: נכון.

מיכל רוזין: מדוע לא מרחיבים את זה?

<אמי פלמור: החלטה תקציבית ממשלתית.

<אמי פלמור: שרת המשפטים עוסקת בזה.

מיכל רוזין: כי הדוח של הרווחה, שבעקבותיו הפילוט התחיל, של נפגעי עבירות המתה, המליץ על כל נפגעי העבירה.

מיכל רוזין: לקח את זה, כי זה קבוצה סגורה, קטנה, מוגדרת.

איילת שקד: קיימנו על זה דיון פנימי עם פרקליט המדינה.

איילת שקד: זו החלטה תקציבית שלנו.

איילת שקד: זה לאן את מסיטה תקנים.

<אמי פלמור: אחדד.

<אמי פלמור: אנחנו מדברים על סיוע באמצעות האגף לסיוע משפטי לנפגעי ונפגעות עבירה כאלה ואחרים.

<אמי פלמור: הדיון שכרגע אנו עוסקים בו- - -

איילת שקד: שולי מועלם הגישה הצעת חוק.

<אמי פלמור: אנחנו מקיימים על זה דיון.

<אמי פלמור: אנחנו מנסים שוב לחתוך קבוצות כדי לנסות ולכמת את זה מבחינה תקציבית.

מיכל רוזין: שיטת הסלמי.

מיכל רוזין: זה בסדר – העיקר שנרחיב.

<אמי פלמור: התקציבים של סיוע משפטי וסנגוריה ציבורית היום במדינת ישראל עומדים על סדר גודל של 330 מיליון שקל בשנה.

<אמי פלמור: זה המון כסף.

<אמי פלמור: והשאלה, איך להרחיב את הסיוע הזה, היא שאלה כבדת משקל.

מיכל רוזין: המון בהשוואה למה?

<אמי פלמור: בהשוואה לתקציב משרד המשפטים וגם בכלל ביחס להשקעה של המדינה בזכויות ובשירותים – אני קוראת לזה שירותים חברתיים.

<אמי פלמור: זה שירות חברתי.

<אמי פלמור: באופן כללי, לסיוע המשפטי יש סף שמכניס אליו כמעט אך ורק עניים מרודים.

<אמי פלמור: יכולת לקחת את הכסף הזה, ולהחליט שאת מעלה את הרף לאו דווקא נותנת דווקא ייצוג לנפגעי עבירות.

עאידה תומא סלימאן: הקריטריון הכלכלי קיים בסיוע המשפטי לנפגעי עבירה?

<אמי פלמור: זה הפטור.

עאידה תומא סלימאן: אולי כדאי, כדי להרחיב את היריעה, להכניס את הקריטריון הכלכלי, כך שלפחות נהיה בטוחים שאלה המוחלשים, שאין ביכולתם לקבל.

עאידה תומא סלימאן: זה יכול להיות אחד השיקולים.

מיכל רוזין: או לקחת קבוצה מתוך נפגעי עבירות מין – עבירות במשפחה.

מיכל רוזין: מקובל עליי החיתוכים האלה יותר מאשר מצב כלכלי.

עאידה תומא סלימאן: שאלת את השרה.

איילת שקד: התחושה שלך היתה נכונה: סך הכול עורכי דין – 54% גברים, 46% נשים.

איילת שקד: צדקת.

איילת שקד: אבל בחמש השנים האחרונות מהפך: 52% נשים.

עאידה תומא סלימאן: ברור, כי יש יותר נשים שלומדות.

<אמי פלמור: אומרים שזה חלק מהירידה במעמד המקצוע – כשנשים נכנסות יותר למקצוע, זה סימן שמעמדו הידרדר.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שמבחינת מקצועיות, זו עליית מדרגה.

עאידה תומא סלימאן: מבחינת שכר, זו הידרדרות.

עאידה תומא סלימאן: אבל מבחינת מקצועיות, בדרך כלל כניסת נשים- - -

מיכל רוזין: ברור.

מיכל רוזין: אנחנו לא מדברים על השכר.

מיכל רוזין: לא על מקצועיות.

