ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 307, 2016-12-12 10:00

יעקב מרגי: בוקר טוב לכולם, אני מתכבד לפתוח את ועדת החינוך התרבות והספורט של הכנסת, 12 בדצמבר 2016, י"ב בכסלו תשע"ז.

יעקב מרגי: הנושא: מוזיאונים ויישובי הפריפריה.

יעקב מרגי: כאן המקום להודות לחברת הכנסת טלי פלוסקוב על הסבלנות הרבה, זה היה עוד מהמושב הקודם והנה, הגיע הזמן ואנחנו רוצים לשמוע ממך, טלי.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: קודם כל אני גם רוצה להודות ליושב ראש על עצם קיום הדיון הזה, ואני רוצה לשתף אתכם במה שאני חוויתי בתור ראש עיריית ערד.

טלי פלוסקוב: בטח הרבה אנשים מכירים את העיר ערד שנמצאת די רחוק מירושלים, מתל אביב, עיר שאנחנו קוראים לה עיר פריפריה – שאני אישית מאד לא מקבלת את ההגדרה הזאת – אבל מה לעשות.

טלי פלוסקוב: אדוני היושב ראש, לפני חמישה ימים ניהלתי מליאה ואז התחילו לדבר "האם יש בערד אנשים שמשתכרים ב-14 אלף שקל"?

טלי פלוסקוב: אז אמרתי להם, ועוד איך.

יעקב מרגי: ועוד איך.

טלי פלוסקוב: ואמרתי עוד משהו, אמרתי שאת איכות החיים שיש בערד אין בהרבה מקומות בארץ.

טלי פלוסקוב: אין כזה דבר.

<קריאה: אוויר.

טלי פלוסקוב: אוויר, ויש עוד מלא דברים

יעקב מרגי: אני אומר זו עיר שפספסו אותה, שהחמיצו אותה.

טלי פלוסקוב: צודק.

טלי פלוסקוב: אז אני רוצה לשתף אתכם בחוויה שאני חוויתי בתור ראש עיריית ערד וגם ראש העיר של היום ממשיך לחוות את החוויה הלא נעימה הזאת.

טלי פלוסקוב: בערד יש מקום נפלא שנקרא רובע האמנים, מקום שהמדינה השקיעה בו כ-10 מיליון שקל כדי להביא אותו למראה נורמלי, מקום שהאנגרים מפוזרים במקום וכל ההאנגרים ניתנו לאמנים מקומיים כדי להציג את עבודתם.

טלי פלוסקוב: חלק מהם, קראנו לזה גלריה, לחלק מהם קראנו מוזיאונים.

טלי פלוסקוב: לדוגמא, מה שהיה, היה מוזיאון הבובות, היה מוזיאון האדמה, ושימו לב שאני אומרת היה, כי זה כבר לא קיים.

טלי פלוסקוב: עכשיו אתה תשאל אותי למה זה לא קיים.

טלי פלוסקוב: אז הנטל הכי גדול שנפל על האמנים, וזה אני אומרת משנת 2005, זה תשלומי הארנונה עבור ההאנגרים שהם נמצאים בהם.

טלי פלוסקוב: האנגר, בוא נגיד שחלק קטן זה חנות, חלק מאד גדול זה הצגת העבודות ועוד חלק לא מבוטל זה מקום עבודתם של האמנים.

טלי פלוסקוב: האמנים האלה צברו חובות מאוד מאוד גבוהים, אני זוכרת אחד מהאמנים זה היה חצי מיליון שקל, כי אין באפשרותם לשלם.

טלי פלוסקוב: בהיותי ראש עיר הזמנתי והגיעה אליי משלחת מאוד מכובדת ממשרד התרבות, כדי לדון בנושא הזה.

טלי פלוסקוב: ואנשים שהגיעו לרובע האמנים, אני זוכרת כל כך הרבה מילים של "וואו איזה יופי" ו"כל הכבוד לאמנים וכל הכבוד לדברים שקורים כאן במקום הזה" וכן הלאה, אבל כשאני הייתי מעלה את הסוגיה של הארנונה היו אומרים לנו, אין לנו פתרון.

טלי פלוסקוב: כשהתחלתי ללמוד קצת יותר לעומק למה אין פתרון, הבנתי שיש חוק המוזיאונים במדינת ישראל, וחוק המוזיאונים הזה, על פי הקריטריונים שנמצאים בחוק, קובעים מי זה מוזיאון מוכר ומי מוזיאון.

טלי פלוסקוב: למוזיאונים מוכרים יש, על פי החוק, פטור מתשלום הארנונה.

טלי פלוסקוב: זה אומר שהמוזיאונים שלנו, שנמצאים בפריפריה, בעיניי הסיכוי שהם יגיעו להיות מוזיאון מוכר הוא קלוש, אם בכלל.

מאיר כהן: מוזיאון ישראל לא משלם בכלל בכלל ארנונה?

טלי פלוסקוב: אני אשמח גם לשמוע - - -

יעקב מרגי: אנחנו אחר כך, ניתן, תהיה סקירה של הממ"מ.

יעקב מרגי: אנחנו נתנו לחברת הכנסת טלי, שיזמה את הדיון לתת דברי פתיחה.

טלי פלוסקוב: אני כמעט מסיימת

יעקב מרגי: אבל יש לנו כאן

יעקב מרגי: את הממ"מ עם המצגת, נכון?

יוסף ג'בארין: כן.

יוסף ג'בארין: יש מסמך מקיף, אני רואה.

טלי פלוסקוב: יש נתונים.

טלי פלוסקוב: הרעיון של הדיון הזה זה לחשוב ביחד האם יש מקום לשינוי חקיקה בנושא, כי לא יכול להיות שאנחנו בידינו בעצם הורסים את הדבר הנפלא שקורה בערי פריפריה, ואני בטוחה שיש דברים כאלה גם במצפה רמון, ואני בטוחה שיש כאלה דברים בדימונה, ואני בטוחה שיש כאלה דברים בעוד מקומות, לא רק בערד.

טלי פלוסקוב: אני מאד מקווה שראש עיריית ערד גם יגיע, אני בכל אופן הזמנתי אותו, שהוא - - - את החוויה לעמוד מול האמנים בלי שום כלי לעזור להם כן להתקיים כאשר זה בסך הכול מחזק את העיר, זה נותן עוד סיבה להגיע לעיר גם לתיירים, גם לתושבים, גם להיות גאים במקום הזה, כי באמת יש במה להיות גאים.

טלי פלוסקוב: אני רוצה להבין מהדיון היום, וזו הייתה המטרה של הדיון, ואני מאוד שמחה שיש פה אנשים שייתנו לנו תשובות, האם יש מקום לשינוי חקיקה כדי שגם המוזיאונים בפריפריה יוכלו להחזיק את עצמם ולא הנתון של מספר המבקרים במוזיאון יהיה אותו המקום ש - - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: נמצאים איתנו משרד התרבות והם יתייחסו בסוף לאחר מכן לכל השאלות ולכל התהיות.

טלי פלוסקוב: תודה.

יעקב מרגי: אתי, בבקשה.

<אתי וייסבלאי: מרכז המחקר והמידע של הכנסת כתב עבור ועדת חינוך ועבור הוועדה לזכויות הילד מסמך מקיף בנושא המוזיאונים בפריפריה וסיוע ממשלתי למוזיאונים בפריפריה שמונח לפניכם.

<אתי וייסבלאי: המוזיאונים בישראל, אם אנחנו מסתכלים מבחינה היסטורית, הם הוקמו ברובם הגדול על ידי גורמים פרטיים ויוזמה מקומית, על ידי יחידים, לפעמים משוגעים לדבר, ללא יד מכוונת או מדיניות כללית בנושא הזה.

<אתי וייסבלאי: ההתפתחות שלהם כרוכה בצורה מאד עמוקה בהתפתחות ההתיישבות העברית בארץ ישראל.

<אתי וייסבלאי: כתוצאה ממצב זה, הפיזור הגאוגרפי של המוזיאונים גדול מאוד ואיננו אחיד.

<אתי וייסבלאי: הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, שהיא הגורם היחיד שמרכז נתונים על כלל המוזיאונים, המוכרים והבלתי מוכרים, מצאה שבשנת 2014 היו בישראל 151 מוזיאונים, בהם 99 מוזיאונים בערים, 34 במועצות אזוריות, מרביתם בקיבוצים - - -

<יהודית גידלי: אפשר לחזור על זה קצת יותר לאט?

<אתי וייסבלאי: 99 מוזיאונים בערים, 34 במועצות אזוריות, רובם בקיבוצים, 12 במועצות מקומיות ו-6 חסרי מעמד מוניציפלי, כלומר בבסיסי צה"ל.

<אתי וייסבלאי: מבחינת הפיזור הגיאוגרפי, מצאנו כי 87 מבין המוזיאונים מצויים במחוזות שסמוכים לערים הגדולות, ירושלים, תל אביב, גוש דן וחיפה.

<אתי וייסבלאי: 64 נמצאים במחוזות הצפון, הדרום והמרכז, כך שבסך הכול יש לנו בכל רחבי הארץ מוזיאונים, למרות שבמחוז הדרום יש יחסית פחות.

<אתי וייסבלאי: בשנת 1983, אחרי שרוב המוזיאונים כבר היו קיימים, נחקק חוק המוזיאונים.

<אתי וייסבלאי: החוק - - -

יעקב מרגי: אני אפסיק אותך, תודה.

יעקב מרגי: חבריי, בזמנו כשדיברו, דיברו על מוזיאון צה"ל, כשרצו להקים את מוזיאון צה"ל ואנחנו כחברי כנסת מהדרום בדרך כלל, הייתי חבר כנסת צעיר, נאבקנו להעביר את זה לדרום אבל ניצחו אותי ובסוף איפה זה היה אמור - - - אני לא יודע אם זה הוקם, דיברו על מרכז רבין למטה במרתף, בסוף זה לא הוקם שם.

יעקב מרגי: אנחנו - - -

<קריאה: לא, בהר איתן

טלי פלוסקוב: יש לך עבודה.

יעקב מרגי: אבל אין לנו לוביסטים.

יעקב מרגי: הלאה.

יעקב מרגי: בבקשה, סליחה.

<אתי וייסבלאי: כן.

<אתי וייסבלאי: אז חוק המוזיאונים מגדיר לראשונה מה הוא מוזיאון, מוסד שלא למטרות רווח, שיש בו אוסף מוצגים בעל ערך תרבותי, המציג באופן קבוע את האוסף או חלק ממנו לציבור ומטרת התצוגה היא חינוך, לימוד או עינוג, כשמודגש פה הנושא של החינוך.

<אתי וייסבלאי: החוק והתקנות שלו, שנחקקו בשנת 1984, קובעים את מהות המוזיאונים ואת דרכי ניהולם.

<אתי וייסבלאי: החוק מבחין בין מוזיאונים מוכרים על ידי המדינה, שמוכרים על פי חוק, שהמדינה משתתפת בתקצובם ושמחויבים לעמוד בדרישות החוק, ומוזיאונים פרטיים, שלמעשה אפילו לא רשאים לכנות את עצמם מוזיאונים, שאינם מחויבים לדרישות החוק ואינם מקבלים תקצוב מהמדינה כמוזיאון.

יעקב מרגי: מה, יש בחוק סייג אם אני מקים משהו, מוזיאון פרטי, אני לא יכול לקרוא לו מוזיאון?

יעקב מרגי: יש בעלות על מילה מוזיאון?

טלי פלוסקוב: זה בדיוק העניין.

<אתי וייסבלאי: אתה יכול לקרוא לו מוזיאון רק אם אתה קורא לו מוזיאון פרטי, אתה אומר שזה מוזיאון פרטי.

יעקב מרגי: להוסיף את המילה פרטי.

<אתי וייסבלאי: אכן, ויש כמה מוזיאונים שקוראים לעצמם מוזיאונים פרטיים.

<אתי וייסבלאי: רוב המוזיאונים - - -

יעקב מרגי: הגלסנוסט לא הגיע במלואו.

<אתי וייסבלאי: אז כמו שנאמר פה, המוזיאונים המוכרים עשויים להיות זכאים גם להטבות נוספות מהמדינה, כמו תמיכה של משרד החינוך, הנחות בארנונה שזה תלוי ברשות המקומית, ו - - -

טלי פלוסקוב: איך תלוי?

טלי פלוסקוב: איך תלוי?

<אתי וייסבלאי: כל רשות מקומית מפרסמת צו ארנונה - - -

טלי פלוסקוב: זה לא נכון, זה לא נכון.

טלי פלוסקוב: זה בדיוק מה שלא הצלחתי לעשות ובדיוק בשביל זה אני כאן.

טלי פלוסקוב: בתור ראש עיר לא יכולתי לעשות, משרד הפנים לא אישר ואני העליתי את זה כמה פעמים, וביקשתי, עזבי פטור, ביקשתי הטבה, הנחה, שום דבר, לא אישרו לי שום דבר.

<אתי וייסבלאי: אני אבהיר, הרשות המקומית יכולה לתת הנחות בארנונה, אבל אם היא לא רוצה היא לא חייבת לתת.

מאיר כהן: אני חולק.

טלי פלוסקוב: לא, ההגדרה לא נכונה, אני מצטערת.

<אתי וייסבלאי: רק למוזיאון מוכר.

איתן ברושי: כמו שחוק הארכיונים.

יעקב מרגי: מאיר, בבקשה.

מאיר כהן: ליישב את המיני ויכוח.

מאיר כהן: כל עירייה בסוף השנה מחליטה על צו הארנונה.

מאיר כהן: עכשיו, אם עירייה היא עצמאית, מאשרים את שינויי הצו.

מאיר כהן: לכן לתל אביב קל לבוא ולתת הנחה למוזיאון גדול.

מאיר כהן: נגיד אני רוצה לתת לו הנחה, מאשרים.

מאיר כהן: אם עירייה כמו ערד, או ירוחם, אם עירייה כזו היא עירייה שמקבלת מענקי איזון והיא לא עצמאית מבחינה כלכלית, אומר שר הפנים, 'אני לא משנה את צו הארנונה.

מאיר כהן: בכל מקום שהצו רוצה להפחית, אני לא מאשר.

מאיר כהן: במקום שהצו רוצה להוסיף ארנונה, את זה אני מאשר'.

איתן ברושי: אבל אל תעשו חיים קלים - - -

טלי פלוסקוב: עוד פעם אנחנו חוזרים לאותם המקומות שמתמודדים עם הקשיים.

איתן ברושי: טלי, אבל אסור לחשוב שהארנונה תפתור את הבעיה של המוזיאונים, הבעיה הרבה יותר גדולה מהארנונה - - -

טלי פלוסקוב: לא, זה כבר הנושא הבא.

יעקב מרגי: איתן ברושי, אני אחדש לך משהו.

יעקב מרגי: בשלהי כהונתה כראשת עיר בערד, היה את המשבר של מגבות ערד, אם היא הייתה מצליחה והייתה רשאית לתת הקלה או פטור למפעל מגבות ערד בסוגיה של הארנונה, היינו מצילים את המפעל

טלי פלוסקוב: נכון.

טלי פלוסקוב: נכון.

יעקב מרגי: אבל בוא, אנחנו במוזיאון, אנחנו כרגע במוזיאון.

איתן ברושי: הבעיה הרבה יותר גדולה מארנונה.

יעקב מרגי: אוקיי, בבקשה.

<אתי וייסבלאי: אני אמשיך בנוגע לנתונים, אז על פי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, שכמו שאמרתי היא הגורם היחיד שאוסף בשנתיים האחרונות נתונים על מוזיאונים מוכרים ושאינם מוכרים, יש בישראל 151 מוזיאונים, 55 מוזיאונים שמוכרים על פי חוק המוזיאונים ו-94 שאינם מוכרים על פי חוק.

