ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 365, 2017-02-15 09:00

יעקב מרגי: בוקר טוב.

יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, 15 בפברואר 2017, י"ט בשבט התשע"ז.

יעקב מרגי: הצעת חוק המכון הלאומי למצוינות בספורט (מכון וינגייט), התשע"ן-2016, הצעת חוק ממשלתית 1066.

יעקב מרגי: אנחנו הקראנו את כל החוק.

יעקב מרגי: היו תיקוני נוסח שהיינו צריכים לסכם אותם.

יעקב מרגי: אנחנו נעבור על התיקונים היום.

יעקב מרגי: יש עוד שני סעיפים בנושא חברות הבת.

יעקב מרגי: אנחנו נשמע הבהרות מדויקות מה קרה בסוגיית העובדים.

יעקב מרגי: הבנתי שהיו משאים ומתנים.

יעקב מרגי: נשמע את השאלות של ההסתדרות ואת התגובה של המשרד ושל הממונה על השכר באוצר.

יעקב מרגי: הנה, הגיעה גם נציגת משרד המשפטים.

יעקב מרגי: בבקשה, חבר הכנסת שמולי.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, אני בעיקר מוטרד מהעניין של העובדים.

איציק שמולי: לא היה פה דיון אחד מהותי בגלל שאתה, כמובן, אפשרת את זה, שיתנהל בינתיים המשא ומתן באופן מקביל.

איציק שמולי: אבל דווקא לאור ההיסטוריה שדברים שהובטחו והיה ברור שהם מסוכמים ולא סוכמו, אנחנו חייבים לדעת במה דברים אמורים, וגם לדעת לוח זמנים ברור מתי יש הסכם.

איציק שמולי: עצם זה שהולכים להעביר את החוק בלי שהדברים סוכמו עד הסוף בכתב עם העובדים.

איציק שמולי: זה משהו שמטריד אותי מאוד.

יעקב מרגי: לכן הדגשתי שנציגי העובדים בהסתדרות ישאלו את השאלות ומה הדברים הפתוחים.

יעקב מרגי: יש לנו כאן נציג המשרד וגם נציג - - - יצטרכו לתת תשובות לשאלות האלה אם יש תשובות.

יעקב מרגי: לא בהכרח כל מה שהעובדים רוצים הם מקבלים, אבל בזכויות הבסיסיות ביותר אף אחד לא ייגע, ואנחנו נגן עליהן.

יעקב מרגי: כפי שאמרתי בדיון הראשון – כולנו נולדנו עם שאיפות גדולות, ובסוף אין אדם מת וחצי תאוותו בידו.

יעקב מרגי: אבל נראה.

יעקב מרגי: השאיפה שלנו היא כמה שיותר עם פנים לציבור העובדים.

יעקב מרגי: זה ודאי הצהרה ידועה.

יעקב מרגי: נשמע בהמשך הדיון.

חיים ילין: דיברתי עם המנכ"ל, וביקשתי הבהרה גם בנושא הקרקעות כי בדיון הקודם לא הייתי.

חיים ילין: הסוכנות היהודית העלתה אותי לארץ.

חיים ילין: היא אחראית עלי, אז אני לפעמים דואג לה קצת.

יעקב מרגי: נציג הסוכנות הגיע היום?

יעקב מרגי: לא הגיע.

חיים ילין: אני רוצה לדעת אם יש הסכמות.

חיים ילין: שלא יהיה מצב כזה שאין.

חיים ילין: אני שמעתי שיש, אבל אני רוצה לשמוע.

יעקב מרגי: יש הסכמות.

יעקב מרגי: הן נאמרו בדיון הקודם, ונחזור עליהן.

יעקב מרגי: התקבל מכתב מהמכללה האקדמית וינגייט, נכון?

<שלמה בן גל: כן.

יעקב מרגי: אתם רוצים להתייחס אליו עכשיו לפני שנתחיל להקריא?

<שלמה בן גל: אני מהמכללה האקדמית בוינגייט.

<שלמה בן גל: בדיון הקודם העליתי את הסוגיה של הקרקעות, הרחבת המכללה להתפתחות, נושא המתקנים שהיו תחת אחריות משרד החינוך.

<שלמה בן גל: אז משרד הספורט היה תחת משרד החינוך - -

יעקב מרגי: יש לי תחושה שלא הובנתי טוב בדיונים הקודמים.

יעקב מרגי: אין לי בעיה עם המכתב.

יעקב מרגי: אני לא הספקתי לקרוא אותו.

יעקב מרגי: אבל מה שהעלית שם נגענו בו בדיונים?

יעקב מרגי: אם אני זוכר נגענו במתקנים.

<שלמה בן גל: אני אעשה את זה בקצרה כמו שאתה רוצה.

<שלמה בן גל: יש מסמך של ד"ר אורי שפר, ראש מנהל הספורט, ליושב-ראש ועדת החינוך של הכנסת חבר הכנסת עמרם מצנע וגם בידיעת השרה לימור לבנת.

<שלמה בן גל: אני מקריא סעיף 3: "לגבי פיתוח המכללה ובעיית הקרקע במקום, ככל הידוע לנו, סוכם בעבר כי בכל עת בו המכללה תבקש מקרקעין מהמכון לצורך המשך התפתחותה האקדמית היא תקבל מקרקעין למטרה זאת".

<שלמה בן גל: אמרת מסמכים – יש מסמך.

<שלמה בן גל: יש מסמך נוסף לגבי בנייה שהייתה במקום.

<שלמה בן גל: כל המבנים שנבנו נבנו תחת משרד החינוך, ואין הצדקה היום להקים מבנים נוספים עבור המכללה.

<שלמה בן גל: פשוט צריך לשריין.

<שלמה בן גל: אנחנו לא נגד החוק.

<שלמה בן גל: אנחנו רוצים שתהיה הסדרה של המתקנים עבור השימוש של המסלול האקדמי שלא ייפגע ולא יהיו שיבושים.

<שלמה בן גל: תמיד הייתה העדפה לבוא בבוקר בלימודים למכללה.

<שלמה בן גל: זאת הבקשה, כולל המעונות לסטודנטים.

<שלמה בן גל: בעבר הוקצו חמש מאות שלושים מיטות וירדנו למאתיים עשרים.

<שלמה בן גל: הרבה סטודנטים מעוטי יכולת מהפריפריה לא ניתנה להם האפשרות ללמוד במכללה בגלל המרחק.

<שלמה בן גל: זאת הבקשה שלנו.

<שלמה בן גל: אם זה יוסדר אנחנו נשמח, ואין לנו שום טענות נגד החוק.

יעקב מרגי: נשמע התייחסות לטענה.

יעקב מרגי: ככל שידוע לנו, אומר נציג משרד ממשלתי מסמך כתוב זה כמו התחייבות שלטונית.

יעקב מרגי: נכון שזה לא מנכ"ל וחשב - -

חיים ילין: יש לי חדשות בשבילך.

<שלמה בן גל: אורי שפר הוא סמנכ"ל.

יעקב מרגי: אתה רוצה להפריע לי או לעזור לי?

יעקב מרגי: אז בוא אני אגיד לך מה זה, זה מפריע לי.