מיכל רוזין: תחזרי שוב בשביל אוסאמה על המשפט: מיכל, צדקת.

מיכל רוזין: ..

איילת שקד: אמרתי שהיא צדקה – 54% גברים מכלל עורכי הדין, אבל בחמש השנים האחרונות- - -

אוסאמה סעדי: אני יודע.

עאידה תומא סלימאן: אבל לא ידעת שמיכל צדקה.

עאידה תומא סלימאן: .. עו"ד מיכל ביקשה עוד משפט.

עאידה תומא סלימאן: דקה.

<מיכל גרא מרגליות: חלק משמעותי מהניתוח המגדרי שמופיע בהצעת התקציב שהוגשה, ואושרה כבר בכנסת, נוגע למצב של השופטים והשופטים.

<מיכל גרא מרגליות: זה אכן המצב, שבערכאות הנמוכות יש באופן יחסי הרבה שופטות, וככל שזה עולה, זה הולך ופוחת – 44% במחוזי, ובעליון המצב לא כל כך טוב.

<מיכל גרא מרגליות: יש היום ארבע שופטות מתוך 15.

<מיכל גרא מרגליות: זה 27%.

<מיכל גרא מרגליות: אנחנו יודעות שארבעה פורשים, מתוכם הנשיאה מאור – זו אשה אחת.

<מיכל גרא מרגליות: עומדת לפתחכן החלטה מאוד חשובה במינויים הקרובים, גם מהבחינה הזאת.

<מיכל גרא מרגליות: אני חושבת שנעשתה טעות חמורה ביחס לנתונים, שרק שבע מועמדות מתוך 28 הן נשים ברשימה הסופית.

<מיכל גרא מרגליות: זה אחוז בעיניי חלש מאוד.

<מיכל גרא מרגליות: 25%, כשזה המצב של כל המערכת.

<מיכל גרא מרגליות: למה יש כל כך מעט נשים?

<מיכל גרא מרגליות: גם באקדמיה יש נשים, גם במגזר הפרטי יש נשים.

<מיכל גרא מרגליות: לא ברור למה רק שבע, ואחת הסירה מועמדות בינתיים.

<מיכל גרא מרגליות: זה רק משקף את האחוזים של הבחירה שלכם.

<מיכל גרא מרגליות: אם לא תמנו שום אשה, יהיו רק 20% נשים בעליון.

<מיכל גרא מרגליות: אם תמנו אחת, המצב יישאר על כנו – 27%.

<מיכל גרא מרגליות: אם תמנו שתיים, נגיע לשליש, 33%, ורק מינוי של ארבע נשים יביא אותנו לייצוג שוויוני, שזה שמונה גברים מול שבע נשים.

<מיכל גרא מרגליות: אני חושבת שגם הדבר הזה צריך להיות בשיקולים.

איילת שקד: את צודקת, אבל בכל העולם, זו תופעה מעניינת – אולי נבקש מהממ"מ, תעשו בדיקה, בבית המשפט העליון בכל העולם, תמיד יש שם מיעוט נשים.

איילת שקד: הייתי לפני שנה באנגליה.

איילת שקד: יש שם אשה אחת מתוך 12 שופטים.

איילת שקד: בכל העולם דווקא בערכאה העליונה.

איילת שקד: זה מעניין.

עאידה תומא סלימאן: אני מקווה שהפעם, כשתבחרו שופטים, נקבל תמונה טובה יותר, ואז אפשר לומר לאנגליה שתלמד קצת.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לנצל את העובדה שהשרה נמצאת אתנו, ולשאול על שני דברים: אתמול התפרסם בעיתונות בעניין ביטול הוועדה בעניין מזונות.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשמוע בנושא כל כך חשוב, בנושא שעמד על הפרק בהרבה דיונים ו-וויכוחים.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו חשבנו שהקמת הוועדה המקצועית הזאת תציל אותנו מכל הבלגאן שהיה סביב הנושא הזה, ואתמול שמענו שזה מבוטל.