<אתי וייסבלאי: 2 מוזיאונים נוספים, בית התפוצות ומוזיאון יד ושם, מוכרים ומתוקצבים מכוח חוקים ייעודיים להם.

יעקב מרגי: גם שם צריך לשאול שאלות.

יעקב מרגי: למה לוחמי הגטאות לא, יד מרדכי למה לא, בלי לפגוע ביד ושם.

יעקב מרגי: אם כבר אנחנו מדברים, נעלה את זה אחר כך.

יעקב מרגי: בבקשה.

<אתי וייסבלאי: מבין 64 המוזיאונים שדיברתי עליהם מחוץ לערים הגדולות, 36 מהם הם מוזיאונים שאינם מוכרים.

<אתי וייסבלאי: לגבי המבקרים במוזיאונים, בשנת 2014 ביקרו במוזיאונים כ-6.7 מיליון מבקרים, מתוכם 4.4 מיליון מבקרים במוזיאונים המוכרים ו-2.8 מיליון מבקרים במוזיאונים שאינם מוכרים.

יעקב מרגי: 2.8 לא ראויים לתמיכה במדינה.

<אתי וייסבלאי: קרוב ל-70% מכלל המבקרים במוזיאונים ביקרו במוזיאונים באחת מן הערים הגדולות, שבהם 3 מוזיאונים או יותר, ירושלים, תל אביב, חיפה, חולון ורמת גן.

<אתי וייסבלאי: התפלגות המבקרים לפי מחוזות מראה לנו - - -

יעקב מרגי: ועוד לא ספרת לנו כמה ביקרו בלונדון במוזיאונים.

יעקב מרגי: ישראלים, אני מדבר על ישראלים שביקרו.

מאיר כהן: בבית ספר בלונדון, כשיוצאים לטיול שנתי יש חובה לבקר במוזיאון.

מאיר כהן: במדינת ישראל, בחוק הטיולים השנתיים של משרד החינוך, לא חובה לבקר במוזיאון.

יעקב מרגי: כי זה לא שייך לעמותות ייעודיות.

מאיר כהן: בדיוק.

מאיר כהן: זה עושה שינוי מהותי.

איתן ברושי: אבל אם היה סל תרבות למוזיאונים היינו יכולים לחייב.

איתן ברושי: עשיתי את זה כראש מועצה.

יעקב מרגי: נדבר.

יעקב מרגי: אנחנו עכשיו רק פורסים את המצע.

יעקב מרגי: משרדי הממשלה, יכול להיות שתיקחו לנו, תמשכו לנו את השמיכה והכל מסודר, נשמע אחר כך.

<אתי וייסבלאי: הנתונים על ביקורי תלמידים ומלוויהם במוזיאונים במסגרת פעילות חינוכית מעידים על תמונה דומה.

<אתי וייסבלאי: בשנת 2014 ביקרו במוזיאונים כמיליון וחצי תלמידים ומלוויהם, בהם כ-900,000 מבקרים במוזיאונים המוכרים וכ-600,000 במוזיאונים שאינם מוכרים.

<אתי וייסבלאי: כמחצית מהתלמידים שביקרו במוזיאונים באותה שנה ביקרו במוזיאונים בערים הגדולות, כ-8.5% במוזיאונים בדרום.

<אתי וייסבלאי: זה סוף הנתונים.

<אתי וייסבלאי: הגורם הממשלתי המרכזי שמשתתף בתקציביהם של המוזיאונים הוא מינהל התרבות במשרד התרבות, שתומך במוזיאונים המוכרים באמצעות תקנה תקציבית ייעודית.

<אתי וייסבלאי: בשנת 2015 חולקו באמצעות התקנה כ-45 מיליון שקלים ל-51 מוזיאונים.

<אתי וייסבלאי: מאז שנת 2000 גדל תקציב התקנה במידה משמעותית, אבל חלקה של התקנה בתקציב מינהל התרבות נותר קטן, כ-7% מתקציב מינהל התרבות.

<אתי וייסבלאי: המינהל מחלק את תקציב התקנה למוזיאונים באמצעות חלוקה לקבוצות סיווג על פי אופי הפעילות המוזיאונית והיקפה, כך שלכל קבוצה ניתן חלק מהתקציב ואז המוזיאונים בתוכם מחלקים את התקציב ביניהם על פי הגודל ומאפיינים נוספים.

<אתי וייסבלאי: בקבוצה א' מוזיאון אחד הוא מוזיאון ישראל, בקבוצה ב' ארבעה מוזיאונים, בקבוצה ג' תשעה מוזיאונים, ובקבוצה ד' 37 מוזיאונים.

<אתי וייסבלאי: 39% מתקציב התקנה הועבר למוזיאון בקבוצה א', 29% למוזיאונים בקבוצה ב', כ- 12% למוזיאונים בקבוצה ג' וכ-19% למוזיאונים בקבוצה ד'.

יוסף ג'בארין: עוד פעם, מה סך כל התקציב של התקנה?

<אתי וייסבלאי: סך כל התקציב של התקנה 45 מיליון שקלים בשנת 2015.

איתן ברושי: וכמה מוזיאונים לא יכלו לקבל את הכסף כי לא היה להם את המצ'ינג?

<אתי וייסבלאי: אני לא חושבת שזה תלוי בזה, זה התקציב של ה - - -

יעקב מרגי: זה לא תלוי מצ'ינג.

איתן ברושי: אין מוזיאונים שלא מימשו את התקציב?

יעקב מרגי: זה לא קשור למצ'ינג, איתן.

יוסף ג'בארין: רק שאלת הבהרה, אתי, אנחנו מדברים על התקציב הזה רק למוזיאונים המוכרים?

<אתי וייסבלאי: אכן.

<אתי וייסבלאי: אני מדברת על השתתפות ב - - -

יוסף ג'בארין: כדי שאני אדייק, בכל המוכרים אין מוזיאון ביישוב ערבי, נכון?

איתן ברושי: יש לך באום אל פחם, לא?

טלי פלוסקוב: אדוני, זה בדיוק מה שאני אומרת.

<אתי וייסבלאי: בסוף המסמך יש רשימה.

טלי פלוסקוב: לא מעניין אותי מה מקבלים המוזיאונים המוכרים, כי הם שם מקבלים.

יעקב מרגי: חבריי, הוא רק שואל.

טלי פלוסקוב: אני רוצה להפנות את הדיון לנושא - - -

יעקב מרגי: חבריי, זו פריסה, אנחנו פורסים כרגע את המפה על השולחן.

יוסף ג'בארין: כן, שאלה עובדתית כדי להבין את הפריסה.

<אתי וייסבלאי: יש רשימה של המוזיאונים בסוף המסמך, רשימה מפורטת, של המוזיאונים המוכרים כמובן.

<אתי וייסבלאי: אז אני אגיד מילה על המוזיאונים הלא מוכרים פה.

<אתי וייסבלאי: כמו שאמרתי, יש 94 מוזיאונים שהם לא מוכרים, שבעצם מלבד הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, שאוספת מהם נתונים, אבל למעשה לא מפרסמת את שמות המוזיאונים והיכן הם נמצאים כי הנתונים כפופים לסודיות, אין אף גורם בישראל שאוסף נתונים על המוזיאונים, שיודע אפילו איזה מוזיאונים יש, שמבחין בין מוזיאונים מסוגים שונים.

<אתי וייסבלאי: יש הערכות שלפיהם יש יותר מ-150 מוזיאונים בישראל, ראיתי גם 200 ו-250, אבל אלו רק הערכות.

טלי פלוסקוב: ועדיין אנחנו קוראים לזה מוזיאון אדוני היושב ראש, שים לב, כן?

<אתי וייסבלאי: והנתונים שיש לנו, הנתונים התקציביים, הם רק על המוזיאונים המוכרים, חלק מהמוזיאונים שלא מוכרים נתמכים מתקנות אחרות של משרד התרבות כמו תקנת אמנות פלסטית, אבל זה ממש מספר קטן ואנחנו לא יודעים שום דבר על התקציב שלהם, לכן אני אעסוק פה במוזיאונים המוכרים בלבד.

יעקב מרגי: לפי הגרף, 51% מהתקציב של מינהל התרבות למוזיאונים הולך, אפשר לומר, על הערים הגדולות, תל אביב, ירושלים.

טלי פלוסקוב: כן, בוודאי.

<אתי וייסבלאי: יותר מ-50%, 50% מגיע לירושלים בלבד, למעלה מ-80% מהתקציב מגיע למוזיאונים בירושלים, תל אביב וחיפה.

<אתי וייסבלאי: 1.5% מתקציב התקנה מגיע למוזיאונים בדרום.

מאיר כהן: אבל צריך לעשות עוד אבחנה אחת לגבי איזה סוג של מוזיאונים המשרד תומך.

מאיר כהן: הוא לא תומך במוזיאונים של - - -

יעקב מרגי: תשמע, יום ארוך עוד היום.

מאיר כהן: אם אני זוכר, רק של מורשת, נכון?

<קריאה: של ארכיאולוגיה, של היסטוריה, של מורשת, של אמנות, של מדע.

מאיר כהן: של אמנות אתם גם תומכים?

<קריאה: כן.

<קריאה: משרד החינוך לא.

מאיר כהן: על משרד החינוך אני מדבר.

<חגית מאיר: במשרד החינוך יש שני תקנות מבחינה היסטורית שמטפלות - - -

מאיר כהן: אני שואל, במשרד החינוך, אם זיכרוני לא מטעה אותי, לא נתן לאמנות, הוא נתן למורשת ולמדעים.

<חגית מאיר: מוזיאוני אמנות נתמכים באמצעות סל תרבות, מתקציב משרד החינוך.

מאיר כהן: תעזבי את סל התרבות.

<חגית מאיר: זה לא תעזבי, כי משרד החינוך שֹם שם הרבה מיליונים.

מאיר כהן: ב-1982 הייתי בוועדת ההיגוי של סל תרבות.

מאיר כהן: בחיאת, אני יודע מה זה.

<קריאה: ועברו כמה שינויים מאז, כולל בשנתיים האחרונות.

מאיר כהן: כן אבל תעזבי סל תרבות זה משהו אחר.

מאיר כהן: אם אני, מדימונה, פותח מוזיאון לציור אני לא פונה אלייך כי את לא תומכת בי.

<חגית מאיר: אני לא תומכת במוזיאון בשום מקרה - - -

יעקב מרגי: את שולחת, את מפנה?

<חגית מאיר: אנחנו תומכים אך ורק בתלמידים שמקבלים פעילות - - -

יעקב מרגי: גב' חגית מאיר, אני אתן לך הזדמנות להבהיר.

יעקב מרגי: מאחר ואנחנו דנים במוזיאונים בפריפריה אנחנו ניתן לך הזדמנות להבהיר האם אותם מוזיאונים המוכרים והלא מוכרים, באיזו מידה יש סייגים, אם יש סייגים בכלל לשר תרבות או אין סייגים, ונשמע גם על גודל התקצוב של התקנה הזאת.

יעקב מרגי: אתי, רק תסיימי, אני רוצה להבהיר - - -

<אתי וייסבלאי: אני רק אדבר על הסיוע למוזיאונים בפריפריה שזה הנושא של הדיון.

<אתי וייסבלאי: במבחני התמיכה של מינהל התרבות ניתן מקדם מסוים למוזיאונים בפריפריה, על פי המרחק מתל אביב.

<אתי וייסבלאי: לדברי מינהל התרבות בכוונתם לתקן את מבחני התמיכה באופן שיסייע יותר למוזיאונים בפריפריה אבל כרגע זה לא נעשה בגלל שאין מועצת מוזיאונים מכהנת.

<אתי וייסבלאי: בנוסף, יש תקנה של מוסדות - - -

איתן ברושי: טוב, אם אין ראש מל"ל אז זה לא נורא אם אין מוזיאונים.

איתן ברושי: מדינה בהקמה.

איתן ברושי: כמה זמן לוקח למנות?

יעקב מרגי: אני חולק עלייך, זה נורא כאן וזה נורא גם כאן.

איתן ברושי: אתה בקואליציה, בשביל זה הערתי את ההערה.

יעקב מרגי: עוד פעם, החטא הזה לא יעבור לנו.

איתן ברושי: תדאג לזה כבר.

יעקב מרגי: בקרוב אצלך, בעזרת השם.

יעקב מרגי: נוכל להתעלל בך גם.

איתן ברושי: לא, תעשו פעם משבר קואליציוני על משהו אמיתי, על המוזיאונים.

איתן ברושי: בוא נעשה משבר על המוזיאונים.

יעקב מרגי: אני מתוך חמש קדנציות שתיים הייתי באופוזיציה, אז אל - - - אני יודע מה זה להיות במדבר האופוזיציה.

איתן ברושי: לא מדבר, הבעיה היא שזה לא קורה.

טלי פלוסקוב: בגלל זה הוא מאחל לך.

איתן ברושי: אני מאחל לך שתמנו ראש למוזיאונים.

איתן ברושי: יש כסף ששנתיים לא מחלקים אותו כי אין יושב ראש במועצה.

יעקב מרגי: אני לא יודע, הכול בהסתייגות.

יעקב מרגי: בוא נשמע.

<אתי וייסברג: בנוסף, 15 מבין המוזיאונים מקבלים תקצוב באמצעות תקנה נפרדת, תקנת מוסדות תרבות בפריפריה, בסך הכול קיבלו המוזיאונים באמצעות התקנה כ- 1.4 מיליון שקלים, פחות מ-3% מהתקציב הכולל שהועבר לידי מינהל התרבות למוזיאונים באותה שנה.

<אתי וייסברג: אני אגיד רק מילה על התקציב של משרד החינוך, שזה הגורם הממשלתי השני שתומך במוזיאונים המוכרים, וכמו שנאמר פה, הוא לא תומך במוזיאונים לאמנות.

<אתי וייסברג: משרד החינוך תומך בפעילות חינוך במוזיאונים, בשנת 2015 הועברו באמצעות התקנה למוזיאונים 7.3 מיליון שקלים.

<אתי וייסברג: 65% מתמיכות המשרד ניתנו למוזיאונים בערים הגדולות, ובמוזיאונים אלה ביקרו כ-60% מן התלמידים.

<אתי וייסברג: 1% מהתלמידים ביקרו במוזיאון יחיד בדרום, שנתמך על ידי משרד החינוך, ולמוזיאון זה הוקצתה 1.3% אחוזים מתמיכת משרד החינוך בשנה זו.

יעקב מרגי: מה זה המוזיאון הזה?

<אתי וייסברג: מוזיאון ג'ו אלון.

<אתי וייסברג: תודה רבה.

יוסף ג'בארין: רק שאלה, בתקציב של המוזיאונים המוכרים זה שילוב של משרד התרבות ומשרד החינוך?

<אתי וייסברג: אכן.

יוסף ג'בארין: יש לך נתון מה התקציב בסך הכול במוזיאונים המוכרים של שני המשרדים?

<אתי וייסברג: יש נתונים מקיפים על תקצוב המוזיאונים במסמך שלא נכנסתי אליהם במצגת הקצרה פה, אבל אם אנחנו רואים - - -

יעקב מרגי: מצגת מאד איכותית, חבל שלא הוצגה.

טלי פלוסקוב: לפחות אולי בנייר תעבירו לנו אותה אחר כך.

<יהודית גידלי: אני אעביר לך אותה במייל.

<אתי וייסברג: כמו שאנחנו רואים בסך הכול, התקציב הכללי של המוזיאונים בשנת 2014 היה 435 מיליון שקלים, 35% מתוכם הקצבה ציבורית מגורמים שונים, כולל משרדי ממשלה, הרשויות המקומיות, מפעל הפיס וגורמים אחרים.

<אתי וייסברג: הרשויות המקומיות הם הגורם המרכזי שתומך במוזיאונים, כ-60% מההקצבה הציבורית מגיעה מהרשויות המקומיות.