יעקב מרגי: כפי שידוע לי, אלא אם כן שונה, מסמך מנכ"ל וחשב מהווה התחייבות שלטונית.

יעקב מרגי: הוכרע, מוכח בכל ערכאה משפטית.

יעקב מרגי: אז ככל שידוע לנו, יש התחייבות או סוכם, אז גיא, בבקשה.

<גיא אטיאס: אני אתחיל את התהליך.

<גיא אטיאס: המכללה יושבת על 6.2 דונם – יתקן אותי אמוץ אם אני טועה.

<גיא אטיאס: אנחנו במסגרת החוק הולכים לאשר 11.2 דונם לטובת המכון כדי להסדיר את המצב הקיים.

<גיא אטיאס: בנוסף לזה זה נעשה כדי לתת מענה למכתב הזה.

<גיא אטיאס: אנחנו הולכים להסדיר מצב שלכאורה לא היה תקין, ואנחנו הולכים להסדיר את זה בחוק.

<גיא אטיאס: מוסיפים עוד חמישה מיליון בטאבו - -

חיים ילין: אתה שם עוד חמישה מיליון בטאבו?

חיים ילין: המנהל מעביר לסוכנות?

<גיא אטיאס: אם מעבירים את זה לסוכנות או למכללה זה עדיין לא נסגר.

<גיא אטיאס: לטובת המכללה יוקצו 11.2 דונם.

חיים ילין: עם זכויות בנייה?

<גיא אטיאס: כן.

<גיא אטיאס: עם זכויות כפי שהן ממומשות בפועל.

<גיא אטיאס: הם בנו כבר בפועל על 11.2.

חיים ילין: להסדיר את המצב הקיים.

<גיא אטיאס: כן.

<גיא אטיאס: בנושא האולמות – אמרנו שאחרי הספורט תינתן עדיפות למכללה לפי מחירי השוק.

<גיא אטיאס: הם יהיו השחקן הראשון מבין כל המשתתפים האחרים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אמרנו את זה בדיון הקודם.

יעקב מרגי: מעונות?

<גיא אטיאס: בכל נושא המעונות, לפי דרישה שלהם והתחייבות שלהם למיטות, יינתן מענה מלא.

<גיא אטיאס: התחייבנו על זה לאוצר.

<גיא אטיאס: הייתי שמח לשמוע את משרד האוצר בסוגיה הזאת כי יש כאן סוגיה של המקרקעין.

חיים ילין: בגלל זה שמענו מה הזכויות.

חיים ילין: אם הם יכולים לבנות שם מיטות זה מצוין.

<גיא אטיאס: המיטות ייבנו במסגרת המקרקעין של המכון, והם ישכירו את זה לטובת המכללה לפי הצרכים שלהם.

<גיא אטיאס: תחת כל התחייבות שלהם למיטות אנחנו נעמיד את המיטות לפי המטרז'.

<אמוץ בכר: רק להוסיף בנושא המעונות.

<אמוץ בכר: יש הסכם בינינו לבין המכללה לגבי פרויקט B.O.T בנושא בניית מיטות חדשות בוינגייט שמתוכן מוקצות בהסכם למכללה.

<אמוץ בכר: יש אינטרס כזה גם למכון למאתיים מיטות נוספות.

יעקב מרגי: הוא אמר את זה.

<גיא אטיאס: אמרתי את זה.

יעקב מרגי: תמיר, בבקשה.

יעקב מרגי: אם אין בעיות אל תוסיף.

<תמיר כהן: אין בעיות, אבל לבקשתו של משרד התרבות והספורט, אני אבהיר את הנקודה וגם לטובת שלמה והחברים.

<תמיר כהן: בהסכם שבינינו לבין משרד התרבות והספורט אנחנו סיכמנו – ומה שעולה בקנה אחד עם רוח החקיקה – שאנחנו נפעל להסדיר את המקרקעין של התאגיד שהוקם בשים לב לשומה הקיימת ולמצב הקיים.

<תמיר כהן: מתוך ההסדרה הזאת עד 11.2 כפי שגיא ציין, יעמדו לטובת המכללה.

<תמיר כהן: מבחינתנו העניין מוסדר.

יעקב מרגי: חשוב לציין שהנושא לא היה מוסדר.

יעקב מרגי: אילו לא היינו מחוקקים את החוק הזה זה היה נמשך כאורך הגלות.

יעקב מרגי: אבל אומר - - - שזה מסדיר את המצב הקיים; אומרים נציגי המכללה שהם גם רוצים אופק שירות.

יעקב מרגי: הם רוצים שלא מחר-מחרתיים ייעשה מעשה הרצליה; שבנו בית עלמין, ואמרו שאין יותר עתודות קרקע, ולכן אי אפשר יותר - -

<יהודית גידלי: אי אפשר יותר למות.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: למות זה לא תלוי בך.

חיים ילין: גם לזה, כנראה, לא יהיה מקום עוד מעט.

יעקב מרגי: יש התייחסות לעניין העתידי הזה?

יעקב מרגי: אתה רואה שאני עושה את זה טוב?

<רוני לידור: אנחנו מודים לך, אבל בכל זאת זה לא תשובות - -

יעקב מרגי: עוד לא נתת תשובה להבהרה לשאלות שלי.

<רוני לידור: התשובות האלה זאת אחיזת עיניים.

<רוני לידור: סליחה שאני אומר את זה.

יעקב מרגי: הוא נתן תשובה לגבי הסדרת המצב הקיים, ואתם צריכים להיות מרוצים שגם המצב הקיים מוסדר.

יעקב מרגי: לא היה מוסדר אילולא החוק.

<גיא אטיאס: לגבי העתיד, ברגע שתהיה הסדרת הקרקע של המכון זה יהיה על שטחי המכון.

<גיא אטיאס: מבחינתנו אין התחייבות שלטונית לגבי התפתחות עתידית.

יעקב מרגי: למרות שזה לא עונה לך, אבל כל הכבוד שהוא לא מנסה לתת מצג מעוות.

<גיא אטיאס: אני אומר את המציאות כפי שהיא.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אין לך ברירה.

יעקב מרגי: רוני, בבקשה.

<רוני לידור: אני נשיא המכללה.

<רוני לידור: אני רק רוצה לשאול שאלה אחת את גיא ואת יוסי.

<רוני לידור: אתה אומר שאנחנו בעדיפות אחרי הספורט.

<רוני לידור: מה יקרה אם תהיה התעוררות במדינת ישראל – שאני מאחל לה; אני איש ספורט.

<רוני לידור: זה שאני פרופסור באקדמיה זה בסדר, אבל אני אוהב ספורט לא פחות מכם.

<רוני לידור: מה יקרה במצב שיהיו אימונים במכון וינגייט בכל האולמות – יש שם בסך הכול ארבעה או חמישה אולמות – אנחנו לא מדברים על חמישים-שישים – מ-8:00 בבוקר עד 20:00 בערב.

<רוני לידור: נבחרת ג'ודו מ-8:00 עד 10:00, היאבקות 10:00 עד 12:00, משקלות וכדומה.

יעקב מרגי: אני עונה, ואם לא אשלים אתה תענה.