עאידה תומא סלימאן: השאלה השנייה היא גם בוועדה או קבוצה מקצועית שיושבת ומרעננת את התקנות על חובת מעברים בעניין הטרדה מינית, התקנון.

עאידה תומא סלימאן: האם יש התקדמות?

עאידה תומא סלימאן: איפה זה עומד?

עאידה תומא סלימאן: כי פנינו כבר בעבר, ונאמר לנו שמרעננים את התקנות, מרעננים את התקנון.

עאידה תומא סלימאן: איפה זה עומד?

איילת שקד: השאלה השנייה – אני לא מכירה את הפרטים.

איילת שקד: אני לא מכירה שיש ועדה שעוסקת בתקנון של הטרדה מינית.

איילת שקד: גם המנכ"לית לא מכירה.

איילת שקד: בעניין השאלה הראשונה, אני רציתי להקים ועדה מקצועית, שתיקח את שיפמן ושנית, ותחבר אותם לחוק אחד להמלצה המקצועית.

איילת שקד: קיבלתי התנגדות גדולה גם מחברי כנסת, גם מארגוני גברים, גם אפילו מחלק מארגוני הנשים.

איילת שקד: החלטתי שאם יש כזו התנגדות, אין טעם להקים עוד ועדה.

איילת שקד: בואו ננסה – בעיניי הכנסת מייצגת את האזרחים, היא הריבון – ננסה אנחנו להגיע למתווה מוסכם.

איילת שקד: לגבי נושא הגיל הרך, אנחנו לא מצליחים כרגע להגיע, אבל לקחתי על עצמי את כל נושא המזונות, שיפמן.

איילת שקד: משרד המשפטים מעולם לא נכתבה בו הצעת חוק ממשלתית ברוח שיפמן – צריך לעשות שם שינויים, והופכת את זה להצעת חוק.

איילת שקד: אני החלטתי בחודשיים-שלושה הקרובים, במשרד המשפטים, לקחת את שיפמן, בדיאלוג שכבר התחיל עם ארגוני הגברים ועם ארגוני הנשים.

איילת שקד: הצוות שלי ישב עם ארגוני הנשים ועם ארגוני הגברים.

איילת שקד: אני חושבת שבעניין הזה דווקא כן אפשר להגיע למתווה שכולם יוכלו לחיות אתו, אז ההערכה שלי, שבעוד חודשיים-שלושה אנחנו נפרסם ממשלתית בעניין.

עאידה תומא סלימאן: קודם כל טוב שמנסה כבוד השרה לקדם את הנושא של המזונות, ולחוקק אותו בצורה כזו או אחרת, במיוחד אם תיקח בחשבון סוף-סוף לפצל את הגישה הזו שמתייחסת למזונות של הילדים, כי הכנסה של האשה, וגורעת הרבה מהסיכויים שלה להתפרנס בכבוד.

עאידה תומא סלימאן: היא משלמת מחיר על זה שהיא מקבלת מזונות לילדים – לא לה עצמה.

עאידה תומא סלימאן: אבל בעניין חזקת הגיל הרך, אני מאוד מודאגת מההחלטה הזו, כי בסופו של דבר, לצערנו הרב, ראינו את הקמפיינים ואת הכוחניות שליוותה את המאבקים הקודמים בנושא של שינוי החוק, שזה הגיע לפעמים לאיומים על חברות כנסת.

עאידה תומא סלימאן: זה הגיע להשמצות ולמקומות שאני לא בטוחה שבסופו של דבר הנציגות של העם היא באמת מה שמכריע אלא הכוחניות, וזה מדאיג אותי מאוד.

עאידה תומא סלימאן: הייתי רוצה – כולנו מבינים היום שחלו שינויים בחברה הישראלית, ושצריך לקחת את השינויים האלה, והיינו מקווים שהשינויים האלה הם לטובה, באמת לאנשים שרוצים הורות שוויונית ורוצים לקחת על עצמם את האחריות של ההורות שלהם.

עאידה תומא סלימאן: אבל איך שזה התבטא בתקופה האחרונה, זה מאוד מדאיג, זה בסופו של דבר ישקף את מאזני הכוח שקיימים בחברה הישראלית, שהם בנויים על מגדריות, שמפלה נגד קבוצה מסוימת.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מצטערת שכבוד השרה החליטה לוותר על הוועדה הזאת.