טלי פלוסקוב: נו בוודאי, תל אביב יכולה להרשות לעצמה לתמוך ב"הבימה" לצורך העניין.

יעקב מרגי: אתי, תודה.

יעקב מרגי: חברי הכנסת.

יעקב מרגי: איתן, אתה עומד.

יעקב מרגי: אתה עוד צריך לדבר, לא?

יעקב מרגי: או שאני אעביר את רשות הדיבור לחבר הכנסת כהן?

איתן ברושי: קודם כל, אתה יכול לתת לכהן לפניי - - -

יעקב מרגי: לא, בבקשה, איתן.

איתן ברושי: אדוני היושב ראש, חברי הכנסת והנציגים שהגיעו גם, הזכרת מספר מקומות, אני רוצה לומר קודם כל שהנושא חשוב ולברך את חברת הכנסת טלי פלוסקוב שהעלתה אותו, אבל זה מתחיל ונגמר בפער תקציבי אדיר.

איתן ברושי: אני לא בטוח שיש תשובה מהדיון הזה, כי חסר תקציב.

איתן ברושי: תקציב התרבות בישראל הוא מהנמוכים בעולם, וכשתקציב התרבות, גם הספורט, אבל תקציב התרבות הוא תקציב קטן, אז המוזיאונים נפגעים מגודל התקציב.

איתן ברושי: רצינו וניסינו והיו כמה מהלכים, ויצא לי להיות שנה במשרד, והתקציב היה מעוגן בהחלטות רב שנתיות, אבל סך הכול התקציב קטן.

איתן ברושי: אני שאלתי על המצ'ינג מקודם לא בגלל שזה מותנה, אבל שום מוזיאון לא יכול לחיות מהתמיכה בלבד של משרד התרבות או משרד החינוך.

איתן ברושי: נדרש מאמץ נוסף.

איתן ברושי: והתקציב מהכנסות עצמיות הוא מאוד קטן.

איתן ברושי: יושבת פה מנהלת המוזיאון בלוחמי הגטאות שהצטרפה, ד"ר ענת ליבנה, פעם דיברתי עם קצין חינוך ראשי על המוזיאון הזה - - -

יעקב מרגי: מה זה שווה, כשהערנו את ההערה היא לא הייתה פה.

איתן ברושי: הנה, רציתי שתדע שהיא פה.

איתן ברושי: אמר לי אלי שרמייסטר, שהיה קצין חינוך, הוא אמר לי, "המוזיאון בלוחמי הגטאות הוא מצוין, רק המיקום דופק אותו".

איתן ברושי: הוא לא אמר את זה בשביל לגנות, הוא אמר את מה שאנחנו יודעים, ההסעות למוזיאונים הן יותר יקרות מהכניסה.

איתן ברושי: חיילי צה"ל משלמים למוזיאונים מה שלא מכסה את העלות, ולמורים ולתלמידים אין כסף, והיה צריך להגיע להבנה.

איתן ברושי: יותר מהארנונה, טלי.

איתן ברושי: למשל, שאפשר לנסוע בהנחות בתחבורה הציבורית או ברכבת כשמגיעים לביקורים באתרים כאלה היסטוריים, מוזיאונים, שימור אתרים, דיברנו על חבילה.

איתן ברושי: כראש רשות אני הנהגתי בעמק יזרעאל סל תרבות למוזיאונים.

איתן ברושי: כמו שיש תרבות בימי ראשון, שעוד שומרים עליה בקושי, שהרשות הייתה מסבסדת ביקורים במוזיאונים, גם של עצמה וגם של השכנים.

איתן ברושי: כלומר צריך לתת כלים נוספים.

איתן ברושי: אני לא מזלזל בארנונה, אני לא חושב שצריך לראות בזה את הדבר המרכזי, בוודאי זה יותר קל לרשות.

יעקב מרגי: איתן, הפנתה את תשומת ליבי חברת הכנסת טלי פלוסקוב, שחברי הכנסת כאן, כולם היו ראשי רשויות.

טלי פלוסקוב: כמה ראשי רשויות יש פה, תראו כמה, חיים, מאיר, כולם.

איתן ברושי: זה לא מפתיע - - -

טלי פלוסקוב: כי זה בוער מהשטח.

איתן ברושי: כן, בואו ננסה לסיים - - -

מאיר כהן: אל"ף, יש פה סולידריות של ראשי ערים לשעבר, אנחנו מבינים כמעט בכל תחום, אנחנו מעורבים בהרבה תחומים.

איתן ברושי: מצד שני, הייתה בעבר נטייה להקים הרבה מוזיאונים, אבל לא בטוח שמה שחסר עכשיו זה עוד מוזיאונים.

איתן ברושי: שאלו פה איך הופכים מלא מוכר למוכר, חייבת להיות איזושהי תכנית ארצית, ואולי לעיתים גם למזג במקומות שצריך למזג, כי בסופו של דבר יכולת הקיום, היא הופכת להיות מאוד מאוד קשה.

איתן ברושי: יש פה מאמץ גדול שמוטל על מי שמנהל את המוזיאונים.

איתן ברושי: הרשויות המקומיות, השלטון המקומי עוזר, זה לא תמיד מספיק.

איתן ברושי: המדינה, שמענו פה על תקציב מוגבל, ולכן אני חושב שנדרשות פה פעולות נוספות.

איתן ברושי: לכן אני מציע בדיון הזה, מה שמעלה חברת הכנסת טלי פלוסקוב זה בסדר וצריך לקדם, אבל אני חושב שצריך אחרי אישור התקציב – כי כבר לא נספיק – לקיים דיון עם השרה, כמו שהיא נלחמת על הספורט, להילחם על תקציב יותר גדול לתרבות בכלל ולסעיף הזה בפרט.

איתן ברושי: זה לא ייפתר בלי סיוע משמעותי בתקציב נוסף.

איתן ברושי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת מאיר כהן, בבקשה.

מאיר כהן: אדוני, תודה בעד הדיון הזה, טלי.

מאיר כהן: בשנת 2005 החלטתי לבנות תיאטרון בדימונה ומאותו הרגע התחלתי להבין שיש במדינה הזו שתי ישויות, יש את הישות המרכזית, שנמצאת במדינה מאד מוגדרת, ממקום עד מקום, ויש את הפריפריה.

מאיר כהן: אנחנו משתמשים בטרמינולוגיה של ידידי הטוב, כי הוא אמר משהו מאד נכון, צריכים להילחם על תרבות.

מאיר כהן: בפריפריה צריכים להילחם על תרבות, שזה דבר איום ונורא.

מאיר כהן: מה אנחנו צריכים להילחם על זה?

מאיר כהן: אנחנו צריכים להילחם להקים תיאטרון בפריפריה, אנחנו צריכים להילחם להקים מוזיאון, זה נראה כאילו זה משהו מיותר.

מאיר כהן: שאלו אותי, למה אתה צריך תיאטרון בדימונה?

מאיר כהן: למה אתה צריך מוזיאון בדימונה?

מאיר כהן: מה, זה הבעיה שלך?

יעקב מרגי: יש לך מזל שלא שאלו למה אתה צריך לנשום.

מאיר כהן: אז אמרתי שעיר שאין בה אמנות, או יישוב שאין בו אמנות, הוא כמו גוף שאין לו נשמה.

מאיר כהן: וככה מרגישים כל החברים שלי שיושבים כאן וכל ראש עיר שמתחיל בפריפריה לעשות הכול בכדי ששעות הפנאי של תושביו יהיו מלאות משמעות.

מאיר כהן: אני לא אחזור על מה שנאמר כאן, אני רק אומר ומבקש, זו צריכה להיות הצעת חוק.

מאיר כהן: זו צריכה להיות הצעת חוק כמו שקיימת, בדקתי, בצרפת.

מאיר כהן: בצרפת ככל שאתה פריפריאלי, התמיכה בך היא הרבה יותר עמוקה.

מאיר כהן: אני רוצה שתבינו, לנפש בצרפת, אני מכיר את הנתונים האלה מהיותי ראש עיר, הלכתי לבדוק את זה, לנפש ההשקעה הייתה 32 דולר לאדם בתקציב התרבות.

מאיר כהן: אז, במדינת ישראל, ההשקעה הייתה 1.7 דולר.

מאיר כהן: תבינו מה המשמעות.

מאיר כהן: בנושא של ארנונה, אני חייב להגיד שאנחנו ניסינו, במרכז השלטון המקומי, כשהייתי ראש עיר ובניתי את התיאטרון, לבוא לחבריי ולהגיד לראשי ערים, תתמכו בהצעת חוק שפוטרת את כל המוזיאונים, כמובן בקריטריונים מסוימים, לא כל מוזיאון אזוטרי של ארבע תמונות צריך לפטור אותו - - -

טלי פלוסקוב: ברור.

מאיר כהן: הייתה התנגדות נחרצת של השטח, ואמרו בצדק לא מבוטל, אנחנו לא יכולים שכל פעם אתם תתערבו - - -

יעקב מרגי: בסעיף אחר.

מאיר כהן: כן, בדיוק.

מאיר כהן: זה התחיל במקוואות - - - ואתה פוגע בהכנסות.

מאיר כהן: אבל אם תהיה החלטה בחוק, אני חושב שאני זורק כאן כפפה.

מאיר כהן: טלי, תנסחי את החוק אני חושב שכל מי שיושב כאן צריך - - -

טלי פלוסקוב: אני רוצה ללמוד קצת יותר חומר ולכן הדיון הזה, אמרתי את זה בדבריי שאני רוצה חומר - - -

מאיר כהן: שום דבר, שתדלנות לא תעזור ולפשוט יד לא יעזור ולא נצליח.

מאיר כהן: מה שלא נחוקק בחקיקה, ותלכו לשרה כמה שתרצו והיא על הכיפק והיא עושה כמיטב יכולתה, אבל ברגע שהתקציב מצומצם זה מה שקורה.

מאיר כהן: צריך חוק שפוטר, אנחנו יודעים לנסח הצעת חוק.

מאיר כהן: תודה רבה

טלי פלוסקוב: משפט, אדוני היושב ראש.

טלי פלוסקוב: אני רוצה להגיד משפט על אמנית בשם דורית רות יעקבי ז"ל.

טלי פלוסקוב: אני מדברת על האמנית והמשוררת רות דורית יעקבי, היא הציגה ב-67 תערוכות יחיד על פני חמש יבשות בגלריית המוזיאונים המרכזיים.

טלי פלוסקוב: הייתה לה גלריה מוזיאון, וגם היום, היא כבר לא בחיים, בעלה עדיין משאיר את זה ואני הבנתי שהוא ממשיך לשלם גם ארנונה, והיה לה חוב ארנונה כמעט חצי מיליון שקל, שמה שיכולתי לעשות, זה על פי החוק, למחוק לה 49% או 51% מהחוב, כראש העיר, כן?

טלי פלוסקוב: למה היא, האמנית הזאת, תגידו שזה לא מוזיאון?

טלי פלוסקוב: אז מי המוזיאון?

טלי פלוסקוב: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: יוסף ג'בארין.

יוסף ג'בארין: תודה באמת על הדיון החשוב.

יוסף ג'בארין: אני גם שותף לביקורת מבחינת הנגשת המשאב התרבותי במדינה לכלל האוכלוסייה.

יוסף ג'בארין: אני חושב שהנתון שמדבר על כך שרוב התקציבים מועברים למוזיאונים בירושלים ובתל אביב אומר הרבה, מבחינת חלוקת התקציב ומבחינת חלקה של הפריפריה בנושא הזה.

יוסף ג'בארין: האמת היא שאני התחברתי לנושא הזה בשנתיים האחרונות מאז שאני בכנסת, בהקשר של העובדה שאין כיום מוזיאון מוכר בחברה הערבית, מתוך 55 מוזיאונים.

יוסף ג'בארין: אין שום ספק שזה מצב בלתי מתקבל על הדעת.

יוסף ג'בארין: אני לא אפתיע אתכם אם אני אומר שגם בחברה הערבית יש תרבות, ויש גם פעילות של אמנים, ובפרספקטיבה היסטורית, אני רק אומר, אם כל השנים האלה עשרות מוזיאונים ולא הוקצה תקציב מהתקנה הזו לציבור הערבי, זה אומר הרבה מבחינת ההשקעה הזו.

יוסף ג'בארין: אני יודע שיש התקדמות במישור של הכרה במוזיאון באום אל פחם, אז אני אשמח לשמוע איפה זה עומד כיום, אבל האמת היא שגם אחרי ההכרה, שאני מקווה שתהיה באום אל פחם, זה עדיין יהיה אחד מתוך 55.

יוסף ג'בארין: השאלה גם מה המשרד מתכנן כדי להרחיב את ההכרה שלו ואת התמיכה וההשקעה שלו במוזיאונים ביישובים הערביים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת חיים ילין.

חיים ילין: כבוד היושב ראש, תודה.

חיים ילין: אני מברך על הדיון, לא יודע למה רק מוזיאונים, כאילו, זה תמיד - - -

טלי פלוסקוב: תלוי מה כואב.

טלי פלוסקוב: אני אחרי שנסגרו אחד אחרי השני המוזיאונים בערד אני - - -

יעקב מרגי: יש בנביא ישעיה, "כולו פצע וחבורה ומכה טריה אין בו מתום".

יעקב מרגי: אז לוקחים כל פעם פצע אחר בפריפריה.

יעקב מרגי: אנחנו כרגע בפצע של המוזיאונים.

מאיר כהן: אני רוצה להגיד גם שחוץ מירושלים שהיא בסוציו-אקונומי 4, אין כמעט - - -

טלי פלוסקוב: נכון.

טלי פלוסקוב: יש פה הרבה דברים מעניינים בדוח הממ"מ.

חיים ילין: דרך אגב אני גם מברך על הדו"ח הזה שצריך לעבור עליו וללמוד - - -

יעקב מרגי: אתי, פה מפרגנים לך.

טלי פלוסקוב: באמת ישר כוח.

טלי פלוסקוב: זו עבודה מאוד מקצועית ועמוקה.

איתן ברושי: חלוצית, לא היה דוח כזה לפני.

יעקב מרגי: בבקשה.

חיים ילין: נכון שהכותרת זה מוזיאונים, אבל כל המוזיאונים שיש פה, אפשר לדון רק על המוזיאונים שמאושרים ובאים לשם מטעם משרד החינוך ובאים גם חיילי צה"ל, אבל יש הרבה מאד גלריות ומרכזי תרבות, במיוחד בפריפריה, לא מוכרים, אין להם מספיק את התקציב בשביל להפוך, וגם לא רוצים להפוך למוזיאונים.

חיים ילין: יש או שחור או לבן, או שאתה מוזיאון או שאתה לא שום דבר.

יעקב מרגי: יש או מאושר או עצוב, אמרה לי המנהלת.

חיים ילין: תקשיב, יש עוד קריטריון שאני מכיר אותו באופן אישי, של גלריות, בסדר?

חיים ילין: זאת אומרת, גם מוזיאונים וגם גלריות שהם מוכרים.

חיים ילין: אבל זהו, בין לבין אין שום דבר.

חיים ילין: אני אקח אותך למושב עין הבשור, יש מוזיאון שהביא בן אדם שהוא אספן של ענתיקות, יש שם דברים שלא קיימים אפילו במוזיאון ישראל.

חיים ילין: אין, לא תמצאו שום דבר, מתקופת בן גוריון בנגב.

חיים ילין: לא תמצאו, לא יעזור כלום.

חיים ילין: אבל הוא לא עומד בסטנדרטים האלה, ואז מה קורה?

חיים ילין: אני לא רוצה שהוא ירוויח, אבל כולנו מפסידים.