יעקב מרגי: אני אומר את זה עכשיו לנציגי משרדי הממשלה: האוצר, התרבות.

יעקב מרגי: אם אני הולך לחוקק היום את החוק הזה, ואני נשאר במצב של חוק וינגייט הנוכחי אז כדאי שלא נצביע ולא נחוקק אותו.

יעקב מרגי: כל החששות שלך הם עתידיים.

יעקב מרגי: מצד אחד החשש שלך הוא בגלל ההתפתחות הצפויה, ומצד שני אתה חושש שבמצב הקיים - - הולך להיות שם, כנראה, משהו אחר ממה שיש היום וגדול יותר.

<רוני לידור: אבל לא קיבלתי תשובה על השאלה שלי.

<רוני לידור: מה יקרה במצב שהספורט ישתלט על הגבעה?

יעקב מרגי: אני יודע שבאקדמיה אוהבים להרצות שעה אקדמית.

יעקב מרגי: אני נתתי לך תשובה במשפט וחצי.

יעקב מרגי: אתה רוצה תשובה ארוכה יותר?

יעקב מרגי: בבקשה, גיא.

<גיא אטיאס: אין לי מה להגיד.

<גיא אטיאס: אחרת אין באמת טעם לזה.

<שלמה בן גל: היו לנו חמש מאות שלושים מיטות שמשרד החינוך בנה עבור הסטודנטים - -

<גיא אטיאס: בנה?

<שלמה בן גל: בנה.

<שלמה בן גל: יש מסמכים.

<שלמה בן גל: אנחנו נביא את כל המסמכים בצורה מסודרת.

<גיא אטיאס: משרד החינוך, התרבות והספורט.

<שלמה בן גל: ודאי.

<שלמה בן גל: זה כולל את הספורט.

<שלמה בן גל: משרד החינוך בכל העולם כולל גם את הספורט.

<גיא אטיאס: - - -

יעקב מרגי: אני ארגיע את כולכם – זה המדינה בנתה.

<שלמה בן גל: מסכים.

<שלמה בן גל: היו חמש מאות שלושים מיטות, ומתוכן ירדנו למאתיים עשרים מיטות.

<שלמה בן גל: מעל שלוש מאות מיטות ירדו, וסטודנטים מיעוטי יכולת לא יכלו להגיע ללמוד.

<שלמה בן גל: גם היום יש צמצום בגלל פעילויות מוגברות של המכון על חשבון המסלול האקדמי.

<שלמה בן גל: המשמעות היא שאם מחר ייכנס הספורט סוגרים את המכללה.

<שלמה בן גל: אם אתם רוצים לסגור את המכללה זה מה שיהיה.

<גיא אטיאס: כל מיטה שתידרש תקבל מענה.

<שלמה בן גל: אנחנו רוצים עכשיו חמש מאות מיטות.

<שלמה בן גל: אתה יכול לתת מיטה נוספת?

<שלמה בן גל: אתה לא יכול לתת.

<גיא אטיאס: נתחייב על חמש מאות מיטות תשלום – תקבל חמש מאות מיטות.

<גיא אטיאס: אומר את זה גיא לפרוטוקול.

חיים ילין: אי אפשר להכניס את זה לחוק.

יעקב מרגי: אני מבין את הרצון שלך.

יעקב מרגי: שאיפות, תכניות זה דבר גדול - -

<שלמה בן גל: אני מדבר על היום שאנחנו מקבלים.

יעקב מרגי: גם היום אין לך חמש מאות.

<רוני לידור: היו לי חמש מאות שלושים מיטות.

יעקב מרגי: מה יש לך היום?

יעקב מרגי: עזוב מה היה.

<רוני לידור: מאתיים עשרים מיטות.

יעקב מרגי: תודה.

<רוני לידור: אבל יש חמש מאות מיטות במכון.

יעקב מרגי: יפה.

יעקב מרגי: חמש מאות האלה הוקצו כל הזמן למכללה?

יעקב מרגי: ניצלת אותן?

<רוני לידור: ודאי.

<רוני לידור: תמיד.

<רוני לידור: אנחנו החזקנו את המעונות.

<רוני לידור: המעונות נבנו עבור סטודנטים במכללה.

<רוני לידור: אין לנו בעיה עם הספורט, חבר'ה.

<רוני לידור: אנחנו לא נגד הספורט.

<רוני לידור: רק המגמה הזאת תגרום לכך שהפעילות של המכללה תיסגר בעוד עשר שנים אם כל האולמות יהיו תפוסים.

<רוני לידור: זה הכול.

<רוני לידור: זאת הטענה שלנו.

<אמוץ בכר: המעונות נבנו לא רק לסטודנטים, אלא גם לספורטאים.

<אמוץ בכר: שנית הירידה במספר המיטות במכללה היא בהלימה עם הירידה במספר המיטות גם לספורטאים מאחר שבשנים האלה נגרטו הרבה מאוד מיטות ומבנים בגלל הגיל שלהם.

<אמוץ בכר: אלה מבנים שנבנו בשנות ה-60 וה-70.

יעקב מרגי: מה עשו איתם?

<אמוץ בכר: הם נגרטו.

<אמוץ בכר: פשוט הורידו אותם.

<אמוץ בכר: אי אפשר לתחזק אותם יותר, והם ירדו.

<אמוץ בכר: כשם שהם ירדו לספורטאים הם ירדו גם למכללה.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, אנחנו מדברים פה על חוק שצריך לתת תשתית לעתיד.

חיים ילין: אין שום חוק בחיים שיכול להיכתב בו שהספורט והמכללה צריכים להסתדר.

חיים ילין: זה נראה מגוחך לגמרי.

חיים ילין: בסוף יש פה בני אדם שיש להם אינטרס אחד – אני מקווה – לקדם את הספורט.

חיים ילין: אם המצב הוא שחסרים אולמות וחסרות מיטות – קלסי.

חיים ילין: אני לא עונה במקום האוצר, אבל אי אפשר להכניס בחוק.

חיים ילין: אבל אפשר להגיד לפרוטוקול – שמה?

<גיא אטיאס: על מיטות עתידיות.

חיים ילין: שגם אולמות וגם מיטות ייבנו, לפי הצורך.

חיים ילין: זה מה שצריך להגיד לפרוטוקול, והאוצר מתחייב שכך זה יהיה.

חיים ילין: גם בנושא הקרקעות – כי בחוק אתה לא יכול להכניס את מה שאני אמרתי עכשיו.

<גיא אטיאס: אני עונה - -

חיים ילין: לא אתה.

יעקב מרגי: הוא נציג משרד התרבות.

<גיא אטיאס: האוצר יכול לתקן אותי.

<גיא אטיאס: במשרד התרבות והספורט אנחנו מקדמים תכנית מתקנים לאומית שהמקור הכספי שלה נמצא במועצה להסדר ההימורים בספורט.

<גיא אטיאס: במסגרת תכנית המתקנים הלאומית הוקצו - -

חיים ילין: בסוסים?

<גיא אטיאס: רגע.

<גיא אטיאס: אני מוכן ציניות, אבל עזוב רגע.