איילת שקד: הגעתי למסקנה שמהוועדה הזאת ייצא רק עוד יותר בלגאן.

איילת שקד: אני חייבת לצאת.

איילת שקד: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: על הנושא השני אף אחד א יודע?

עאידה תומא סלימאן: רצינו כמה פעמים לפנות, אז אנחנו עכשיו בפניך, פונים למשרד, מבקשים לעשות רענון שמתחייב – רענון של התקנון.

איילת שקד: בסדר.

איילת שקד: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

<נועה נאמן: אם אפשר לדעת, דיברתם על נשים ערביות, שאין שופטות במחוזי.

<נועה נאמן: רציתי לדעת כמה יש בשלום.

<אמי פלמור: אני לא הדמות אלא מנהל בתי המשפט.

<אמי פלמור: רק אחזור על הנתון שאנחנו מאוד-מאוד גאים בו.

<אמי פלמור: קודם כל, יש לנו כבר 10% מכלל עובדי המשרד שהם בני החברה הערבית.

<אמי פלמור: 50% מתוכם הם נשים.

<אמי פלמור: אני מזמינה אותך גם להסתכל על הדוח שפרסמנו, כולל בתפקידי ניהול בכירים ביותר בתוך המשרד.

<אמי פלמור: הדבר הזה הוא בהחלט לא מובן מאליו.

<מיכאל שפיצר: אשמח להביא את הנתון – אין לנו אותו כאן, אבל אני רוצה לשוב ולהדגיש: מערכת המשפט, הנהלת בתי משפט היא מחזיקה את האדמיניסטרציה של הוועדה לבחירת שופטים.

<מיכאל שפיצר: אין לנו שום אמירה בעבודת הבחירה של הוועדה.

<נועה נאמן: רציתי לדעת את הנתון.

<מיכאל שפיצר: הנתון עצמו – אין שום בעיה.

<מיכאל שפיצר: נעביר לכם לכאן, ותקבלי.

<מיכאל שפיצר: בשמחה.

עאידה תומא סלימאן: כשהוועדה רצתה לבחור למחוזי בפעם האחרונה, אני יודעת שניגשו שתי נשים ערביות, ולצערי הרב לא נבחרה אף אחת.

עאידה תומא סלימאן: אולי חלק מהעבודה שצריכה – כפי שנאמר, כשרציתם למנות שופטים מהעדה האתיופית או מיוצאי אתיופיה – לא יודעת מה פוליטיקלי קורקט לומר- - -

<מיכאל שפיצר: בוועדה האחרונה, נדמה לי, שנבחרו שלושה שופטים מהמגזר – מחוזי.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מדברות על שופטות.

<מיכאל שפיצר: הבנתי.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכמו שהיתה התגייסות באיתור ובדיקה ובהבאה לפול מהאוכלוסייה האתיופית, אולי כדאי באמת לעשות אותה עבודה, כי היום יש נשים שיש להן ההכשרה המתאימה, ויש שופטות שאפשר לקדם.

עאידה תומא סלימאן: הגב' צפורה רוזנברג, ממעורבות, בבקשה, גברתי.

<צפורה רוזנברג: כבר נאמר כאן שאין דיון במגדר ללא דיון במגזר, ודובר הרבה על החברה הערבית.

<צפורה רוזנברג: ציינו את החברה האתיופית, ואני רוצה להציף את מה שקורה בחברה החרדית.

<צפורה רוזנברג: אם אנחנו מדברים על 10% במגזר הערבי, אצל הציבור החרדי אנחנו עומדים על 3%, ואני אפילו לא יודעת מה הפילוח המגדרי בתוכם.

<צפורה רוזנברג: אני חושבת שזה נושא שהוא חשוב, ונוגע גם באפשרויות לרכישת השכלה משפטית.

<צפורה רוזנברג: אני יודעת שיש מקומות במרכז, אבל לא ברור אם יש גם אפשרויות כאלה בירושלים.