חיים ילין: הוא לא מפסיד, הוא יודע שזה קיים אצלו, אבל אנחנו, כאזרחי מדינת ישראל שלא נחשפים לאוצרות האלה, אנחנו מפסידים.

חיים ילין: זה ההפסד, בוא נשים את זה על ה - - - הנגישות להגיע למקומות האלה, איזה הגדרות זה מוזיאון, האם יש אפשרות שתהיה הגדרה שונה.

חיים ילין: עזבו תקציבים כרגע, משהו שהוא ביניים, שהוא לא מוזיאון בדיוק, אבל הוא מאפשר לפריפריה כן להקים אותם בתקציבים - - -

יעקב מרגי: בזמנו דיברו על תקנת הינוקא.

יעקב מרגי: נשמע עליה, אם זה גם קשור למוזיאונים ואם היא קיימת.

חיים ילין: כן, אבל בסוף גם, כבוד היושב ראש, צריך תקציבים להקים את הדבר הזה.

יעקב מרגי: יש תקציב.

חיים ילין: כן, ואז באה האחזקה.

חיים ילין: הקמתי מוזיאון שהוא מוזיאון של מפוני ימית.

חיים ילין: חבר'ה, עד שאני אראה שם משהו וראש המועצה, אין סיכוי בכלל לכלום, כל פעם יש תקנה חדשה, עד שהוא יקבל את החותמת של מוזיאון הוא כבר יקרוס.

חיים ילין: זה תמיד מזכיר לי את התב"עות.

חיים ילין: אנחנו כולנו באנו מהשלטון המקומי, שים לב, כל מי שהגיע לפה, עד שמאושרת התב"ע כבר יש לך עוד 20 נספחים, שאתה כבר רודף אחרי הזנב של עצמך, אתה לא יכול לעמוד בזה.

חיים ילין: לכן אני חושב שצריך לבוא לקראת, לתת, כמו שנותנים גם לגן וגם נותנים למעון יום, סמל זמני, שצריך לעמוד בדברים האלה, וצריך לעמוד בהם.

חיים ילין: וצריך להעביר את התקציבים, במיוחד לפריפריה, ואז ההסעות, ההנגשה היא שונה לגמרי, הכול נראה אחרת לחלוטין.

יעקב מרגי: ראש עיריית ערד, בבקשה.

<ניסן בן חמו: טוב, אני רוצה להתחיל באיזה שיר קטן שמתחבר לכל הדברים שנאמרו פה: "כשלונדון הופצצה במלחמת העולם השנייה, צ'רצ'יל הביט בחלון, פתאום התקרב אליו שר ההגנה ואמר לו, 'יש לי רעיון, נוכל להגדיל את תקציב הביטחון אם נבטל את תקציב התרבות.

<ניסן בן חמו: אין טעם ללכת לתיאטרון אם בכל מקרה כולנו נמות'.

<ניסן בן חמו: צ'רצ'יל הביט בחלון בעצבות, הקשיב לתותחים רועמים ואמר, 'אבל אם לא תהיה לנו תרבות, אז על מה בדיוק אנחנו נלחמים?

<ניסן בן חמו: ' " ופה זה בדיוק הסיפור.

<ניסן בן חמו: אני בא מעיר שאני חושב, אחרי עין הוד, וטלי הייתה פה לפניי, אין עוד עיר עם כמות אמנים וכמות גלריות כזו בארץ.

<ניסן בן חמו: אנחנו עיר בפריפריה, עיר שעומדת מול אתגרים תקציביים לא פשוטים.

<ניסן בן חמו: העירייה לא יכולה לתמוך בשום דבר, היא נאבקת גם על תקציב הרווחה וגם על תקציב החינוך וגם על כל התקציבים, ובסופו של יום עדיין, אף על פי כן, אמנים מגיעים לערד, ויש לנו פעילות מדהימה עם משרד התרבות והספורט.

<ניסן בן חמו: זה עוד התחיל בתקופה של טלי וזה נמשך היום, יש פעילות מדהימה של משרד התרבות והספורט בערד, אבל יש לנו בעיה קשה, חוק המוזיאונים הוא לא רלוונטי לנו.

<ניסן בן חמו: דרך אגב, דעתי האישית, אני לא חושב שצריך להכניס פה תיקון.

<ניסן בן חמו: זה ייצור זילות של מוזיאונים אחרים, אבל חייבים לפעול בדרך של חקיקה אחרת, שתיתן תמיכה ודגש על הפריפריה.

<ניסן בן חמו: עיריית תל אביב, ושוב אני אומר עם כל הכבוד, הרשויות האיתנות לא צריכות בכלל את התמיכה.

<ניסן בן חמו: לדעתי, הערים האלה יכולות לתת מכספן והן עושות את זה ותומכות בכל פעילות שהן רק רוצות.

<ניסן בן חמו: לנו אין שום אפשרות אחרת, אם לא תהיה הכוונה ממשלתית והכוונה ואמירה שהגלריות האלה חשובות, ולצערי הרב, זה תהליך שהתחיל, אנשים בפריפריה, אמנים, לא רק שהם לא מרוויחים, גם במרכז הם לא מרוויחים, אז בפריפריה הם בכלל לא מצליחים להתמודד עם כלום.

טלי פלוסקוב: הם מפסידים.

<ניסן בן חמו: וזה עוגן, עוגן תרבותי לעיר.

<ניסן בן חמו: אני לא רוצה לאבד אותו.

<ניסן בן חמו: אני לא מדבר על מפעלים, ולא מדבר על דברים אחרים, אני מדבר על תרבות שמבחינת החזון העירוני זה עוגן.

<ניסן בן חמו: אנשים הגיעו לערד כי יש בה את מרחב ההשראה הזה.

יעקב מרגי: יש יישוב הדעת, השקט המיוחד שלה.

טלי פלוסקוב: כן, מקום מיוחד.

<ניסן בן חמו: ויצאו יוצרים לא מעטים מהעיר הזאת, ועדיין מגיעים, אבל חייבים, ואני מדבר בכלל על פריפריה ותרבות בפריפריה, חייבת להיות איזה סוג של אמירה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בני ג'אג'אטי, מועצת התלמידים והנוער הארצית.

<בני ג'אג'אטי: תודה רבה, אדוני יושב הראש.

<בני ג'אג'אטי: אני בני ג'אג'אטי, נציג מועצת התלמידים והנוער הארצית.

<בני ג'אג'אטי: אני לא באתי לכאן לדבר על תקציבים זה לא מתפקידי וזה לא - - -

יעקב מרגי: זה יעבור לך.

<בני ג'אג'אטי: אבל כן אני רוצה להתייחס ולדבר על הנושא הזה, מוזיאונים בפריפריה צריכים לקבל מקום של כבוד, ומוזיאונים בכלל.

<בני ג'אג'אטי: יש צורך בתמריצים שיעזרו להעלות את המודעות והחשיבות שלהם בקרב אזרחי המדינה בכלל והתלמידים בפרט.

<בני ג'אג'אטי: אני חושב שראוי שמשרד החינוך כן יחייב יציאה למוזיאונים, בדיוק כמו שבגרויות זה חובה.

<בני ג'אג'אטי: מוזיאונים הם גם ערכים ואסור לוותר על ערכים.

<בני ג'אג'אטי: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בבקשה, 'יד ושם', נכון?

יעקב מרגי: לא, מורדי הגטאות.

<ענת ליבנה: זה בסדר, זו טעות נפוצה.

טלי פלוסקוב: היא אומרת הלוואי.

יעקב מרגי: זו הייתה התגרות מכוונת.

<ענת ליבנה: זו הייתה התגרות מכוונת.

יעקב מרגי: את לא היית כאן, אבל הערנו את זה.

<ענת ליבנה: אני מצטערת שאיחרתי, אבל זה מחיר הפריפריה.

יעקב מרגי: תציגי את עצמך.

<ענת ליבנה: קוראים לי ענת ליבנה, אני מנהלת בית לוחמי הגטאות מזה חמש שנים, נאבקת כבר חמש שנים על התקציב של בית לוחמי הגטאות, שהוא מוזיאון גדול, ענק אפילו, שיושב על 40 דונם, עם קמפוס שלם שעוסק בחינוך, שעוסק בשימור, וארכיון ענק בתוכו, שעוסק הרבה מאד בבניית תערוכות והבאת תערוכות, והמקום הגדול הזה שבאים אליו כ-100,000 מבקרים בשנה, לא מצליח לקבל מהמדינה יותר מ-20% מתקציבו.

<ענת ליבנה: ומשום שאנחנו צריכים לסבסד את החיילים והתלמידים שבאים אלינו, כי אחרת אין שום סיכוי שיבואו, אז יוצא ש-60% מהתקציב שלנו הוא תקציב של תרומות.

<ענת ליבנה: אני עוסקת מבוקר עד לילה בריצה אחרי תרומות.

<ענת ליבנה: המקצוע שלי הוא חינוך, הדוקטורט שלי הוא בהיסטוריה, אבל כל היום אני עוסקת בלעלות ולרדת - - -

יעקב מרגי: חשבתי אולי בזכות אמת המים העתיקה, יבואו יותר מבקרים.

<ענת ליבנה: כן, הם באים לטיולים ונשארים מאחורי אמת המים.

<ענת ליבנה: הבעיה העיקרית היא הסעות.

<ענת ליבנה: תלמידים לא יכולים להגיע כי הנהלות בתי הספר לא יכולים לממן את ההסעות האלה, ואם אני לא מוצאת תורמים שיהיו מוכנים לתרום להסעות - - - כדי להסיע חיילים אני צריכה להביא תרומות.

<ענת ליבנה: אנחנו לא מצליחים לשרוד, ולתחזק מבנה גדול, ישן, להביא תערוכות חדשות, לעמוד בסטנדרטים הגבוהים, ובצדק, אני מצדיקה את הסטנדרטים הגבוהים של משרד התרבות, זה מצריך באמת משהו שהוא בלתי אפשרי ולא נכון, כי אנחנו מרכז תרבותי לכל האזור.

<ענת ליבנה: אירועי תרבות, עצרות, השתלמויות מורים והשתלמויות לקהל מבוגר ועבודה עם עולים חדשים, יש אינסוף פנים לדברים שנעשים, כולל עבודה של ערבים ויהודים אצלנו בתוך המוזיאון סביב הנושא הזה של הוראת השואה וזכר השואה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: המועצה לשימור אתרים.

יעקב מרגי: אתם מעודדים חידוש והקמת מוזיאונים, ספרי לנו עם מה את מתמודדת.

<חומי נובנשטרן: תודה.

<חומי נובנשטרן: תודה ליושב ראש הוועדה, תודה לך, חברת הכנסת טלי פלוסקוב.

<חומי נובנשטרן: הנושא של הארנונה, כפי שהעלתה חברת הכנסת, הוא אחד הסימפטומים שחבר הכנסת ברושי הציג, הנושא הוא בהרבה יותר רחב.

<חומי נובנשטרן: אנחנו, כמועצה, מפעילים עשרה אתרי מורשת וגג לעוד 160.

<חומי נובנשטרן: חבל שבאמת הממ"מ לא פנה אלינו - - -

מאיר כהן: כמה מהם ביהודה ושומרון?

<חומי נובנשטרן: ביהודה ושומרון אין אתרי מורשת למרות שהמועצה כרגע משקמת מבנים גם בחברון, עושה סקר ביישובי עפרה וכפר עציון.

<חומי נובנשטרן: יש בכפר עציון, גם נחנך לאחרונה שם מיצג מאד גדול, המועצה יחד עם תכנית מורשת במשרד ירושלים והמורשת.

<חומי נובנשטרן: אז אם אני אחזור לנתונים שיש בידינו, ואני מוכנה להעביר אותם אלייך, אנחנו כרגע מהווים מעין ארגון גג ל-160 אתרי מורשת שברובם בפריפריה, כיוון שאין גוף ממלכתי שלקח את האתרים האלה תחת חסותו, גם כמובן מבחינה תקציבית, זה בראש ובראשונה, אבל גם מבחינת הדרכה וחינוך ופיתוח ותצוגות וכדומה.

<חומי נובנשטרן: לאתרים האלה בפריפריה, שלכבוד היו"ר וגם למזכירת הוועדה יש את החוברת הקטנה המאגדת את אותם אתרים, מגיעים בערך 3 מיליון מבקרים כאשר מספר - - -

מאיר כהן: את יכולה לתת לנו דוגמה?

<חומי נובנשטרן: אני מדברת על אתרי מורשת בפריפריה שאינם מוגדרים כמוזיאונים לפי החוק, אולם הם מתפקדים כמוזיאונים.

יעקב מרגי: חבר הכנסת מאיר כהן אומר שתתני דוגמה לכך.

<חומי נובנשטרן: אנחנו נתחיל עם מוזיאון המעפילים בעתלית, אנחנו נדבר על קטר תל חי, אנחנו מדברים על רביבים.

<קריאה: אתר תל חי מופיע כמוזיאון.

<חומי נובנשטרן: נכון, סליחה.

<חומי נובנשטרן: רביבים.

<חומי נובנשטרן: אנחנו מדברים על אתר הפרדסנות ברחובות, אנחנו מדברים על חצר כנרת, אנחנו מדברים על גבולות, אנחנו מדברים על - - - אני אסרוק ככה את כולם.

יוסף ג'בארין: היא אמרה 160.

מאיר כהן: בית אשל עדיין שם?

<חומי נובנשטרן: בית אשל הוא אינו מוזיאון - - -

יעקב מרגי: הוא אתר מורשת!

<חומי נובנשטרן: הוא אתר מורשת, הוא נמצא בתוך הקבוצה הזו של אתרי מורשת.

יוסף ג'בארין: לפי מה, יש חוק שמגדיר?

<חומי נובנשטרן: אין חוק שמגדיר.

טלי פלוסקוב: זה בדיוק העניין.

<חומי נובנשטרן: זה בדיוק הנושא.

יעקב מרגי: מצודת כו"ח, זה מוזיאון?

<חומי נובנשטרן: לא.

יעקב מרגי: זה לא מוזיאון.

<חומי נובנשטרן: לא.

<חומי נובנשטרן: זה לא מוזיאון מוכר למרות שכבוד היושב ראש היה - - -

<קריאה: אבל איפה זה מוסדר?

<מירב ישראלי: בחוק גנים לאומיים יש גם אתרים - - -

<חומי נובנשטרן: בחוק גנים לאומיים יש אתרים לאומיים.

<חומי נובנשטרן: אתרים לאומיים זה אתרים לאומיים, אבל באתרים לאומיים גם יש מוצרים שהם צריכים להיות מוזיאוניים.

<חומי נובנשטרן: במקרה הזה, גם מכון איילון שהוא אתר לאומי, וגם עתלית וגם כנרת הם מוזיאונים, אבל הם לא חייבים להיות - - -

יעקב מרגי: אני חייב לומר, המועצה לשימור אתרים מעודדת את השימור של המבנה וחידוש וכו' ואחר כך יוצקים תכנים לתוך המבנים האלה, בדרך כלל זה תכנים כמעין מוזיאונים קטנים כדי להציג לנו מה שהיה.

יעקב מרגי: אין ספק, אנחנו נותנים פה פן רחב של כל הסוגיה הזאת, לאו דווקא אם בהגדרה של מוזיאון או לא בהגדרה של מוזיאון, אבל אנחנו פה, בדיון הזה, אני רוצה לומר לכם בגילוי, אני חושב גם חברת הכנסת היוזמת הגברת טלי פלוסקוב, לא שיערנו עד כמה הדיון יהיה, אל"ף, יעניין - - - מסתבר שהרבה עושים, יש הרבה ידיים בתחום הזה, לא תמיד, כמו בהרבה דברים, העוגה מתחלקת נכון, ולכן אנחנו בסוף הדיון הזה נצטרך לקבל החלטה, אם יש מקום לשינוי, אין מקום לשינוי, אם רוצים ערוץ נוסף למוזיאונים קטנים או אם בכלל צריך לשנות את ההגדרה של מוזיאון, לא יודע מה.