<גיא אטיאס: במסגרת תכנית המתקנים שפורסמה ברשומות יש מאה מיליון שקל לטובת בתים לאומיים שהחלק העיקרי של הכסף יגיע לטובת המכון לבניית מתקנים חדשים ושדרוג מתקנים קיימים.

חיים ילין: זה נאמר לפרוטוקול?

יעקב מרגי: חששות נאמרו לפרוטוקול, התשובות נאמרו לפרוטוקול.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים עכשיו להקראת תיקוני הנוסח.

<מירב ישראלי: לא רק נוסח.

יעקב מרגי: תיקוני נוסח – אם זה ללא שינוי מהותי אנחנו רק מקריאים אותם ולא פותחים דיון.

יעקב מרגי: אם יש שינויים מהותיים נתייחס אליהם.

<מירב ישראלי: מה שמסומן בצהוב במה שמונח אצלכם זה דברים - -

חיים ילין: תגידי מה יש אצלנו.

יעקב מרגי: אצלנו יש קווים.

<מירב ישראלי: באפור.

<מירב ישראלי: בסעיף 1 נוספה הגדרה של אמצעי שליטה.

<מירב ישראלי: זה נדרש לצורך נושא תאגיד הבת.

<מירב ישראלי: אז רק לסגור עם משרד המשפטים שאנחנו מאמצים את ההגדרה מניירות ערך.

<לימור תוסייה כהן: כן.

<מירב ישראלי: הוספנו הגדרה של תאגיד הבת, שמדובר על בית הנבחרות, על מלון הספורט.

<מירב ישראלי: זה השם של החברה.

<לימור תוסייה כהן: זה תאגיד ספציפי שאותו יורשה המכון להחזיק.

<מירב ישראלי: גם אחרי החוק.

<מירב ישראלי: בהמשך יש הסדר - -

חיים ילין: הכול עובר לתאגיד?

<מירב ישראלי: כן.

יעקב מרגי: אנחנו נתייחס לחברות הבת בסוף.

יעקב מרגי: אנחנו עכשיו בשלב ההגדרות.

<מירב ישראלי: בסעיף 5 לחוק בעמ' 3 למטה, אם אתם זוכרים הוחלט להשאיר את בית הספר הלאומי למאמנים אז נמחקה מהמטרות הלאומיות המילה "לאומיות", וזה יישאר רק בבית הספר - -

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: בצלאל סמוטריץ' ביקש לבטל?

יעקב מרגי: כי רק הוא אחראי ללאומיות פה.

<מירב ישראלי: זה פשוט לא נדרש פה.

<מירב ישראלי: בעמ' 5 למטה בסעיף 5(ד) – נושא שיתוף הפעולה עם הוועד האולימפי.

<מירב ישראלי: מה הנוסח הסופי?

<מירב ישראלי: אצלי יש עוד כל מיני הערות אז רציתי שתגידו לי מה הנוסח הסופי.

<הדס פרבר: זה הנוסח המקורי בלי השינויים.

יעקב מרגי: שזה אומר?

<הדס פרבר: "המכון ישתף פעולה עם הוועד האולימפי בישראל לצורך הפעלת היחידה לספורט בהתאם לתכנית עבודה שתיקבע".

<מירב ישראלי: בסדר.

<מירב ישראלי: בסעיף קטן (ו) – "המרכז לקידום ספורט הנשים בישראל" – גם פה יש כל מיני הערות.

<מירב ישראלי: מה הוחלט?

<הדס פרבר: (ו) "המרכז לקידום ספורט הנשים בישראל כאמור בסעיף קטן (ב)(1)(ד) יפעל בהתאם למדיניות משרד התרבות והספורט בנושא זה".

<מירב ישראלי: זה גם אושר.

<מירב ישראלי: סעיף 6.

<אמיר שרף: אני לא מוצא את סעיף 5(ב)(4).

<אמיר שרף: מה זה?

<מירב ישראלי: דיברנו על סעיף (ו) עכשיו.

<אמיר שרף: לא בהתחלה של סעיף 6.

<מירב ישראלי: פשוט המספרים של הסעיפים השתנו, וכרגע לא נגעתי בזה בגלל שזה שב והשתנה.

<מירב ישראלי: הכוונה היא שלמרות מה שכתוב שהפעילות תהיה ללא כוונת רווח.

<אמיר שרף: ב-6 ההפניה היא ל-3?

<מירב ישראלי: זה על אף האמור בסעיף 5(ג)(3).

<מירב ישראלי: הכוונה היא שלמרות שנאמר שפעילות נוספת צריכה להיות שלא למטרות רווח במצבים מסוימים ובתנאים מסוימים אפשר לקיים פעילות למטרות רווח.

<מירב ישראלי: אז את הניסוח נעשה אחר כך.

<מירב ישראלי: אני רושמת לי את זה בסימן שאלה.

<לימור תוסייה כהן: בסעיף (ו) – "מדיניות משרד התרבות והספורט בנושא זה שתימסר למכון בכתב ותפורסם באתר המכון והמשרד".

<מירב ישראלי: זה מוסכם?

יעקב מרגי: אני אמרתי לכם שאני לא אחזור חזרה.

<לימור תוסייה כהן: לא, זה סעיף שהקראתם עכשיו.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: (ו) כבר גמרנו.

יעקב מרגי: גיא, אתם רוצים דחייה?

<גיא אטיאס: לא.

יעקב מרגי: יש לי דברים אחרים לדון בהם.

<גיא אטיאס: סליחה, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: תבהירי מה רצית ב-(ו).

יעקב מרגי: לגבי המדיניות?

<לימור תוסייה כהן: כן.

יעקב מרגי: תקריאי שוב את הנוסח.

יעקב מרגי: אוקיי.

<לימור תוסייה כהן: זה פשוט בהלימה למדיניות הספורט הלאומי שקבענו בחוק.

יעקב מרגי: אוקיי.

<מירב ישראלי: הוספנו.

<מירב ישראלי: בסעיף 6 נפנה ברישא לסעיף הרלוונטי.

<מירב ישראלי: הייתה פה הערה של האוצר.

<מירב ישראלי: הכוונה היא להגיד שהפעילות הנוספת זה לא גורע מהאפשרות להפעיל את תאגיד הבת.

<מירב ישראלי: זה הכול.

<מירב ישראלי: הניסוח עוד יתוקן.

<הדס פרבר: בסעיף של הוועד האולימפי –"הפעלת היחידה לספורט הישגי" – "בהתאם לתכנית עבודה שתיקבע באישור המנהל הכללי של המשרד".

<מירב ישראלי: זה בדיוק מה ששאלתי אתכם.

<הדס פרבר: זאת טעות שלי.

<מירב ישראלי: זה לא היה שנוי במחלוקת?

יעקב מרגי: אני שואל אתכם שאלה – כשאומרים "מדיניות משרד התרבות והספורט" – אין משילות במדינת ישראל?

יעקב מרגי: אז איפה המנכ"ל?

יעקב מרגי: הלך?

יעקב מרגי: פקיד זוטר יהיה?

יעקב מרגי: ואם יקבע מישהו שהמנכ"ל הסמיך?

<מירב ישראלי: הם שותפים ביחידה לספורט הישגי.