<צפורה רוזנברג: אני חושבת שזה גם נושא שחשוב שיהיה במודעות.

<אמי פלמור: אני אחזור ואחדד את מה שאמרתי בנושא – אנחנו מדברים קודם כל על נכונות של קבוצות כאלה ואחרות להיות חלק מהמערכת שלנו.

<אמי פלמור: לא בכדי חבר הכנסת אוסאמה סעדי הזכיר את העובדה שבעבר בני החברה הערבית לא רצו להיות לא בפרקליטות ולא במערכת המשפט וכן הלאה.

<אמי פלמור: אומר שחלק ניכר מהעשייה שלנו היא לייצר אמון ולשכנע שאנחנו מעוניינים לקבל אל בין שורותינו מבני החברה הערבית.

<אמי פלמור: את אותן פעולות עשינו מול החברה החרדית, כולל לקיים כנס שבו בפעם הראשונה היתה ישיבה נפרדת, שלא לדבר על האוכל - גלאט.

<אמי פלמור: כן ציינתי ולא בכדי את ההשתלבות של נשים חרדיות, כי אנחנו יודעים עד כמה יש שיפוטיות בראיונות קבלה לעבודה, ומסתכלים על כל מיני דברים.

<אמי פלמור: השיפוטיות הכללית, שנוגעת לנשים, שיכולה לעסוק בשאלה, האם אשה היא בגיל הפריון, ועכשיו מתכוונת ללדת ילדים, אנחנו מאוד גאים, ולא בכדי אני מודעת לכך, כי המנהלים שלי כבר יודעים שאם הם רוצים לשמח אותי, הם צריכים להציג לי, והיה לנו כנס רק לפני שבוע בגני התערוכה, שנקרא "שותפים לדרך", שאנחנו עושים אותו כבר פעם שלישית, שבו אנחנו מזמינים סטודנטים ובעיקר, בדגש על אוכלוסיות שזכאיות לייצוג הולם, ומדגישים את זה שלמרות שהחרדים כרגע עדיין לא נמצאים בתוך ההגדרה הזאת, אנחנו פונים במיוחד לחברה החרדית.

<אמי פלמור: חבל שלא צילמתי את זה – יש לי מין צחוק עם עצמי, שכשמנהל רוצה לבלוט לטובה, הוא מציג לי את המתמחה החרדית עם שבעת הילדים, או את בוחנת הפטנטים עם החיג'אב על הראש שבדיוק התקבלה ונמצאת בהליך צוערות, כי זה באמת לא מובן מאליו.

<אמי פלמור: אני רוצה לומר, ואולי חברת הכנסת תומא תחדד את זה אגב מה שהיא הזכירה כעת על הטרדות מיניות – בסוף סביבה שיש בה נשים מנהלות היא סביבה יותר ידידותית לנשים מחברות מסורתיות שרוצות להיכנס לשוק העבודה, ולמרות שגם אנחנו, ככל ארגון, לא חפים כמובן מהנושא הזה – אנחנו נאבקים בו, ויחסית מצבנו טוב, אבל עדיין כשאשה ערבייה או אשה חרדית או בת שירות לאומי צריכה להחליט לאן היא הולכת, והיא מתייעצת עם המשפחה שלה, ברור שכשיש נשים בולטות בתוך המערכת הזאת, הדבר הזה מייצר סביבת עבודה שהיא יותר מזמינה.

<אמי פלמור: אז כן, ספרנו בפעם הראשונה את העובדים החרדים שלנו.

<אמי פלמור: אגב, אומר שגם במיקור חוץ שלנו ובתחום המחשוב יש לנו אחוז גבוה של נשים חרדיות שמשתלבות היום, וכמובן בתחום המשפטי, שהוא תחום הלבה שלנו, שאנחנו רואים את התהליך הזה.

<אמי פלמור: אנחנו מאוד מעודדים אותו, מאוד מכבדים את הנשים שבחרו לבוא אלינו, אבל דווקא מהמקום שבו אני חוזרת למגדר – אנחנו מרגישות בנוח היום לומר שאנחנו מודעות ומודעים לנושא הזה.