יעקב מרגי: באמת שרק בסוף הדיון נצטרך ביחד לראות מה עושים.

יעקב מרגי: לסכם, בבקשה.

יוסף ג'בארין: רק אם תוכלי להתייחס בבקשה, יש תמיכה ציבורית ממשרד התרבות או ממשרד החינוך?

<חומי נובנשטרן: זו בדיוק הנקודה שאני רוצה כרגע לדבר עליה.

<חומי נובנשטרן: לאותם מוזיאונים שאינם מוזיאונים מוכרים אלא אתרי מורשת יש תמיכה מסוימת ממשרד התרבות.

<חומי נובנשטרן: זו הנקודה, אבל היא לא עונה ולא מכסה.

יוסף ג'בארין: ב-2015, כמה זה?

<חומי נובנשטרן: סליחה.

<חומי נובנשטרן: משרד החינוך אינו מתקצב לחלוטין את האתרים האלה, למרות שחלק מהמבקרים הם תלמידים, אבל הדיון שיהיה אצלך שאנחנו ביקשנו, על ביקורי תלמידים באתרים האלה, כמו שהזכיר גם חבר הכנסת ילין, אם אני לא טועה, וחבר הכנסת ברושי, לא מגיעים תלמידים, כמעט ולא מגיעים אל האתרים האלה.

<חומי נובנשטרן: זו נקודה אחת.

<חומי נובנשטרן: נקודה נוספת זה לנושא הארנונה - - -

יוסף ג'בארין: שאלתי מה היה התקציב של משרד התרבות ב-2015.

<חומי נובנשטרן: אני כרגע לא - - -

יעקב מרגי: אולי משרד התרבות ייתן את זה בסקירה שלו.

יעקב מרגי: בבקשה, אולי.

יעקב מרגי: יוסף, אני רוצה - - -

יוסף ג'בארין: זה 200 מיליון, זה מיליון אחד?

יעקב מרגי: יש פה משרד התרבות.

יעקב מרגי: אין לה את זה, היא אומרת לך שאין לה, מה, תסחט ממנה את זה?

יוסף ג'בארין: כבוד היושב ראש, זה - - -

יעקב מרגי: אבל אני גם רוצה להגיע לתכלית בסוף.

יעקב מרגי: אני רוצה שהיא תסכם.

יוסף ג'בארין: אבל לא צריך - - -

יעקב מרגי: אין לה נתון.

<חומי נובנשטרן: אין לי.

<חומי נובנשטרן: אני לא התכוננתי לרמה כזו של דיון כדי להביא, אבל אנחנו בהחלט יכולים להעביר לך את - - -

יעקב מרגי: משרד התרבות אולי בהמשך ייתן.

<חומי נובנשטרן: לגבי פקודת מסי העירייה שאני מחזיקה אותה כאן, אולי היא לא מעודכנת, בנושא של פטורים.

<חומי נובנשטרן: יש כאן שתי נקודות שכדאי להתייחס אליהן, אם בכלל.

<חומי נובנשטרן: פטור אחד מכל הרשימה זה כל רכוש המשמש לבעליו אך ורק כבית נכאות ציבורי.

<חומי נובנשטרן: בית נכאות ציבורי, אני יודעת שזה מוזיאון.

<חומי נובנשטרן: אז זו נקודה אחת.

<חומי נובנשטרן: נקודה נוספת היא שאם משרד החינוך ירצה וייתן סימול, ומישהו כאן העלה את זה, סימול לאתרים האלה כסימול של בית ספר, הוא יכול לזכות גם בפטור, כי כאן נמצא סעיף שאומר שבתי ספר, גני ילדים וכל מוסד חינוכי אחר - - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני לא רוצה כאן לפתוח דיון על הארנונה כי זו לא ועדת הפנים, אבל - - -

<חומי נובנשטרן: אבל זה אחת מהנקודות.

יעקב מרגי: בסדר, זה אחת, נגעת.

יעקב מרגי: בבקשה.

<ראשד: אני?

יעקב מרגי: כן.

יעקב מרגי: ביקשת, לא?

<ראשד: כן.

יעקב מרגי: אני נותן רק למי שמבקש.

<ראשד: תודה.

<ראשד: שמי ראשד, אני נציג ארצי במועצת התלמידים מהצפון, אני באתי מטובא, אז אני אתחיל במשל, מי שאין לו עבר, אין לו הווה.

<ראשד: זה הסבא שלי אמר את זה.

<ראשד: אנחנו התלמידים, באמת אין לנו בעיה, אנחנו אוהבים ללכת למוזיאון ולהכיר מה עשו, הסבא שלי למשל, מה עשו הכנענים, מה עשה נפוליאון פה.

<ראשד: באמת זה, ממש אנחנו אוהבים את זה יותר משאנחנו אוהבים ללכת למשחקים וללכת לאוניברסיטאות, באמת.

<ראשד: וגם מבחינת ההסעות מי שדיבר, כי אולי זה יקר והתלמידים לא יילכו כי לא יודע מה, למשל, אם יילכו מתל אביב למוזיאון בצפון אז זה ייקח, לא יודע, 150 שקל.

<ראשד: התלמידים, אין להם בעיה לשלם אם הם אוהבים את זה, באמת.

<ראשד: אני חושב שחייבת גם להיות עבודה משותפת בין התקשורת לבין משרד החינוך לבין כולם.

<ראשד: למשל, אני גר ליד טל חצור וראיתי את המוזיאון שם וראיתי את כל זה.

<ראשד: אני אהבתי אותו, ואם עכשיו יש לי טיול אני אלך, אבל אם אני שומע שיש שם מוזיאון בטל חצור, אבל אני לא ראיתי אותו, ובתקשורת הוא לא מופיע כל כך, אני לא אלך.

<ראשד: ואף אחד מהתלמידים - - -

<קריאה: חשיפה, זה עניין של חשיפה.

<ראשד: בדיוק.

<ראשד: ובסופו של דבר אני רוצה להגיד שהמוזיאון הוא משהו כמו הכנסה של כסף לפריפריה.

<ראשד: למה?

<ראשד: אם עכשיו יש מוזיאון, למשל בטובא, התלמידים מתכנסים במוזיאון הזה, הם יוצאים ורוצים לאכול, נכון?

<ראשד: רוצים חנות, יש חנות, אז יש משהו כמו סביב אקונומי.

<ראשד: וגם הפריפריה, יש לה תחושה ש"וואו, אנחנו שייכים למדינת ישראל", יש מישהו שנכנס אלינו.

<ראשד: אז תודה.

יעקב מרגי: רעיון נכון, עוד פן אחד.

מאיר כהן: אתה אמרת בדברים שלך משהו מאוד מעניין, ככה בלי להתכוון.

מאיר כהן: ילדים לא אוהבים לבוא למוזיאונים.

<ראשד: לא, הם אוהבים.

<ראשד: אבל כשיבוא מורה להיסטוריה ויגיד, 'תשמעו, יש לכם מבחן'.

<ראשד: הם ישמעו את המילה מבחן - - - אני עכשיו, אם המורה להיסטוריה יגיד לי שאנחנו הולכים למוזיאון ואחר כך יש לנו מבחן, או שתעמוד במטלה אחרת, אני לא אלך למוזיאון.

<ראשד: אף אחד לא יילך למוזיאון בגלל מבחן.

מאיר כהן: אני בכל זאת אתווכח איתכם, כחבר'ה צעירים, אני קובע, ילדים לא אוהבים ללכת למוזיאונים, אלא אם כן - - -

טלי פלוסקוב: יש יוצא מן הכלל.

מאיר כהן: אני לא מדבר על מגמות לאמנות שהולכות, אני מדבר על קבוצות ילדים, שכבות גיל שנניח כחלק מהטיול השנתי שלהם להכניס אותם למוזיאון.

מאיר כהן: תודה, הם לא כל כך אוהבים.

מאיר כהן: זה מביא אותנו לשני הדברים, אחד מהם הזכרתי ואחד לא הזכרתי, האם יש במדינת ישראל, במשרד החינוך, כמו שיש במקומות אחרים, חינוך לביקור ולצפייה במוזיאונים, הוא לא קיים.

<חגית מאיר: הוא קיים.

מאיר כהן: אני לא יודע, כנראה שאני חי במדינה אחרת.

מאיר כהן: 30 שנה אני ניהלתי בית ספר ומה שלא עשינו ביזמות מקומית, אל תגידי לי 'קיים'.

מאיר כהן: סליחה עם כל הכבוד שאני רוחש לך.

מאיר כהן: זו הייתה יזמות מקומית של המורָה לאמנות והמורֶה לאמנות, והמטורפים שאמרו , 'אנחנו לא מוותרים'.

מאיר כהן: ולכן גם בנינו תיאטרון ומוזיאונים וכו' וכו', אבל זה לא קיים.

מאיר כהן: בין זה לבין - - - אני לא ראיתי מדריכה במשרד החינוך לצפייה במוזיאונים - - -

<חגית מאיר: שישה ימי הדרכה.

מאיר כהן: סליחה, שישה, אז אף אחד מהם לא מגיע לנגב ולא לפריפריה.

מאיר כהן: תפסיקי, נו באמת.

מאיר כהן: זה כמו להגיד לי שמשרד החינוך מעודד 5 יחידות במחול.

מאיר כהן: יש שלושה בתי ספר שיש בהם 5 יחידות או 10 יחידות במחול – הם במרכז הארץ.

מאיר כהן: כשאני רציתי להקים לא היה לי כסף.

מאיר כהן: אמרו לי שהילדים ישלמו.

מאיר כהן: אז עכשיו התחילו קצת ככה להקל ולהכניס לפריפריה.

מאיר כהן: הדבר הראשון זה חינוך לצפייה, שהוא לא קיים, כי משרד החינוך לא רואה בזה את הדבר החשוב ביותר.

מאיר כהן: כי אם הוא היה רואה בזה את הדבר החשוב ביותר אז הייתה תקנה, כמו בכל מדינה, כמו באיטליה, כמו בצרפת, אין טיול שנתי שילד לא נכנס למוזיאון, ויש פעולת הכנה לקראת זה ויש פעולות הכנה אחרי.

<חגית מאיר: אני מוכרחה משהו - - -

יעקב מרגי: לא, את לא יכולה, הוא מעיר הערה וזהו, רק הערה, בבקשה.

<ראשד: לא, בסדר, אני ידעתי שאתה כאילו שואל את זה, אם הם אוהבים, אני שאלתי 100 תלמידים מאילת עד הצפון, ממטולה, התשובה שלהם הייתה 'כן, אנחנו אוהבים, אם היה טיול שנתי אנחנו בסדר שיהיה יום - - -

מאיר כהן: כמה אחוז מהם?

<ראשד: 95.

מאיר כהן: יפה מאד, יפה מאד.

יעקב מרגי: נמצא איתנו סל תרבות ארצי?

<רן שפירא: שלום.

<רן שפירא: רן שפירא, מנהל סל תרבות ארצי.

<רן שפירא: קודם כל אני מסכים אתך, ילדים - - -

מאיר כהן: זאת נקודת האור, שתדע לך.

מאיר כהן: אין דבר יותר חשוב מהפעילות של סל תרבות.

<רן שפירא: אל"ף, תודה רבה, והנה, לא תיאמנו, אבל אני גם מסכים איתך שבאמת ילדים לא רוצים להגיע למוזיאון.

<רן שפירא: הם הרבה דברים לא רוצים, ופה נכנס בעצם התפקיד של סל תרבות.

<רן שפירא: סל תרבות עובד בצורה שיטתית לצפייה מושכלת.

<רן שפירא: אנחנו אמונים על כל ששת התחומים, אחד מהם זה האמנות הפלסטית.

<רן שפירא: על מנת שאנחנו באמת נחבר את אותו תלמיד למוזיאון אנחנו פועלים בצורה שיטתית, באופן כזה שבשכבות הנמוכות, בכיתות הנמוכות של התלמידים, אנחנו מביאים אליהם את האמנות הפלסטית, כצורך הכנה עתידית לאותם תלמידים בהמשך שייצאו לאותם מוזיאונים ולאו דווקא מאותן מגמות אמנות.

<רן שפירא: הרבה מהאנשים שהזכרתם פה, מהאמנים הפלסטיים, שבעצם יש להם גלריות, אנחנו לא לוקחים את התלמידים לגלריות, אלא אנחנו מביאים את האמן הפלסטי לתוך הכיתה, לתוך בית הספר, לשיח כמעט אינטימי, הרי 32-33 תלמידים בכיתה, אולי שתי כיתות ביחד, בשיח אינטימי, ולאט לאט, באמצעות תכנית ספירלית, אנחנו מנסים להביא אותם למצב שבאמת, בכיתות הגבוהות יותר, הם יגיעו לאותם מוזיאונים בעיקר לאמנות.

יעקב מרגי: מר שפירא, משפט.

יעקב מרגי: אל"ף, אני שמח על מה שאתם עושים.

יעקב מרגי: אנחנו, התפקיד שלנו לחפש מה אתם לא עושים.

יעקב מרגי: אתה יודע כמה תלמידים יש במדינת ישראל?

יעקב מרגי: כמה תלמידים יש במדינת ישראל, אתה יודע?

<רן שפירא: כ-2 מיליון.

<בני ג'אג'אטי: 750,000.

יעקב מרגי: בערך.

יעקב מרגי: אתה יודע כמה תלמידים סך הכול השתתפו במסגרת תכנית סל תרבות?

<רן שפירא: כן, אני יודע, אבל צריך לזכור, שוב, שהנתונים שפה - - -

יעקב מרגי: באחוזים.

יעקב מרגי: אני אצטט.

<רן שפירא: כן, אני קראתי את הנתונים, אני גם העברתי אותם, אבל אני אומר, בסופו של יום, קודם כל לא כולם בתוך סל התרבות, כך שהנתונים הם פה רק לאותם יישובים שהם חלק מסל תרבות ארצי, מעבר לכך לא נכנסו פה נתונים, כמו שאמרתם, בבתי הספר, אני יודע שהם כן בזמן טיולים נכנסים למוזיאונים, כי זה חלק מהרצף החינוכי, ולא נפתח אותו כאן, אבל מן הסתם יש רצף חינוכי שכן צריכים לעבור, ואני בהחלט מודע לעובדה שגם אין פה את אותם נתונים, שאני מדבר עליהם, שהאמנים הפלסטיים שמציגים במוזיאון ומציגים בגלריות מגיעים לתוך בית הספר.

<רן שפירא: זה חלק מהעניין, גם להציג להם את הדברים, ויש לנו הרבה מאד דוגמאות חיוביות וטובות.

<רן שפירא: אגב, אתר סל תרבות, שעלה לפני כחודשיים, מציג שם הרבה מאוד אפשרויות בתחום האמנות הפלסטית שזה פתוח לקהל הרחב.

מאיר כהן: סל תרבות צריך להיפתח לכל ילדי ישראל - - -

יעקב מרגי: זה מה שאני באתי לשאול עכשיו.

<רן שפירא: על זה היינו בדיון פה לפני כמה חודשים.

יעקב מרגי: אני רוצה לשאול.

יעקב מרגי: איפה אתם פעילים?

יעקב מרגי: לפי איזה קריטריונים?

<רן שפירא: לא, קודם כל אנחנו פעילים, כרגע, עד לפני השנה, שנפתח הסל לכניסת יישובים חדשים, היינו בכ- 100 יישובים.

<רן שפירא: כרגע יש בקשות של פחות או יותר 160-170 יישובים שרוצים להיכנס לסל.

מאיר כהן: נוספים?

<רן שפירא: לא, 60-70 נוספים.