<לימור תוסייה כהן: אני לא מבינה.

יעקב מרגי: אם את כותבת "מדיניות משרד ממשלתי", למה צריך להדגיש את המנכ"ל במשרד הממשלתי?

<לימור תוסייה כהן: אני לא אמרתי מנכ"ל.

יעקב מרגי: היא ביקשה עכשיו להכניס את המנכ"ל.

<הדס פרבר: לא.

<הדס פרבר: כתוב "תכנית עבודה", לא כתוב "מדיניות המשרד הממשלתי".

<הדס פרבר: "המכון ישתף פעולה עם הוועד האולימפי לצורך הפעלת היחידה לספורט הישגי בהתאם לתכנית עבודה שתיקבע" – זה הנוסח שדיברנו עליו, ואנחנו מבקשים להוסיף: "באישור המנהל הכללי של המשרד".

יעקב מרגי: כן, בסדר.

יעקב מרגי: ככה זה כשלא מקשיבים.

יעקב מרגי: אנחנו חזרנו ל-(ו) בשבילה, ואת מחזירה אותי ל-(ד) בשבילך.

יעקב מרגי: גיא, לאיזה סעיף אתה רוצה לחזור בגלל שלא הקשבת?

חיים ילין: תעשה הפוך.

חיים ילין: נתחיל מחברות בת.

אז הוספתי: בסעיף 6 הנוסח עם המיזם המשותף היה מוסכם אז הייתה לי שוב הערה של האוצר על זה.

אז הוספתי: זה נשאר?

<תמיר כהן: כן.

<תמיר כהן: נשאר עם ההבהרה שאמרת לנו.

יעקב מרגי: בנוסף לפעילות תאגיד הבת?

<מירב ישראלי: לא.

<מירב ישראלי: זה דבר אחד, ויש גם "לרבות בדרך של מיזם משותף" – זה גם היה בחוק.

<מירב ישראלי: פשוט העברנו את זה סעיף.

<מירב ישראלי: בסעיף 6(4) – יש פה תיקון שעשינו בישיבה הקודמת: "היא מנוהלת כמשק סגור מבחינה תקציבית וחשבונאית, ואולם רווחים שהתקבלו מפעולות לפי סעיף זה יכול שישמשו גם למטרות המכון לפי סעיף 5".

<מירב ישראלי: זאת אומרת גם למטרות הלאומיות.

האוצר ב-: בסעיף 8 תיקנו לפי מה שהוחלט בישיבה הקודמת – אחד עשר חברים.

יעקב מרגי: שהם?

<תמיר כהן: פה יש לנו הערה.

יעקב מרגי: חכה, אני עוד לא יודע על מה צריך להעיר.

<תמיר כהן: על נושא הוועדה.

יעקב מרגי: חכה, תן לה לסיים.

יעקב מרגי: אתם לא רוצים גם נציג לממונה השכר באוצר?

יעקב מרגי: מה ההערה שלך?

<תמיר כהן: היה דיון על הוועד בדיון המקורי, והיה דיון האם למדינה יש רוב או אין לה רוב.

<תמיר כהן: כל הדיון הזה התנהל ברקע על כך שלא קמות לתאגיד וינגייט שאנחנו עכשיו מקימים, תאגידי בת.

<תמיר כהן: עכשיו אנחנו במגעים עם משרד התרבות והספורט שהיו מאז הישיבה בשבוע שעבר.

<תמיר כהן: הוחלט שבסופו של דבר מלון בית הנבחרות – תאגיד הבת – כן יקום פה.

<תמיר כהן: זה בתור משרד האוצר מאוד מדאיג אותנו.

<תמיר כהן: לאור זאת עשינו מנגנונים שישביעו את רצוננו, אבל אנחנו מבקשים את יושב-ראש הוועדה שלמדינה יהיה רוב בוועד המנהל.

<מירב ישראלי: לא, אין.

<מירב ישראלי: הייתה החלטה מפורשת בפעם הקודמת בגלל עניין עצמאות התאגיד.

<מירב ישראלי: זה לא קשור לתאגיד הבת.

<מירב ישראלי: אם מדאיג אותך משהו בתאגיד הבת תעשה מנגנונים בתאגיד הבת.

<מירב ישראלי: זה לא קשור.

<מירב ישראלי: אלה שני דברים שונים.

<אמיר שרף: בתאגיד הבת לא נותנים לו לזוז מילימטר.

<גיא אטיאס: זאת המטרה.

<מירב ישראלי: אתה רוצה, תחשק אותו עוד.

<יוסי שרעבי: לדעתי, אפשר לפתור את זה.

<יוסי שרעבי: יש כאן ארבעה נציגי ציבור, ויש מנגנון.

<יוסי שרעבי: אפשר לפתור את זה.

יעקב מרגי: אנחנו הולכים לדון - - - תאגידי הבת?

יעקב מרגי: תכניס את זה שם.

יעקב מרגי: למה אתה פותח את זה?

<יוסי שרעבי: יש לזה גם פתרון.

<משה סמיה: אפשר גם להוסיף משקיף לעובדים.

<מירב ישראלי: זה מבחינת מבנה המועצה.

<מירב ישראלי: גם עשינו תיקון שיושב-ראש המועצה יהיה מנציגי הציבור.

<מירב ישראלי: זה כבר היה.

<מירב ישראלי: הוספנו את ממלא מקומו הקבוע מבין חברי המועצה שמונו לפי סעיף קטן (א)(5).

<מירב ישראלי: זאת אומרת הוא יכול לבחור או עובד מדינה או עובד ציבור.

<הדס פרבר: לא, לא.

<הדס פרבר: הסיכום היה - -

<מירב ישראלי: זה מה שהוחלט.

<הדס פרבר: לא.

<הדס פרבר: הסיכום היה שממלא המקום הקבוע הוא מקרב עובדי המדינה.

<מירב ישראלי: אמרנו שהוא, כנראה, יהיה מקרב עובדי המדינה, אבל לשר יש סמכות אם הוא ירצה.

<מירב ישראלי: את יכולה לבדוק את זה.

יעקב מרגי: גם אני זוכר עובד מדינה.

<הדס פרבר: זה מה שתמיד עושים.

<מירב ישראלי: כן, אבל אמרנו, למה להגביל את השר.

<מירב ישראלי: אם הוא רוצה הוא יבחר עובד מדינה, ואם הוא רוצה הוא יבחר נציג ציבור.

יעקב מרגי: אנחנו רוצים להגביל את השר.

<מירב ישראלי: זאת שאלה אחרת.

<מירב ישראלי: הם לא רוצים להגביל אותו.

יעקב מרגי: הגבלנו את השר שלא ימנה מקרב עובדי המדינה - -

<יוסי שרעבי: זה קיים בכל התאגידים.

יעקב מרגי: מירב, כמי שהיה שם, אני כרגע מהגורמים המקצועיים של המשרד.

יעקב מרגי: אם אני השר, ודעתי היא לא בקו ישר עם הגורמים המקצועיים.

יעקב מרגי: הגורמים המקצועיים מנווטים אותי לפרסונה מסוימת במשרד.

יעקב מרגי: כשר אני גורם פוליטי, ודעתי לא נוחה.