<אמי פלמור: אנחנו מקבלים על בסיס של מצוינות, ובמצוינות הזאת מצליחות להגיע אלינו נשים מדהימות.

<אמי פלמור: הן יודעות שיש להן לאן לצמוח.

עאידה תומא סלימאן: ענת סרגוסטי.

<ענת סרגוסטי: אני יודעת שזאת שאלה רטורית, אבל בכל זאת לפרוטוקול.

<ענת סרגוסטי: דיברתם על מינוי קאדית.

<ענת סרגוסטי: מה עם דיינית?

<אמי פלמור: אל"ף, זה כבר לא אצלנו, תודה.

עאידה תומא סלימאן: צריכים לשאול את זה את שר הדתות.

<אמי פלמור: אנחנו לא אחראיים לכול.

<ענת סרגוסטי: זה היה רק לפרוטוקול.

עאידה תומא סלימאן: תראי את התגובה – כל כך שמחה שזה לא באחריות שלך.

עאידה תומא סלימאן: ..

<אמי פלמור: הייתי בפועל מנהלת בתי הדין הרבניים משך שנה.

<אמי פלמור: עכשיו אומר ברצינות – ראיתי ארגון שיש לי הרבה כבוד אליו.

<אמי פלמור: הפער בין מה שאתה רואה או מה שמדברים עליו מבחוץ, לבין מה שמגלים מבפנים, הוא פער.

<אמי פלמור: אין פה מספיק הערכה להחלטה פורצת הדרך של שרת המשפטים, למנות קאדית.

<אמי פלמור: זה לא טריוויאלי בכלל.

<אמי פלמור: מה לעשות – התחום של בתי הדין הרבניים הוא לא תחת אחריות משרד המשפטים.

<אמי פלמור: לא יודעת מה היתה מחליטה השרה שקד בהקשר הזה.

<אמי פלמור: לא בכדי היא הזכירה שלהבדיל מנשים דיינות, נשים קאדיות יש בעולם המוסלמי, כלומר מדינת ישראל בעולם הזה – וגם בירדן.

<נועה נאמן: איך זה מתקבל שם?

<נועה נאמן: כלומר בתוך בתי הדין הרבניים מאוד קשה לשכנע אותם להכניס נשים, אפילו להיות עוזרות משפטיות.

<נועה נאמן: איך זה מתקבל בהנהלה הגברית בבתי הדין השעריים?

<אמי פלמור: קודם כל, זאת החלטה של שרת המשפטים.

<אמי פלמור: הם כבר נמצאים בתוך התהליך.

<נועה נאמן: אין להם בעיה.

<אמי פלמור: זה לא שאין להם בעיה.

<אמי פלמור: זה לא דבר פשוט.

<אמי פלמור: זה כן שינוי.

<אמי פלמור: כל אחד מאתנו יודע ששינוי הרגלים – יש בו צורך להסתגלות והתמודדות.

עאידה תומא סלימאן: אני גם חייבת לומר שהשרה הכריזה את ההכרזה שלה באותו יום שבו הכנסת הפילה הצעת חוק שלי ושל עיסאווי פריג' לשריון מינוי קאדית, ובאותו יום הכנסת הצביעה נגד, וכמובן הקואליציה לא תמכה, אבל השרה הבטיחה שהיא תעבוד למען כך.

<אמי פלמור: אומר בכל זאת, שאני חושבת שאחרי שמערכת בתי הדין הזאת ראתה שהיא זוכה משרת המשפטים לפריצות דרך בדברים אחרים – קודם כל, לראשונה מונו קאדים תוספתיים, מזה עשרים שנה שלא היו, מעבר לזה שלא היו מינויים לגבי תקנים קיימים; היא השרה הראשונה שהוסיפה תקנים למערכת בתי הדין השרעיים.

<אמי פלמור: לאחר מכן היא הכריזה על פתיחת בית דין שרעי נוסף, ורק לאחר מכן היא אמרה: ועכשיו הגיע הזמן גם למנות אשהק אדית.