יעקב מרגי: זה תלוי בהשתתפות הרשות?

<רן שפירא: זה תלוי בסוג של מצ'ינג בהשתתפות הרשות.

<רן שפירא: שוב - - -

יעקב מרגי: אתה מבין שרשויות חלשות לא יהיה - - -

<רן שפירא: לא לא, יש להם מצ'ינג שונה, המצ'ינג הוא לא דומה בין כולם, יש שינויים בין פריפריה לבין יישובים חזקים יותר, כך שההשתתפות שלהם שונה, וכמובן שהמשרד נותן יותר לאותם יישובים פריפריאליים, כמובן האזור הגיאוגרפי - - -

יעקב מרגי: ברור שזה דיפרנציאלי, אני שואל, רשויות חלשות שגם את החלק הזה - - -

<רן שפירא: רוב הרשויות החלשות נמצאות בסל.

<רן שפירא: אני יכול לומר לך שלמשל מהמגזר הערבי, עד היום היו כ-20, דיברנו על זה לפני כמה חודשים פה, נכון להיום יש עוד כמעט 50 יישובים ערביים שרוצים, יישובים ומועצות מקומיות.

<רן שפירא: לכן אני אומר, מעגלי ההשפעה שלנו הולכים וגדלים היום.

<רן שפירא: אם היינו מסתכלים או היינו לוקחים נתונים, גם על אותם תלמידים שיוצאים לטיולים וגם על אותם בתי ספר שהאמנות הפלסטית מגיעה אליהם, כי בסוף ילדי כיתות א'-ב' לא ייצאו ל - - - אז אני חושב שהתמונה פה הייתה הרבה יותר.

<רן שפירא: אני מודה שהיא לא מספיק, תמיד רוצים עוד, ותרבות ואמנות חשוב שיהיו עוד.

<רן שפירא: על זה לדעתי מסכימים פה כולם.

יעקב מרגי: מה גודל התקציב שלך, השנתי?

<רן שפירא: נכון להיום התקציב השנתי שלי עומד על 22 מיליון שקלים, הוא מהווה את התקציב עבור אותם יישובים שנמצאים בסל.

<רן שפירא: על זה מוסיפים את המצ'ינג של היישובים, שהוא יכול להגיע לפלוס מינוס 100 מיליון, משהו כזה.

יעקב מרגי: אוקיי, ועכשיו הגענו למשרד התרבות.

<גלית והבה שאשא: טוב, בואו נעשה קצת סדר.

<גלית והבה שאשא: אני רוצה לעשות קצת סדר בתוך כל התמונה שהוצגה כאן.

<גלית והבה שאשא: אפרופו רפורמת רגב, כולנו שמענו על תיקוני רגב לנושא של תעדוף הפריפריה, היו צעקות גם בבג"צ, אז אני מניחה שגם הצעקות הגיעו אליכם.

יעקב מרגי: מוזיאונים, בפריפריה.

<גלית והבה שאשא: שנייה רגע, אני רוצה להתייחס אבל כדי לעשות סדר - - -

מאיר כהן: תשתדלי לדבר חמש דקות בלי להגיד את המילה רפורמה.

<גלית והבה שאשא: אוקיי, אשתדל מאד אבל אנחנו, זה בדמנו וליבנו ועובדים על זה מאוד מאוד קשה.

מאיר כהן: זאת מדינה שמפרמטת את עצמה מחדש כל פעם ש - - -

יעקב מרגי: מרוב רפורמות במערכת החינוך, אמר לי מנהל בית ספר אחד, 'אני קיבלתי ורטיגו'.

<גלית והבה שאשא: אוקיי, אז ככה.

<גלית והבה שאשא: יש כמה וכמה נדבכים לדיון הזה, יש את המוזיאונים המוכרים שהתקצוב במינהל התרבות הוא 45 מיליון שקלים, התקצוב הבסיסי, אנחנו הוספנו עוד 2 מיליון שקלים לתקציב הזה ב-2016, זאת אומרת שב-2016 יש לנו 47 מיליון שקלים שמחולקים, וזאת כמובן בהלימה למדיניות - - -

מאיר כהן: לכמה?

<גלית והבה שאשא: ל-52 מוזיאונים מוכרים.

<קריאה: מוכרים ונתמכים 52.

<קריאה: יש יותר מוכרים אבל יש בודדים שלא מבקשים תמיכה.

יעקב מרגי: כמה מוכרים?

<גלית והבה שאשא: 56.

<גלית והבה שאשא: אבל רק 52 מתוקצבים.

יעקב מרגי: הבנתי, ארבעה מעדיפים לא להתעסק איתכם.

<גלית והבה שאשא: לא מעוניינים.

<גלית והבה שאשא: על מנת לעשות סדר.

<גלית והבה שאשא: לעניין הארנונה, אני פשוט רוצה לתקן את חברת הכנסת, בתיקון משנת 2005, כולנו יודעים שיש חובה על הרשויות להטיל ארנונה על המוזיאונים על פי מדרג מאוד מאוד מסודר, עד לגובה 66%.

<גלית והבה שאשא: ברור לכולי עלמא, וזה אנחנו מבינים, גם אנחנו מבינים, שזו גזרה מאוד מאוד קשה, וניסן, אני מתחברת אליך, אבל שוב, אנחנו לא הפלטפורמה כרגע לדון בסוגיה הזאת.

יעקב מרגי: אני רוצה את הניסוח, יש חובה על הרשויות להטיל ארנונה?

<גלית והבה שאשא: אין פטור.

יעקב מרגי: אין פטור.

יעקב מרגי: עד 66%?

<ניסן בן חמו: הייתה תקופה שהיה אפשר להפעיל את המוזיאונים דרך המתנ"סים.

<ניסן בן חמו: גם המתנ"סים דרך אגב, מטילים עליהם עכשיו ארנונה.

טלי פלוסקוב: נכון.

<גלית והבה שאשא: אז זה לעניין המוזיאונים המוכרים, שההגדרה שלהם מופיעה בצורה מאד מאד מסודרת בחוק המוזיאונים, אז זה לעניין המוזיאונים המוכרים.

<גלית והבה שאשא: את התייחסת בסוגיה למוזיאונים פרטיים, ואני יכולה להגיד באופן חד משמעי, שאנחנו פנינו לאותם מוזיאונים, שפנו גם אלינו בדם ליבם, הדרכנו אותם להקים עמותה על מנת שהם יוכלו להיכנס בגדר מבחני התמיכה של משרד התרבות והספורט.

<גלית והבה שאשא: משרד התרבות והספורט רוצה להנגיש תרבות בכלל ובפריפריה בפרט.

<גלית והבה שאשא: פנינו לכמה גורמים, וניסן יכול להעיד על שיחות ליליות ארוכות עם אותם גורמים שאת מתייחסת אליהם או שלא מתייחסת אליהם בשמותיהם, הצענו להם כמה וכמה מנגנונים, לצערנו, לא הרימו את הכפפה.

<גלית והבה שאשא: יחד עם זאת אני חייבת לומר, ופה אני אומרת בצורה חד משמעית, במסגרת תיקוני רגב, אפרופו הנושא של מועצת המוזיאונים, אנחנו פנינו לרשות החברות הממשלתית, בחודש הקרוב תהיה מועצת המוזיאונים והיא זו שתאשרר את תיקון רגב לעניין מוזיאונים.

<גלית והבה שאשא: בתיקון רגב, הופנם תעדוף הפריפריה לעניין גם המרחק מתל אביב וגם הלמ"ס, הלמ"ס קובע בדיוק מה הסטטוס של אותה רשות, מעבר לכך תעדפנו, ואני רוצה, את הרמת לי כפפה, יקירה, מבית לוחמי הגטאות, במסגרת תיקוני רגב אנחנו תעדפנו את הנושא של הנצחת השואה מתוך תובנה והבנה לחשיבות של הנושא הזה.

<גלית והבה שאשא: אני רוצה לסבר את אוזניכם, אנחנו תומכים בפריפריה גם במבחן ייעודי - - -

יעקב מרגי: רגע, שאני אבין, לפני שנקפוץ.

יעקב מרגי: , את אומרת, בשינויים שהשרה רגב מובילה, יש תעדופים לפריפריה?

<גלית והבה שאשא: לחלוטין.

יעקב מרגי: אבל אני רוצה לדעת.

יעקב מרגי: האם, כשאת אומרת יש תעדופים לפריפריה, במסגרת ההגדרה של מוזיאונים מוכרים, או גם מחוץ להגדרה?

<גלית והבה שאשא: גם וגם.

<גלית והבה שאשא: גם במסגרת - - -

יעקב מרגי: מה זה גם?

<גלית והבה שאשא: אז אני רוצה להסביר.

יעקב מרגי: אז בואי נעשה ככה, מאחר ואנחנו קצרים בזמן, לגבי המוזיאונים המוכרים והמתוקצבים, עזבי אותנו כרגע.

יעקב מרגי: כרגע תתמקדי לי בכל הסקירה שלך לגבי המוזיאונים בפריפריה שלא נכללים בהגדרה.

יעקב מרגי: את יודעת למה?

יעקב מרגי: על ג'ו אלון, גדלתי על ברכיו בדרום, אז בסדר, אז יש לנו שמחת עניים, מוזיאון אחד מוכר בדרום, בסדר.

יעקב מרגי: אני מכיר עוד הרבה מוזיאונים בדרום, אבל מסתבר לי עכשיו שהם אפילו לא מוכרים.

<גלית והבה שאשא: במסגרת תקנת אמנות פלסטית שבגדרה יכולים להיכנס אותם אמניות ואמנים, יוצרות ויוצרים, שהם לא בגדר מוזיאון מוכר, אם הם מתאגדים, על פי חוקי התמיכה שלנו, קרי בעמותות מסודרות ובפלטפורמות הקיימות, הם יכולים להיכנס לגדר תקנת אמנות פלסטית.

<גלית והבה שאשא: מעבר לכך, אנחנו השקנו השנה את תקנת סל תרבות עירוני שמעודדת יוזמות בפריפריה ואנחנו כתבנו בצורה מפורשת, בסעיף קטן (ג), להגדרת יוזמות, שיוזמות אנחנו רוצים שתהיינה לחלוטין גם בתחום האמנות הפלסטית, וזאת מתוך שיח עם איגוד האמנים הפלסטיים.

מאיר כהן: תראי, את יודעת, זה כמו לקחת - - -

טלי פלוסקוב: אנחנו מכירים את המצב מלפני שנה, ולכן אנחנו מדברים.

מאיר כהן: זה כמו לקחת ארון קיים ולהוסיף לו מדפים, אבל אתה לא מרחיב את הארון.

מאיר כהן: כל עוד התקציב של משרד התרבות ינוע בפלוס מינוס על תוספות כאלה קטנות לא נצליח לעשות את הדבר הזה.

<גלית והבה שאשא: אז אני רוצה להתייחס - - -

יעקב מרגי: לפני שאת רוצה, אני רוצה גם לשאול שאלה.

מאיר כהן: אז זה יפה מאוד שאתם עושים עוד תקנות, אבל עדיין התיאטרון בדימונה שהוקם ביזע גדול, השינוי הוא לא שינוי משמעותי - - -

<גלית והבה שאשא: אני חולקת עליך.

יעקב מרגי: רגע, גבירתי, תני לו.

מאיר כהן: את חולקת עליי?

מאיר כהן: אני יודע מאיפה אני משיג כסף בכדי לשלם לשחקנים ולהחזיק את הדירות שלהם, עם כל הכבוד.

מאיר כהן: זה עדיין טיפה בים, זה עדיין טיפה בים.

<גלית והבה שאשא: תראה, קודם כל - - -

יעקב מרגי: רגע גברתי.

יעקב מרגי: אני אתן לך, אני רוצה גם להוסיף ותתייחסי.

מאיר כהן: זה בסדר גמור שמדברים על רפורמות.

מאיר כהן: תראי, זה לא נגדכם, כי אני מאלה שאומרים בכל הזדמנות שהמאבק צריך להיות על העלאה דרמטית של תקציב משרד התרבות.

<גלית והבה שאשא: זה קרה.

<גלית והבה שאשא: יקיריי, זה קרה.

<גלית והבה שאשא: אני נכנסתי לתפקיד לפני שנה - - -

יעקב מרגי: רגע אבל, רגע, יכול להיות שסף הסיבולת שלך נמוך?

יעקב מרגי: לא, נכון?

יעקב מרגי: במיוחד כשאת עובדת תחת השרה הפעלתנית, אז מסתמא הסיבולת שלך גבוהה.

יעקב מרגי: אז תמתיני בבקשה.

יעקב מרגי: אני רוצה להוסיף על חבר הכנסת מאיר כהן ואני רוצה לומר כך, מאחר והדיון פה – ואני לא רוצה לברוח, באמת לא רוצה לברוח – הוא על מוזיאונים בפריפריה, וכל היוזמות שהשרה דיברה עליהם מבורכות, לתת באמת לקטנים, ולמרחק, אני רואה שתקציב 2017 עדיין לא אושר משום מה, כנראה הבירוקרטיה חזקה, מעבר לרצונות ולקצב של כל שר, אבל אין ספק שצריך לעשות את זה.

יעקב מרגי: אני, את יודעת מה, אני לא מאלה שאומרים "תיקחו לזה ותיתנו", אבל במקרה הזה, אני רוצה לדעת, גם את אלה שהלינו פה על זה שאותן פעולות שנקרא לזה אמנות, מוזיאונים, בהגדרה, לא נכללים, אתם אומרים, טוב שכך, כדי לא ליצור זילות, ואני קיבלתי את זה בהערכה, אבל אני רוצה לדעת דבר אחד, האם גלריה, יש לנו ענין לפתח את התרבות והאמנות במדינת ישראל באמצעות גלריות?

<גלית והבה שאשא: בוודאי.

יעקב מרגי: כי אני, כשאני שומע משהו פרטי, אז כולם אומרים 'זה פרטי ואני לא מתעסק', ואמרה בצדק חברת הכנסת טלי פלוסקוב, כשהיא ציירה והציגה את המציאות בערד היא אמרה, בהאנגרים האלה יש את החנות, יש את הגלריה ויש את המקום שהם יוצרים.

יעקב מרגי: אנחנו גם תומכים בסופרים, חוק הסופרים, אתם מכירים אותו?

יעקב מרגי: נכון שזה יוזמות פרטיות, אבל למה תומכים?

יעקב מרגי: וניהלנו פה קרב איתנים בבניין הזה ובממשלה, למה?

יעקב מרגי: כי יש לנו עניין שהספרות תתפתח ושהיוצרים ימשיכו ליצור ושיהיה מעיין נובע.

יעקב מרגי: כנ"ל גם באמנות.

יעקב מרגי: לכן אני לא יכול להסתתר אחרי היוזמה הפרטית ולהגיד שאמן במדינת ישראל, שיש לו גלריה פרטית, אני חושב שצריך ליצור איזה בידול רעיוני בקטע של התצוגה, בקטע של העסקי, נכון?

יעקב מרגי: אני לא - - - אבל איך אני אעודד אמן בערד?

יעקב מרגי: גם לרדת לערד, גם לשלם ארנונה ובתקווה שאיזה מישהו - - -

<גלית והבה שאשא: אז, ברשותך, התפרצת לדלת פתוחה.

יעקב מרגי: לכן תני לנו סקירה על זה.

<גלית והבה שאשא: בוא נאמר ככה.

יעקב מרגי: אני בדרך כלל שמח כשאומרים לי 'אתה טועה'.

יעקב מרגי: אז אני רגוע יותר.

<גלית והבה שאשא: טוב, זה שקלא וטריא, כולנו יודעים.

<גלית והבה שאשא: בכל אופן, לעניין מבחני התמיכה שלנו, על מנת להיכנס למבחני התמיכה, צריכים להיות עמותה שאינה למטרת רווח.