יעקב מרגי: אז אני לא רוצה נציג - - - מה שהשר רוצה.

יעקב מרגי: למה לתת לו עוד חופש פעולה?

<מירב ישראלי: עקרונית אין חובה שהסגן יהיה עובד מדינה.

<מירב ישראלי: השאלה אם אתם רוצים לקבוע שתהיה חובה כזאת על השר.

<מירב ישראלי: פה יש לו חופש פעולה.

<מירב ישראלי: הוא יכול לבחור או עובד מדינה או נציג ציבור.

<מירב ישראלי: למה להגביל את שיקול הדעת שלו?

יעקב מרגי: התייחסות.

יעקב מרגי: על זה לא יקום וייפול.

יעקב מרגי: בבקשה, הכרעה.

חיים ילין: אם אנחנו בסעיף הזה אין סיכוי שהספורט יתקדם ככה לשום מקום.

חיים ילין: שר האוצר הקים את רשות שוק ההון – שלושה טריליון שקל הוא נתן כדי שינהלו את זה אנשי מקצוע - -

יעקב מרגי: טוב, אני מכריע.

חיים ילין: הנוסח שמופיע בחוק.

חיים ילין: או-או.

חיים ילין: בבקשה.

חיים ילין: דרך אגב, בחוק איה כורם ישבו פה נציגי משרדי הממשלה, ואני שואל אותם, רבותי, הנוסח הזה מוסכם עליכם?

חיים ילין: הם אומרים לי, כן.

חיים ילין: אני מגיע, השרה אומרת, זה לא על דעתי, זאת לא הפשרה שלי.

חיים ילין: לכן התעכבתי חצי דקה ויותר.

חיים ילין: אני חייב לתבוע את עלבוני.

חיים ילין: אני פעלתי בגניבה?

חיים ילין: אני אביא את הפרוטוקול.

חיים ילין: לכן התעקשתי פה ונתתי עוד חצי דקה כדי שלא תגידו, גנבנו את השרה.

נורית קורן: אדוני היושב-ראש, תמיד אפשר להאשים את חברי הכנסת.

יעקב מרגי: בבקשה, סעיף (ג).

<מירב ישראלי: ב-(ג) הבהרנו שמדובר בכתב אישום גם בעבירה פלילית וגם בעבירת משמעת.

<מירב ישראלי: סעיף 9 – יש פה כמה תוספות.

<מירב ישראלי: אני אקרא את (1): "תקבע את המדיניות הכללית של המכון ואת קווי הפעולה שלו בהתחשב במדיניות הספורט הלאומית שקבע השר, ככל שקבע, ואשר נמסרה למועצה בכתב ופורסמה באתר האינטרנט של המשרד (בחוק זה – מדיניות הספורט הלאומית)".

<מירב ישראלי: זה מקובל, נכון?

<גיא אטיאס: כן.

<לימור תוסייה כהן: באתר האינטרנט של המשרד ושל המכון.

<מירב ישראלי: יש הנושא של רואה החשבון המבקר.

<מירב ישראלי: לאחר דיונים פנימיים בנושא הזה, מכיוון שמדובר בנושא רוחב הוחלט להוריד את "רואה חשבון המבקר" מהחוק.

<מירב ישראלי: גם בהמשך ירד הסימן שמחייב מינוי בצורה מסוימת לפי החוק.

<מירב ישראלי: כמובן, יהיה רואה חשבון מבקר, והדוחות הכספיים יהיו מבוקרים.

<מירב ישראלי: לכן התייחסנו בכל מקום שיש דוחות כספיים ל"דוחות כספיים מבוקרים".

<מירב ישראלי: כשייצא תזכיר התאגידים הסטטוטוריים הכללי הנושא יוסדר באופן כללי לגבי כל התאגידים הסטטוטוריים.

יעקב מרגי: נאמר לפרוטוקול.

<מירב ישראלי: אז כבר ירד פה הנושא של רואה חשבון מבקר.

<מירב ישראלי: נשארו התפקידים: לאשר תכניות עבודה, תקציב, לעקוב ברציפות אחרי הגשמת המדיניות, לאשר דוחות כספיים מבוקרים במקום רואה חשבון, מינוי מבקר פנימי, מינוי ועדת מחקר ואמות מידה.

<מירב ישראלי: היו כל מיני טענות בישיבות הקודמות שצריך להכניס דברים נוספים.

<מירב ישראלי: בדקתי את זה, ולא צריך להכניס את זה לניסוח.

יעקב מרגי: שתיקה כהודאה זה נוגע גם לכם, נציגי המשרדים.

<מירב ישראלי: כן, בדקנו את זה יחד.

<מירב ישראלי: בסעיף 10(ד) הוספנו בעקבות החלטת הוועדה שהמניין החוקי בישיבות המועצה – מכיוון ששינינו את המבנה – ובלבד שלפחות אחד הוא עובד המדינה.

<מירב ישראלי: הוספנו את זה.

<מירב ישראלי: בסעיף (ז) רציתם שהמכון יערוך פרוטוקולים?

<מירב ישראלי: לא המועצה?

<לימור תוסייה כהן: כן.

<מירב ישראלי: זה ברור מה זה המכון?

<לימור תוסייה כהן: כן.

<לימור תוסייה כהן: כך זה מופיע.

<מירב ישראלי: אז אני מתקנת.

יעקב מרגי: מה ההבדל?

<מירב ישראלי: משרד המשפטים העיר שהחובה היא על המכון ולא על המועצה.

<מירב ישראלי: ב-12(ב) – דיברנו בישיבה הקודמת מה קורה אם השר לא ממנה בתוך שנה חבר חדש כי אמרנו שהוא ימשיך לכהן.

<מירב ישראלי: גם על זה היה ויכוח אז תגידו לי מה הוחלט בסוף מבחינתכם.

חיים ילין: רק בתום התקופה?

<לימור תוסייה כהן: כן.

חיים ילין: זאת אומרת בעצם השר יראה את זה - -

<לימור תוסייה כהן: לא.

<לימור תוסייה כהן: תקופת הכהונה הנוספת היא של שנה נוספת.

<לימור תוסייה כהן: בתום תקופת הכהונה הנוספת - -

<מירב ישראלי: פשוט יש חוקים שבהם אין הגבלה על התקופה הזאת.

<מירב ישראלי: הרעיון הוא שאם השר לא ממנה תוך שנה - -

יעקב מרגי: לא לתת לו חופש פעולה מדי.

<מירב ישראלי: זה דווקא להגביל אותו.

<לימור תוסייה כהן: זה הפתרון שהיושב-ראש ביקש.

<מירב ישראלי: אז זה תעבירו - - -

יעקב מרגי: דרך אגב, בונים על זה שביבי ימשיך עוד שתי קדנציות, ויש לו יחסים טובים וחלק לא טובים עם שרים כאלה ואחרים, אז לא בהכרח השר יקבל מהממשלה מה שהוא רוצה.

<לימור תוסייה כהן: בסופו של דבר אנחנו מגיעים לקדנציה שלא תעלה על חמש שנים לכל היותר.

<מירב ישראלי: אוקיי.

<מירב ישראלי: ב-13 אין תיקונים.