<אמי פלמור: אז בתוך התהליך הזה, למרות השמרנות של המערכת ולמרות הקושי, הדבר הזה התקבל, וזה נמצא בתהליכי יישום.

<אמי פלמור: רק אבהיר – עם השאלה שלך לגבי בתי הדין הרבניים – זה נאמר בהומור, כי יש נטייה לייחס למשרד המשפטים את האחריות לכל דבר אפשרי, וכל דבר שהוא לא באחריותנו – אנו שמחים לאפשר גם לגורמים אחרים בממשלה לעשות את תפקידם ואת עבודתם.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת, קודם כל, שבשם הוועדה אני מברכת על עצם הנוכחות המכובדת מצד המשרד לסקירה המגדרית, ומברכת גם כן לא רק על עצם הסקירה עצמה אלא על התוצאות שלה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שגם מן הראוי, כשיש משרד שעשה את העבודה בצורה מסודרת, והביא את התוצאות שכולנו היינו רוצים לראות במשרדים אחרים, לשבח ולומר מילה טובה, ולפנות לשאר המשרדים מעתה והלאה, שאולי יאמצו את המדיניות הזו בתוך המשרד כמדיניות.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לציין שגילינו שכל הסקירות שנעשו, נעשו רטרו אקטיבית על 2016, וכבר יש החלטה שאחרי שנתיים – הייתי רוצה שהמשרדים יעשו את זה באופן וולונטרי לשנה הבאה, כי התקציב אושר לשנתיים, שנעשה פעם אחת תרגיל של סקירה קדימה ולאו דווקא אחורה, כי המטרה מהכלי הזה של סקירה מגדרית של התקציב, שהכלי הזה יהפוך לכלי שנוכל דרכו להשפיע על איך משנים תקציבים, איך רואים שיש חסרים בכיוונים מסוימים, שפוגעים בזכויותיהן של נשים, ולעשות את ההסבה הנכונה.

עאידה תומא סלימאן: אני מקווה שהלאה נתחיל לראות סקירה קדימה ולא רטרו אקטיבית, למרות שיש מקרים די מעוטים שמשאירים אותי חסרת מילים, ואין הרבה מה לתת הערות פה.

עאידה תומא סלימאן: אבל הייתי רוצה להדגיש על הדברים שעלו תוך כדי ושאלות שהובהרו.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת לומר שוב, שאני מצטערת מאוד, ורואה את זה, כפי שאמרתי בנוכחות השרה, אני מאוד מודאגת מביטול הוועדה המקצועית שהיתה צריך לדון ולנסות לגשר על הפער הגדול בעמדות בנושא של חזקת הגיל הרך, ולפחות בעניין המזונות אני מאוד מקווה שהוועדה תלך לכיוון שייטיב עם המצב, ויתפוש את המזונות כמשהו שהוא זכות בלעדית של הילדים, ולאו דווקא יתחשבן עם הנשים, כאילו זו הכנסה של הנשים, ושהוועדה תשליך בהחלטותיה על כל מיני גורמים כמו ביטוח לאומי ומוסדות אחרים, שגוזלים מהנשים לעתים הכנסות בגלל העניין של המזונות.

עאידה תומא סלימאן: בעניין חזקת הגיל הרך, כנראה זה יישאר לצערי הרב, להתכתשות הבלעדית של הבית הזה, של הכנסת, ואני מאוד מקווה שזה לא יעשה הפקרות מבחינת ההשתוללות שהיתה קיימת בדיונים קודמים והפעלת הכוחניות והדורסנות שהיו בפעם הקודמת.

עאידה תומא סלימאן: אני פונה למשרד – כל הזמן נאמר לנו, כשרציתי לפנות בעניין רענון התקנון, שדנים בזה, ושאוטוטו מרעננים אותו במשרד.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה עכשיו שזה לא קיים.

עאידה תומא סלימאן: אני פונה למשרד המשפטים ומבקשת שתתחילו לבדוק את התקנות ולנסות לרענן אותן.

עאידה תומא סלימאן: עבר זמן ארוך מאז, ואפשר לתקן את המצב.