<גלית והבה שאשא: יחד עם זאת, אנחנו מודעים למציאות שקיימים יוצרות ויוצרים שהם אמנים פרטיים, שחשוב שהם ישכנו בתוך היישובים, אז יש לנו גם אמן בקהילה, שאנחנו מתקצבים אותו, אבל מעבר לכך, השנה, ב-2017, לראשונה מושקת קרן ליוצרות וליוצרים עצמאיים בכל התחומים, שהסכום שלה הוא 15 מיליון שקל.

<גלית והבה שאשא: אין לזה אח ורע.

<גלית והבה שאשא: זאת מתוך הבנה של מפת התרבות של המדינה שלנו ושיש צורך וחובה שאמנים ייצרו בתנאים הולמים בפריפריה.

טלי פלוסקוב: זה גם לפריפריה הקרן הזו?

טלי פלוסקוב: זה לפריפריה או שזה לכל - - -

<גלית והבה שאשא: זה תעדוף חד משמעי לפריפריה.

מאיר כהן: היא לא כולה לפריפריה, יש תעדוף לפריפריה.

<גלית והבה שאשא: נכון.

טלי פלוסקוב: לא זה חשוב מאד, זה חשוב מאד, הכסף הזה עוד פעם יישאר פה.

מאיר כהן: היות שאני מאוד בקי בכל הנתונים, יש 15 מיליון לקרן, יש תעדוף לפריפריה.

מאיר כהן: זה לא אומר שרק אותם 49 יישובים שמוגדרים כיישובי פריפריה על פי רשימה של הלמ"ס יכולים לגשת לשם.

מאיר כהן: אז אנא ממך תדייקי בדברים, כי לרגע זה איזה הסחת דעת.

מאיר כהן: זה לא שהקציתם 15 מיליון לפריפריה - - -

יעקב מרגי: אבל התעדוף באלכסון הוא בולט?

<גלית והבה שאשא: בוודאי.

מאיר כהן: אני מבקש ממך.

מאיר כהן: לא, חייבים להגיד את זה.

מאיר כהן: יש פה פרוטוקול ש - - -

יעקב מרגי: לכן בהמשך להבהרה שלך אני שואל שאלה, האם התעדוף הוא מינורי או שהוא באלכסון - - -

<גלית והבה שאשא: חד משמעית בולט, ואני אגיד לך - - -

מאיר כהן: אבל זה עדיין מתוך ה-15 מיליון שלתוכו נשפכים כולנו, חברייה.

יעקב מרגי: את מבינה את החשש של מאיר?

<גלית והבה שאשא: אני מבינה את החשש שלו ואני חושבת שהחשש שלו אינו מוצדק, משום שישנה משנה סדורה למשרד ומדיניות מאוד מאוד ברורה למשרד בתעדופים, ועל כך גם הותקפנו בבג"צ.

<גלית והבה שאשא: אגב, לסבר את אוזנינו, תקנת סל"ע, סל תרבות עירוני, שהיא תקנה חדשה, שחדשות לבקרים הותקפנו עליה גם בתקשורת - - -

מאיר כהן: סליחה, למה את צריכה להתגונן?

מאיר כהן: אנחנו לא תוקפים אותך.

<גלית והבה שאשא: אני לא מתגוננת אני מספרת מה קורה.

מאיר כהן: סליחה.

מאיר כהן: נדבקת ממה?

מאיר כהן: אנחנו מנהלים פה שיח.

<גלית והבה שאשא: אני לא מתגוננת, אני מספרת עובדות.

מאיר כהן: סליחה, גברתי, אנחנו מנהלים פה שיח בתוך ועדת החינוך.

מאיר כהן: אנחנו לא תוקפים אותך, את לא צריכה להתנצל.

מאיר כהן: צריכים לדייק בדברים.

טלי פלוסקוב: ולא לתקוף.

<גלית והבה שאשא: אני לא תוקפת.

מאיר כהן: אני לא חושב שעוד שנה יבוא המשיח לפריפריה מבחינת התרבות, עדיין אנחנו נמצאים בתחילה.

מאיר כהן: עושה השרה דברים יפים מאוד, אבל בין זה לבין לשבת כאן ולתת איזה מצגת שווא שהכול בסדר?

מאיר כהן: לא, התשובה היא לא.

מאיר כהן: עדיין אמנות בפריפריה צריכה להילחם על קיומה, עדיין אמנים בפריפריה צריכים להילחם.

טלי פלוסקוב: והיא לא מצליחה להילחם, זה בדיוק העניין.

מאיר כהן: רק אתמול ישבתי עם חלק מאנשי התיאטרון בדימונה, שוב אני חוזר אליו, וקשה מאוד, קשה מאוד להחזיק תיאטרון רפרטוארי בעיר ולהביא שחקנים לעיר שקשה בה, ואם אתה לא מוצא את הפילנתרופיה ואם אתה לא מוצא חבר'ה שישקיעו לא תצליח לעשות את זה.

מאיר כהן: ואנחנו בנינו את זה, לא בגלל, סליחה, ובנינו את האולם לא בגלל משרד התרבות, למרות שהשרה לימור לבנת תמכה, בנינו כי מפעל הפיס היה קיים.

<גלית והבה שאשא: חבר הכנסת, אני לא יודעת מדוע אתה חשבת שאני מתגוננת, אני פשוט מציגה את העובדות.

<גלית והבה שאשא: זה בדם ליבי משום שאנחנו, אני בכל אופן, הצטרפתי לעגלה הזו בשנה האחרונה, אני גם בת פריפריה ואני יכולה להגיד לך ולהסתכל לך בעיניים שאנחנו עושים ככל שביכולתנו ואף למעלה מכך על מנת להזרים כספים לפריפריה.

<גלית והבה שאשא: ברור שצריך לעשות עוד, ולכן בתכנית העבודה שלנו - - -

מאיר כהן: אני מעולם לא הייתי צריך שתסתכלי לי בעיניים.

<פיני קבלו: כמה, כמה בתי קולנוע יש?

<פיני קבלו: בבקשה.

<פיני קבלו: בוא נתחיל בדבר הפשוט, כמה בתי קולנוע יש בפריפריה?

יעקב מרגי: פיני, אני אתן לך, פיני, אני מבקש לא להפריע.

<פיני קבלו: לא, נתחיל ב - - -

יעקב מרגי: רגע, פיני, אתה רוצה לדבר?

יעקב מרגי: אני אתן לך, אל תפריע.

יעקב מרגי: תמשיכי את הסקירה, בבקשה.

<גלית והבה שאשא: הדיון הוא לא על בתי הקולנוע, ברשותך.

יעקב מרגי: מוזיאונים בפריפריה, בבקשה.

<גלית והבה שאשא: מוזיאונים בפריפריה.

<גלית והבה שאשא: אני אומרת באופן חד משמעי, אנחנו עושים צעדים מאד גדולים לקראת הפריפריה, אין ספק שבתכנית העבודה שלנו ל-2017 , ואני אומרת את תכנית העבודה שלנו ל-2017 , יהיו תיקוני רגב דור ב', אנחנו הכרזנו על זה, השרה אמרה את זה, ברור שאנחנו חייבים - - -

יוסף ג'בארין: אולי נקרא להם בשם?

יעקב מרגי: רגע, יוסף, אני אתן לך.

יוסף ג'בארין: לא, אבל מה זה תיקוני רגב?

יעקב מרגי: אתה רוצה לדבר?

יעקב מרגי: אני אתן לך.

יוסף ג'בארין: אבל בכל זאת, זה לא כל כך - - -

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: מותר לה.

יוסף ג'בארין: מה זה תיקוני רגב?

יעקב מרגי: תיקוני רגב, השרה רגב.

יעקב מרגי: מה, מותר לומר ועדת זה ועדת זה?

יעקב מרגי: השרה רגב.

יוסף ג'בארין: זה לא ועדה, זה שרה.

<גלית והבה שאשא: לא דיברתי בשמה של השרה כשאמרתי - - -

יוסף ג'בארין: תיקוני המשרד.

מאיר כהן: היא בסדר גמור והיא עושה עבודה טובה.

מאיר כהן: אגב גם אצלכם, גם במגזר הערבי.

יוסף ג'בארין: אני ממתין לשמוע.

יוסף ג'בארין: אתה רואה איך אני סבלני?

יעקב מרגי: הלאה, בבקשה.

יעקב מרגי: רק שאלה ואני אעביר להמשך הסקירה.

יעקב מרגי: האם במסגרת תכנית העבודה ומועצת המוזיאונים יש בכוונת

יעקב מרגי: כם לשנות הגדרות גם כן?

<גלית והבה שאשא: הנושא הזה צריך להיבחן אנחנו לא רוצים, אנחנו רוצים לתת מענים לסוגות השונות של העשייה באמנות הפלסטית במדינת ישראל.

יעקב מרגי: הבנתי, תודה.

יעקב מרגי: בבקשה.

יוסף ג'בארין: רגע, רגע.

יוסף ג'בארין: לא שמעתי מילה אחת על מה ששאלתי.

יעקב מרגי: מה שאלת?

יוסף ג'בארין: והיא גם הבטיחה תשובה.

יעקב מרגי: רגע, את רוצה לענות על השאלות?

<שלומית נמליך: על המגזר הערבי?

יעקב מרגי: כן, בבקשה.

יעקב מרגי: אז תציגי את עצמך בבקשה.

<שלומית נמליך: אני שלומית, אני יועצת במחלקה למוזיאונים במשרד התרבות ומלווה כבר כמה שנים את הגלריה באום אל פחם, שהיא גלריה נתמכת מתקנת התרבות הערבית, היא שואפת להיות מוזיאון ואנחנו בהחלט מלווים את התהליך הזה ואני מקווה שבסופו של דבר הוא יקבל הכרה.

<שלומית נמליך: אבל יש לנו הרבה מאד תנאי סף שצריכים לעמוד בהם, וכמו שאמרה ענת, טוב שצריכים לעמוד בהם, כי באמת אחרת היו לנו 200 מוזיאונים ואין הצדקה במדינה כה קטנה שיהיו 200 מוזיאונים.

<שלומית נמליך: אני מקווה שנגיע אל הסוף הזה.

יוסף ג'בארין: משהו יותר מפורש?

יוסף ג'בארין: כל זה אני יודע.

יוסף ג'בארין: יש תנאי למשל שהם לא עומדים בו?

<שלומית נמליך: אני לא ביקרתי שם לאחרונה אחרי השיפוץ, אני יודעת שהם עכשיו בשיפוץ נרחב מאוד של התשתית של הגלריה, ואנחנו נבוא ונבדוק את זה.

יעקב מרגי: אתם בתהליך מולם, הבנתי, כדי שבסוף זה יהפוך למוזיאון מוכר?

<שלומית נמליך: בהחלט.

יוסף ג'בארין: זה תהליך מבטיח?

יוסף ג'בארין: זה תהליך שכנראה הולך ל - - -

<שלומית נמליך: זה הולך לקראת זה, כולנו שואפים שזה מה שיקרה.

מאיר כהן: יש הכרה בקבוצות תיאטרון במגזר הערבי, שלא הייתה הרבה שנים.

יוסף ג'בארין: אבל זו תקנה אחרת.

מאיר כהן: לא משנה.

מאיר כהן: .

יעקב מרגי: טוב, בבקשה.

<ברקת ענבר כהן: שמי ברקת ענבר כהן, אני מנהלת מוזיאון העמק, שהוא מוזיאון מוכר, פריפריאלי.

יעקב מרגי: הרכבת מגיעה אליו?

<ברקת ענבר כהן: מתקרבת.

יעקב מרגי: שומעים את הקטר.

<ברקת ענבר כהן: אתמול הגעתי בלילה ברכבת כדי להספיק להגיע לישיבה בירושלים.

יעקב מרגי: איזה כיף.

<ברקת ענבר כהן: כן, זה מוזיאון מוכר ופריפריאלי.

<ברקת ענבר כהן: אני חייבת להגיד לכם שקודם כל דיברו פה - - -

מאיר כהן: איפה הוא נמצא?

<ברקת ענבר כהן: הוא נמצא בקיבוץ יפעת, בעמק יזרעאל.

<ברקת ענבר כהן: אני חייבת להגיד שקודם כל אין רע בלי טוב.

<ברקת ענבר כהן: דיברו כאן על תמיכות במוזיאונים מוכרים, זה נכון, אבל יש גם עניין מאד גדול שהסטנדרטים שמוזיאון מוכר צריך לעמוד בהם הם כל כך גבוהים והעלויות של הסטנדרטים האלה הן כל כך גבוהו,ת שיש הרבה מוזיאונים ששוקלים, וכשהם רואים את רשימת הסטנדרטים שנדרשים מאיתנו פתאום הם מסתובבים ומתחרטים, הם אומרים 'אוקיי, בלי הכסף אבל גם בלי הדרישות'.

<ברקת ענבר כהן: אין רע בלי טוב.

<ברקת ענבר כהן: זה דבר ראשון.

<ברקת ענבר כהן: דבר שני אני חייבת לענות לך, חבר הכנסת, שאם נעשה רק מה שהילדים שלנו רוצים, ויש לי ילדים תודה לאל, הם יישבו כל היום, 8 שעות ביום, ובמקום ללמוד הם ישחקו בסמארטפונים.

<ברקת ענבר כהן: אנחנו לא עושים רק מה שהילדים רוצים.

יעקב מרגי: זה מה שהוא אמר.

טלי פלוסקוב: זה בדיוק מה שהוא אמר.

<ברקת ענבר כהן: כשאנחנו מדברים על חינוך למוזיאונים, אנחנו לוקחים אותם למוזיאונים, והמוזיאונים היום במדינת ישראל, מכל הסוגים, גם - - -

מאיר כהן: אני אמרתי שאנחנו לא עושים מספיק בכדי להוציא אותם לשם בכלל.

<ברקת ענבר כהן: אבל גם אמרת שהם לא רוצים ללכת.

יעקב מרגי: בסדר, הוא הביא עובדה, זו עובדה, הוא יעדיף סמארטפון, כמו שאת אמרת.

<ברקת ענבר כהן: נכון, ולכן חובתנו, כמוזיאון, כשאנחנו מציעים פעילות חינוכית, לעשות אותה חווייתית, מעניינת, מאתגרת, כדי שהילד שיוצא מהמוזיאון, וזה לא משנה אם זה מוזיאון לארכיאולוגיה, לאמנות, להיסטוריה או לכל תחום אחר, יגיד "וואו, היה מה זה כיף במוזיאון".

<ברקת ענבר כהן: ואני רוצה להאמין שרוב הילדים שיוצאים מהמוזיאון שלי, זאת האמירה שלהם.

<ברקת ענבר כהן: זאת אומרת זו אחריותנו החינוכית, ליצור מהמוזיאון מקום שלא נותן רק ערכים, כמו שאמר הבחור הצעיר והחכם הזה, אלא גם איזושהי חוויה שתגרום להם לרצות להגיע שוב למוזיאונים.

<ברקת ענבר כהן: אז זאת נקודה נוספת.

<ברקת ענבר כהן: לגבי סל תרבות, סל תרבות מוזיאלי מתייחס רק למוזיאונים לאמנות, לא מתייחס בכלל לכל שאר סוגי המוזיאונים במדינת ישראל.

<ברקת ענבר כהן: את זה אני אומרת לכם כי אני מנהלת מוזיאון היסטורי והיה מאד קשה, אפילו עם תערוכות אמנות שהכנסנו לתוך המוזיאון, היה קשה מאד למשוך תלמידים, וגם אלה שמשכנו היינו צריכים לשלם להם והם לא שילמו.

יעקב מרגי: יש מניעה להרחיב את הרפרטואר שלכם?

<רן שפירא: אנחנו פועלים בתחום האמנות.