יעקב מרגי: היה.

יעקב מרגי: נציג איל"ת.

<מירב ישראלי: זה כבר הכנסנו.

<מירב ישראלי: זה כבר משהו שהיה בישיבה הקודמת.

<מירב ישראלי: אני אומרת רק דברים חדשים.

<לימור תוסייה כהן: ב-13(ב)?

<מירב ישראלי: כן, רציתם להוסיף גם את המשמעתי.

<לימור תוסייה כהן: כן.

<לימור תוסייה כהן: צריכה להיות הלימה לכל האורך בעניין הזה לגבי חברי המועצה ולגבי המנכ"ל.

<מירב ישראלי: אז צריך להבהיר שזאת גם עבירה פלילית וגם עבירה משמעתית.

<מירב ישראלי: זה משהו של ניסוח שנדאג בסוף לסדר.

<מירב ישראלי: סעיף 14 – "העברה מכהונה" – גם פה הכנסנו תיקונים בעקבות החלטות בישיבה הקודמת.

<מירב ישראלי: הוספנו מחצית מהישיבות במשך שנה אחת – אם אתם זוכרים.

<מירב ישראלי: זה חדש.

<מירב ישראלי: סעיף 15 – "ניגוד עניינים" נשאר כמו שהוא.

<מירב ישראלי: סעיף 16 – "תוקף פעולות" – פשוט התאמנו את הניסוח לניסוח מחקיקה אחרת: "קיום המועצה, סמכויותיה ותוקף החלטותיה לא ייפגעו מחמת שהתפנה מקום של חבר מחבריה או מחמת ליקוי במינויו או בהמשך כהונתו, ובלבד שרוב חבריה מכהנים כדין".

<מירב ישראלי: זה גם תיקון רוחב ניסוחי.

<מירב ישראלי: סעיף 18 – "החלת דינים" – נשאר אותו דבר.

<מירב ישראלי: כל עניין מספרי הסעיפים נעשה בסוף.

<מירב ישראלי: פשוט הכול משתנה כל הזמן.

מירב בן ארי: מרגי רואה - - - התעוררת פתאום מהחוק.

יעקב מרגי: אני רואה ילדים אני רואה חיות.

יעקב מרגי: את מי אנחנו מקדמים בברכה?

<קריאה: אנחנו כיתה ט' 7 מבית ספר "ברנקו וייס" בבית שמש.

יעקב מרגי: במערכת הבחירות הייתם בכיתה ח'.

יעקב מרגי: במערכת הבחירות האחרונה אני הייתי בעין הסערה כנציג ש"ס ב"ברנקו וייס".

יעקב מרגי: אחלה בית ספר.

יעקב מרגי: היה שם פאנל שהנושא המרכזי שלו היה חרדים וחילונים.

יעקב מרגי: אמרתי שם, אתם יודעים מי אשם שהעיר פה חרדית?

יעקב מרגי: נציגי אלה שיושבים פה.

יעקב מרגי: הם לא פתרו את הבעיה בירושלים, ושלחו את כל החרדים לבית שמש.

יעקב מרגי: אל תבחרו בהם.

יעקב מרגי: הם שלחו לכם את החרדים.

יעקב מרגי: ברכת ברוכים הבאים.

יעקב מרגי: מאחל לכם שהעיר שלכם תמשיך להתפתח ולשגשג וגם המושבים מסביב.

יעקב מרגי: אני יודע שחלקכם משם.

יעקב מרגי: אנחנו ממשיכים, בבקשה.

חיים ילין: אזורי רישום.

<מירב ישראלי: סעיף 19 – ועדות משנה – אין תיקונים.

<מירב ישראלי: סעיף 20 – ועדת ביקורת – עשינו כבר תיקון בישיבה הקודמת.

<מירב ישראלי: אמרנו שוועדת הביקורת תהיה עם שלושה - -

יעקב מרגי: משרד התרבות, תרבות הדיון אצלכם חלשה.

<מירב ישראלי: זה כבר תיקנו בפעם הקודמת – שלושה חברים, עובד מדינה ולא עובדי מדינה.

<מירב ישראלי: ב-20(ב) עשיתם רק תיקון ניסוחי.

<מירב ישראלי: נכון, לימור?

יעקב מרגי: תלמידות ותלמידים יקרים, אנחנו נמצאים בעיצומה של חקיקת חוק מכון וינגייט – המכון הלאומי לספורט.

יעקב מרגי: מאחר שיש לנו רק שתי מדליות ארד באולימפיאדה אנחנו רוצים שיהיו יותר מדליות.

יעקב מרגי: מתקנים אותי שיש לנו שלוש מדליות.

חיים ילין: כשיתחילו בספורט בבוקר זה יפתור את הבעיה.

יעקב מרגי: הממשלה החליטה לחזק את כל עניין הספורט במדינת ישראל, להעצים אותו על-ידי שהיא מקימה מכון לאומי למצוינות בספורט שייקרא "המכון הלאומי לספורט" שהיה בעבר מכון וינגייט.

יעקב מרגי: בשיעור אזרחות תוכלו לומר שהייתם שותפים להליך חקיקה בוועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

יעקב מרגי: אנחנו לקראת הצבעות על הכנתו של החוק בניסוח סופי.

יעקב מרגי: אתם הייתם חלק ממנו.

מירב בן ארי: הוספת ממד דרמטי לחוק הזה.

מירב בן ארי: אין ספק.

יעקב מרגי: חכו שנגיע לסוגית העובדים.

<מירב ישראלי: בסעיף הזה זה רק תיקון ניסוחי.

<מירב ישראלי: נכון?

<מירב ישראלי: כי הפניתם לסעיפים?

<לימור תוסייה כהן: כן.

<מירב ישראלי: בסדר.

<מירב ישראלי: אז זה נשאר.

<מירב ישראלי: ב-(ג) יש כבר התחלה של התייחסות לתאגיד הבת.

<מירב ישראלי: אולי תגידו כמה מילים על תאגיד הבת כדי להציג את הנושא.

יעקב מרגי: אולי לא נקדים את המאוחר ונשאיר את זה לסעיפים?

<מירב ישראלי: אבל צריך להסביר כדי להבין מה אנחנו עושים.

יעקב מרגי: מי עושה את זה?

יעקב מרגי: מ

<הדס פרבר: אני אעשה את זה.

יעקב מרגי: רק תעשו את זה ב - -

<הדס פרבר: בקצרה.

<הדס פרבר: תמיד בקצרה.

יעקב מרגי: לא, עניינית.

יעקב מרגי: אנחנו לא נאיץ בכם.

יעקב מרגי: בהליך חקיקה אנחנו לא מאיצים.

בשתי חברות: בזמנו היו דיונים לגבי החזקת חברות הבת על-ידי המכון שישמשו לפעילות הכלכלית של המכון.

בשתי חברות: זאת הייתה גם ההמלצה של אהרון פוגל שבזמנו ישב בוועדה למעמדו של מכון וינגייט.

בשתי חברות: האוצר לא הסכים, אבל עדיין נשארנו עם הבעיה מה עושים עם חברת בית הנבחרות.