עאידה תומא סלימאן: כמובן, אני שוב מחזקת את ידי השרה, שהיא הכריזה והחליטה שהיא רוצה לראות שופטת שרעית.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה שעוד נראה את זה בקדנציה הזו, כמו לראות נשים ערביות כשופטות מחוזיות.

עאידה תומא סלימאן: אני מציינת בדאגה, עצם העובדה שהופעל החוק של הידיינות בסכסוכי משפחה בלי שתהיה התשתית המתאימה שיכולה להרים את החוק הזה.

עאידה תומא סלימאן: היו לי כל מיני חילוקי דעות בנושא הזה, במין כפיית התהליך הזה בהרבה מקרים, במיוחד במקרים של אלימות במשפחה מאוד גבוהה – נשים לא רוצות לחזור לשולחן הזה, ולהידיין ולערער על החלטתן לצאת מהמעגל הזה, אבל לפחות, אם כבר החוק עובד, צריך לבנות לו את התשתית המתאימה.

עאידה תומא סלימאן: ארצה לדעת מה המצב הקיים מבחינת התשתית- - -

<מיכאל שפיצר: סליחה, גברתי – יש החרגות בחוק במצבים שאת מתארת של אלימות וכאלה, שנפתחת הדלת במיידי.

<מיכאל שפיצר: זה לא קדוש.

עאידה תומא סלימאן: יש לי בעיה, כאשר אני יודעת מה המצב של לשכות הרווחה.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת הרבה פעמים מה הקו שמובילים עובדים סוציאליים בהתערבות בנושאים כאלה.

עאידה תומא סלימאן: אני הייתי משאירה את זה כזכות שאפשר לפנות, ולא הייתי מכלילה לכלל ומחריגה ממנו, אלא הייתי נותנת את הזכות למשפחות שכן רוצות להשתמש בזה.

עאידה תומא סלימאן: זה היה מקל גם על בתי המשפט והמערכת, שלא ערוכה לשאת את החוק הזה.

עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב, גם הגישה הזו היתה יותר מתאימה מבחינה טכנית למצב הקיים, ואפשרות הביצוע, וגם היתה מתאימה יותר להשאיר את הבחירה בידי המשפחות, בידי הזוגות, לבחור לקבל את השירות הזה, מאשר להתחיל להסביר למה הם רוצים להיות מוחרגים מהתהליך הזה.

עאידה תומא סלימאן: ארצה לקבל מידע מאוד מדויק בנושא של איך המערכת בנויה, מה המצב הקיים, מה עלול להשתנות, האם יש מקרים - אמרת שכבר מעבירים אותם ישר להידיינות במקום לעבור את התהליך.

עאידה תומא סלימאן: מה המצב, מה הסטטיסטיקה מתחילת התהליך?

עאידה תומא סלימאן: אנחנו עדיין בהתחלתו – אולי אפשר להספיק לעשות משהו.

עאידה תומא סלימאן: וכמובן, בעניין בתי הדין הנוצרים, אפנה למשרד הפנים כדי לדעת איך הם מתכוננים לזה.

עאידה תומא סלימאן: אני לא יודעת אם בכלל משרד הפנים מתייחס לזה.

עאידה תומא סלימאן: עכשיו נזכרתי במשהו – האם יש משהו בחוק שאומר שמי שרוצה לעבור המרת דת מיהדות לדת אחרת, צריך להגיע לפסיכולוג, ושפסיכולוג ייתן חוות דעת?

<אמי פלמור: לא מכירה את זה.

עאידה תומא סלימאן: כי אני מטפלת במקרה כזה עכשיו.

<אמי פלמור: בקשה אחת אחרונה – לשבח את שתי הילדות המדהימות שישבו פה.

<אמי פלמור: אל"ף, זה לא מובן מאליו שהוועדה מאפשרת לאמא עובדת להכניס את הילדים בזמן חופשת החנוכה.

<אמי פלמור: כל הכבוד לאמא על החינוך ולשתי הילדות שהתנהגו למופת.

עאידה תומא סלימאן: כל הכבוד.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, הישיבה נעולה.