<רן שפירא: אם יש בתוך ה - - -

יעקב מרגי: אתה מוגבל על פי המנדט שקיבלת רק באמנות?

<ברקת ענבר כהן: בוודאי.

<רן שפירא: כן.

<רן שפירא: אני בתחום האמנות.

יעקב מרגי: אוקיי, תודה.

<ברקת ענבר כהן: הילד שלי בן החמש, נוסע ארבע פעמים בשנה לגלריות ומוזיאונים לאמנות בפריפריה, אבל הוא לא מגיע פעם אחת למוזיאון היסטורי, כי אנחנו לא בסל תרבות של גני הילדים ולא בסל תרבות של בתי הספר.

יעקב מרגי: זה מתחבר עם אתרי מורשת.

יעקב מרגי: ותודה רבה לך שבאת מהעמק.

<ברקת ענבר כהן: תודה.

<ברקת ענבר כהן: אני רוצה להבהיר עוד שתי נקודות אם אפשר.

יעקב מרגי: לסכם.

יעקב מרגי: בבקשה.

<ברקת ענבר כהן: אל"ף, לא כל המועצות האזוריות והעיריות שנמצאות בפריפריה יושבות על הלמ"ס הנמוך ולכן מוזיאון עני שיושב במקום עם למ"ס גבוה, נפגע באופן אוטומטי, ואני יכולה להגיד ש - - -

יעקב מרגי: כי יוצאים מתוך הנחה שראש המועצה האזורית יתמוך בתרבות ואמנות.

<ברקת ענבר כהן: הוא תומך, עד גבול מאוד מאוד מסוים מבחינתו.

<ברקת ענבר כהן: אני לא מוזיאון בודד בסיפור הזה.

<קריאה: סמלית, סמלית תומך.

<קריאה: אני יכולה להגיד שגם - - -

יעקב מרגי: את לא יכולה לדבר מהיציע, אלא אם כן תשבי בשולחן ותבקשי רשות דיבור.

מאיר כהן: זה מעניין מה שאת אומרת עכשיו.

<ברקת ענבר כהן: זה לא רק זה.

<ברקת ענבר כהן: אני למשל נמצאת ממש מרחק הליכה מהעיר מגדל העמק, שהיא בלמ"ס מאוד נמוך, ואז התלמידים שלה, גם אם הם רוצים להגיע אליי למוזיאון, מתקשים מאוד כי למנהלים שלהם יש ירידה בתקציבי הטיולים בבתי הספר, יש ירידה בגבייה מההורים לטיולים בבתי הספר, ואז לבתי הספר, גם עם הנחות מפליגות מטעם המועצות האזוריות, המועצות המקומיות והעיריות, הם לא יכולים להגיע למוזיאונים.

<ברקת ענבר כהן: העלות של להגיע לביקור במוזיאון פריפריאלי היא כמובן כמעט פי שלושה מלהגיע למוזיאון שנמצא במרכז הארץ.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חגית מאיר, משרד החינוך.

יעקב מרגי: אין ספק, אם אנחנו רוצים שילדי ישראל יבקרו במוזיאונים, הן של אמנות והן של היסטוריה והן מורשת ועל סוגיהם, אין ספק שלמשרד החינוך יש פה תפקיד חשוב ואני חושב שהטיולים יכולים להיות בשילוב של גם וגם וגם וגם, כשזה "רק" זה לא הכי טוב, כשאני מדבר לכל צד.

יעקב מרגי: אני בילדותי, בחינוך הממלכתי, ביקרתי במוזיאונים.

יעקב מרגי: כן, כי לקחו.

יעקב מרגי: לא יודע מה היום, אני לא יכול לומר לך.

יעקב מרגי: השאלה כמה ואיך ונשמע ממך.

<חגית מאיר: אני מודה ליושב ראש על זכות הדיבור ובהמשך לדברי חברתי ברקת, שהמוזיאון שהיא מנהלת הוא מהמוזיאונים שפעולות החינוך בו נתמכות על ידי משרד החינוך במסגרת פעולות חינוך במוזיאונים.

<חגית מאיר: הסיפור הוא כזה, לאור הפעולה המבורכת של סל תרבות לאורך השנים בתמיכה בפעילות תלמידים במוזיאונים לאמנות, שסל תרבות עושה עבודת קודש בנושא הזה, לאורך השנים התעורר במשרד החינוך צורך גם לתמוך בפעולות חינוך שמתבצעות במוזיאונים אחרים שאינם של תרבות ואמנות.

<חגית מאיר: כמה נתונים אני יכולה לומר, מנתונים שיש לי פה, מספר התלמידים שמבקר בשנה ומקבל הדרכה במסגרת פעולות חינוך במוזיאונים נע בין 400,000 ל-420,000 תלמידים בשנה.

<חגית מאיר: ברור שהיינו שמחים שיהיו יותר, יש לנו 2.2 מיליון תלמידים במערכת, ברור גם שילדים צעירים מאד לא כל כך מסיעים, אבל נשמח לעלייה.

יעקב מרגי: חגית, שאלה.

יעקב מרגי: פעילות משרד החינוך מוגבלת רק למוזיאונים מוכרים?

<חגית מאיר: מוכרים, אנחנו תומכים בפעילות שמתקיימת במוזיאונים מוכרים בלבד.

<חגית מאיר: שוב, לצערי למוזיאונים בפריפריה - - - אנחנו לא מבחינים בין ילד מהפריפריה, שעשה פעולת חינוך במוזיאון במרכז הארץ במסגרת הטיול השנתי שלו, או לילד ממרכז הארץ שיצא למוזיאון פריפריאלי במסגרת טיול בצפון.

יעקב מרגי: אין לכם העדפה.

<חגית מאיר: אין לנו אפשרות לאבחנה כי הראייה שלנו היא של התלמיד.

<חגית מאיר: וגם יש עוד דבר, כפי שכבוד היו"ר יודע - - -

יוסף ג'בארין: אבל בכל זאת אומרת במוזיאונים קרובים.

<קריאה: מה זה הראייה של התלמיד?

<קריאה: תסבירי מה פה הראייה של התלמיד.

יעקב מרגי: מנהל בית הספר הוא סוברני לקבוע.

<חגית מאיר: אני לא תומכת במוזיאון.

<חגית מאיר: אני תומכת בכך שתלמיד יוכל לקבל פעילות מודרכת במוזיאון במחיר נמוך יותר ממה שהיה קורה אם המוזיאון לא היה מקבל איזשהו סבסוד על הפעילות הזאת.

<חגית מאיר: אני לא מסתכלת על קיומו של המוזיאון, זה עניינו של משרד התרבות.

<חגית מאיר: אבל, כפי שיודע יושב הראש יותר טוב מכולם, וחברי הועדה הזאת ודאי יודעים, היציאה לפעילות חינוכית מחוץ לתחומי בית הספר עולה כסף.

<חגית מאיר: והזכירו כאן אנשים את ההסעות, הזכירו את הטיולים, הדברים האלה מתבצעים מתשלומי הורים.

<חגית מאיר: ותשלומי הורים הם מוגבלים וטוב - - -

יעקב מרגי: ולא דיברנו על נטיותיו של מנהל בית הספר לבחור את המסלול האידיאולוגי ומצ'פרי העמותות שלהם והקרובים לליבם.

<חגית מאיר: וטוב שהם מוגבלים.

<חגית מאיר: לא, אבל בעיקרון זהו משאב מוגבל ולכן צוות בית הספר עושה הרבה משיקולי עלות תועלת.

<חגית מאיר: כשהוא בא לבקש פעילות חינוכית במוזיאון, צוות בית הספר עושה שיקולי עלות תועלת.

<חגית מאיר: האם נניח בית הספר הזה מדגיש - - -

מאיר כהן: כלומר עכשיו הם אשמים שאין מספיק תרבות בארץ.

<חגית מאיר: לא, הוא לא יכול לצאת ככל שהוא רוצה.

מאיר כהן: בוודאי.

מאיר כהן: גברתי, את לא מוסיפה לנו לשיח במשפט הזה, זה ברור.

מאיר כהן: אנחנו מדברים על כך שצריך לקבל, ובזה פתחנו, החלטה של או חקיקה או החלטה דרמטית, על ידי הממשלה, שמשנים את עוגת התרבות במדינת ישראל כי אז זה מקרין על הכול - - -

<חגית מאיר: אנחנו נשמח להגדלת תקציב התמיכה ככל האפשר - - -

מאיר כהן: בוודאי שמה שאת אומרת נכון.

מאיר כהן: כשאני החלטתי על טיול, אז ככל שרציתי לקחת את ילדיי למוזיאון תל אביב אז זה היה כרוך ב-150 שקלים רק הסעות, ובאמת עשינו את השיקול הזה, את צודקת, אבל אם משרד החינוך, כחלק מהמערכת החינוכית שלו, היה אומר שתלמיד כן צריך, ואני אסבסד לא רק את הכניסה, אלא אני אסבסד גם את ההסעה, כמו שידעו לעשות כשרצו להביא את ילדי ישראל לירושלים, ואז החליטו שמביאים אוטובוס חינם.

<חגית מאיר: וצודק חבר הכנסת, פה זו שאלה של תקצוב.

מאיר כהן: של עדיפות.

<חגית מאיר: של עדיפות ושל תקצוב גם.

מאיר כהן: במדינה הזאת יש הרבה כסף, שתדעי.

<חגית מאיר: אבל, אני רוצה להגיד, הזכירו כאן מוזיאונים בפריפריה, יש בעיות שהן קשיים ייחודיים למוזיאונים בפריפריה בכל הנוגע למתן פעולות חינוך לתלמידים.

<חגית מאיר: קודם כל רוב המוזיאונים בפריפריה הם מוזיאונים קטנים, היות שפעולת חינוך לתלמידים צריכה להתבצע בתוך המוזיאון ולהסתמך על האוספים שלו - - -

טלי פלוסקוב: לא בערד, בכל אופן.

<חגית מאיר: הפעולות שאנחנו תומכים חייבות להתקיים בתוך המוזיאון ולהסתמך על האוספים, הרי שאם המוזיאון - - -

יעקב מרגי: חגית, היה דוח מבקר המדינה עם המלצות שלו.

יעקב מרגי: את מכירה אותו?

<חגית מאיר: אני מכירה את הדו"ח, והוא עוסק במוזיאונים עירוניים בבעלות עירונית.

<חגית מאיר: הוא עוסק במוזיאונים בבעלות עירונית שחמישה מהם, עכשיו רק ארבעה לצערי, נתמכים על ידינו במסגרת פעולות חינוך במוזיאונים - - -

יעקב מרגי: הם כבר נתמכים?

יעקב מרגי: מאז פרסום הדוח?

<חגית מאיר: לא, גם לפני פרסום הדוח הם נתמכו.

טלי פלוסקוב: ארבעה, ארבעה מוזיאונים.

<חגית מאיר: לצערי, למשל עיריית מזכרת בתיה, עשתה שטות גדולה.

<חגית מאיר: הרי התמיכה שלנו היא תמיכת המדינה במוסדות ציבור, היא החליטה שהמוזיאון זה גורם רווח, והעבירה את ניהול המוזיאון לחברה כלכלית שהיא חברה בע"מ.

<חגית מאיר: באותו רגע הוא איבד את זכותו לקבל תמיכות גם ממשרד התרבות וגם ממשרד החינוך.

יעקב מרגי: הוועדה המשותפת למשרד התרבות ולמשרד החינוך, מועצת המוזיאונים, קיימת?

<חגית מאיר: לא הבעיה הזאת נוצרה כאשר הייתה איזושהי דרישה במשרד התרבות, בינתיים נהיו שם חילופי גברי, שמשום מה, או שהם ייקחו את תקנת פעילות חינוך במוזיאונים ממשרד החינוך, או שמשרד החינוך יתמוך מהתקנה הזאת גם בפעולות במוזיאון אמנות.

<חגית מאיר: אנחנו אמרנו פעולות במוזיאוני אמנות נתמכות באמצעות סל תרבות.

<חגית מאיר: אי לכך ביקשנו - - -

<קריאה: יעקב, מבחנים.

יעקב מרגי: דיברנו על אום אל פחם.

<קריאה: דיברתם, זהו?

<קריאה: על הערבים דיברתם?

יעקב מרגי: דיברנו.

יעקב מרגי: קיבלו ייצוג גם - - -

טלי פלוסקוב: היה פה מישהו שייצג.

<קריאה: אז השרה תומכת?

יעקב מרגי: אין לי זמן, אני כבר גולש לדיון הבא.

יעקב מרגי: חגית, לסכם.

<חגית מאיר: אז אנחנו בעד.

<חגית מאיר: הסיפור שם היה שמאותה תקנה התפתחו גם התרבות וגם כאן.

<חגית מאיר: לאור השינויים בסל תרבות, אני חושבת שדווקא משתפר מצבם של מוזיאוני האמנות, לאור השינויים שנעשו בסל תרבות, ומה שצריך אולי זה להגדיל את התמיכה במוזיאונים אחרים.

<חגית מאיר: אני יכולה לבשר לחברי הכנסת, רשום לנו פה במסמך של הממ"מ שהתקציב המקורי לתמיכה בשנת 2016 בפעולות חינוך מוזיאונים הוא 5.2 מיליון, לאור בקשות המוזיאונים הסכימה מנכ"לית המשרד להוסיף עכשיו, בסוף השנה, עוד 2.5 מיליון לתקנה, ואני סומכת עליכם, חברי הכנסת, שתצביעו לטובת זה בזמן הפניות שיש לנו, להעברות תקציביות בסוף.

טלי פלוסקוב: זה ברור.

יעקב מרגי: לא , אני מצטער.

<קריאה: רק שאלה.

יעקב מרגי: לא, אין לי זמן.

מאיר כהן: במגזר החרדי קיים מוזיאון, אתם יודעים?

יעקב מרגי: בוא אני אספר לך, בבאר שבע הקמנו מוזיאון, אני מדבר איתך על שנות ה-90, מוזיאון ליהדות, ברחוב האבות בעיר העתיקה בבאר שבע, זו הייתה אטרקציה, אבל כמו גורלם של כל - - -

מאיר כהן: נסגר?

יעקב מרגי: בוודאי, צריך לתחזק את זה.

יעקב מרגי: הפריטים מיודאיקה הם יקרים מאד, התחזוקה של מקום כזה והמדריכים - - -

<חגית מאיר: יש מקומות, היכל שלמה - - -

מאיר כהן: איפה זה?

<יהודית גידלי: היכל שלמה בירושלים.

<אתי וייסבלאי: אני רוצה להתייחס לזה, בתכנית ה - - -

יעקב מרגי: לא, תודה, כי אנחנו לא נגמור להקיף את זה.

יעקב מרגי: טוב, אוקיי, חגית, תודה.

<חגית מאיר: יש לי עוד.

יעקב מרגי: רבותיי אני אקרא את הסיכום תוך כדי קריאה ואני אזמין אתכם, מי שרוצה לסייע לי לסכם.

יעקב מרגי: בדרך כלל אני כותב את זה תוך כדי, אבל - - - קודם כל הוועדה מודה לחברת הכנסת טלי פלוסקוב על היוזמה ולחברי הכנסת שהשתתפו כאן בדיון, לאורך כל הדיון.

יעקב מרגי: הוועדה מברכת על השינויים שמשרד התרבות מוביל לקראת 2017-18.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד האוצר ולמשרד התרבות לעשות הכול להגדיל את התקציב של משרד התרבות בכל מה שקשור לתרבות ואמנות ומוזיאונים בפרט.

יעקב מרגי: הוועדה תקיים דיון מעקב במהלך 2017 לראות שאכן כל הסוגיה הזאת של התקנות והשינויים שמשרד התרבות מוביל אכן מיושמים.

יעקב מרגי: תודה רבה, הישיבה נעולה.