בשתי חברות: לפיכך סוכם שמניות העמותה בחברת בית הנבחרות עוברות למכון, ותהיה מערכת של מגבלות ושל - - - על ההתנהלות של חברת הבת.

בשתי חברות: המקום הראשון שבו אנחנו נתקלים בזה זה בוועדת הביקורת שתהיה רשאית להיות גם ועדת הביקורת של תאגיד הבת.

<מירב ישראלי: נכון.

<מירב ישראלי: זאת אומרת תאגיד הבת נשאר תאגיד נפרד, והמניות של העמותה עוברות להיות המניות של המכון.

<גיא אטיאס: חברת הבת שנשארת תפעיל רק את בית הנבחרות.

<גיא אטיאס: לא תהיה לה שום הגדלה של פעילות מעבר לפעילות הקיימת.

<גיא אטיאס: זאת ההתחייבות, ואנחנו גם מעגנים את זה בחוק.

<יוסי שרעבי: גם בחוק וגם בהסכם.

<גיא אטיאס: גם בחוק וגם בהסכם.

יעקב מרגי: בדיון על חברות הבת עשיתם את המיגונים?

יעקב מרגי: אנחנו שבעים מחברות בת שמפתחות מה שבמכון לא יכול להיעשות, ואחר כך נכנסות להרפתקאות כאלה, ויש הרמת מסך, ומבחינה משפטית הכול נופל על המדינה.

יעקב מרגי: יש מיגונים, הגנות, משרד האוצר או משרד המשפטים?

<תמיר כהן: בגדול אני מתואם עם משרד התרבות והספורט.

<תמיר כהן: אנחנו לא רוצים להתייחס מה ההסכם הכולל ומה הכוונות העתידיות כדי לא לפגוע ולא ליצור - -

יעקב מרגי: אז נעשה ועדת משנה לנושאים חסויים?

<תמיר כהן: לא, לא.

<תמיר כהן: מסיבה של - -

<יוסי שרעבי: אנחנו נסדיר את זה בהסכם הצו בין האוצר לבין משרד התרבות.

<מירב ישראלי: אבל גם בחקיקה יש בהחלט הגנות.

<תמיר כהן: יש פה הגנות.

<מירב ישראלי: הפעם הראשונה שאנחנו מתייחסים לתאגיד הבת הזה הוא בוועדת הביקורת.

<מירב ישראלי: תפקידי ועדת הביקורת הם לעמוד על ליקויים בניהול המכון, אז הוסף כאן: "לרבות ליקויים הנוגעים לתאגיד הבת".

<מירב ישראלי: גם פה יש תיקון: לא רואה חשבון מבקר, אלא רואה החשבון שביקר את הדוחות הכספיים בהתאם למה שאמרתי קודם.

<מירב ישראלי: אלה התיקונים מהפעם הקודמת.

<מירב ישראלי: אותו דבר בסעיף קטן (ז) לגבי רואה החשבון המבקר.

<מירב ישראלי: בסעיף 21(ג) – לגבי תכניות עבודה היה גם דיון בין המשרדים: "המנהל הכללי יכין את תכניות העבודה של המכון בהתחשב במדיניות הספורט הלאומית" – שהגדרנו אותה קודם.

<מירב ישראלי: כאן רציתי לוודא שזה הנוסח הסופי או שהסכמתם על משהו אחר.

<מירב ישראלי: דיברנו על תכניות העבודה אתמול.

<מירב ישראלי: מה הוחלט שם בסוף?

<לימור תוסייה כהן: שאין אישור של תכניות עבודה.

<מירב ישראלי: אז זה כמו פה?

<יוסי שרעבי: לא, לא.

<יוסי שרעבי: יש סעיף התקציב.

<יוסי שרעבי: סעיף התקציב מכסה גם את - - - העבודה.

<מירב ישראלי: אז כאן זה נשאר ככה, ונתייחס לזה בסעיף התקציב?

<לימור תוסייה כהן: כן.

<יוסי שרעבי: בסעיף התקציב יש התייחסות.

יעקב מרגי: זה נשאר.

<מירב ישראלי: אז כרגע הנוסח הוא "המנהל יכין תכניות עבודה של המכון בהתחשב במדיניות הספורט הלאומית ובתקציב השנתי שלה, יביאם לאישור המועצה, וידווח למועצה על פעילויות המכון".

<מירב ישראלי: אז זה נשאר.

<מירב ישראלי: אני מוחקת את ההערה.

<מירב ישראלי: 22(ב)(2) –לגבי "הורשע או הוגש נגדו כתב אישום" – בנוסח הכחול היה, נדמה לי, "הורשע או הוגש נגדו כתב אישום".

<מירב ישראלי: לימור, מה החלטתם פה בסוף?

<מירב ישראלי: כתבת שיש סתירה, ופשוט שמנו שתי חלופות.

<לימור תוסייה כהן: זה שתי החלופות?

<מירב ישראלי: כן.

חיים ילין: - - -

<מירב ישראלי: ברישא כתוב שהוא לא יכול לכהן, ובסיפא כתוב שהוא מושעה.

<לימור תוסייה כהן: אני חושבת שסוכם על החלופה השנייה.

<מירב ישראלי: השעיה.

חיים ילין: השעיה וממלא מקום.

חיים ילין: זה הכי הגיוני.

<מירב ישראלי: אוקיי.

<מירב ישראלי: אז נתקן את הנוסח בהתאם.

<מירב ישראלי: הגענו לעובדים.

יעקב מרגי: תקריאי אותו.

יעקב מרגי: אם יש תיקונים ניכנס עכשיו לשלב השאלות.

<מירב ישראלי: יש לנו שאלה שאני עדיין לא קיבלתי עליה תשובה אז אולי תגידו לפרוטוקול – מה קורה עם העובדים של תאגיד הבת?

<אמיר שרף: אני עורך דין אמיר שרף ממכון וינגייט.

<אמיר שרף: לבית הנבחרות, חברת הספורט, אין עובדים משל עצמה.

<אמיר שרף: כל העובדים והשירותים מראש מקבלים מהמכון.

יעקב מרגי: אז ממילא אנחנו דנים על עובדי המכון ודנים על העובדים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: נאמר לפרוטוקול ונרשם.

<מירב ישראלי: צריך להבהיר את זה באיזושהי דרך?

<אמיר שרף: לא.

<אמיר שרף: יש פה גם הוראה לעובדים.

<מירב ישראלי: היום אין להם, מחר הם יעסיקו.

יעקב מרגי: אבל זה לא נוגע לעובדים הקיימים.

<מירב ישראלי: לא, אבל בחוק צריך להגיד.

<מירב ישראלי: אז זה מקובל גם על האוצר שזה לא יהיה כשל עובדי המדינה?

יעקב מרגי: משרד האוצר, בבקשה.

<אבי פרידמן: הנוסח מקובל עלינו.

יעקב מרגי: מי הדובר?

יעקב מרגי: לפרוטוקול.

<אבי פרידמן: אני נציג אגף השכר והסכמי עבודה במשרד האוצר.

<אבי פרידמן: אנחנו רק רוצים לציין שהשכר בתאגיד יהיה של עובדי חברת הבת על-ידי תאגיד הבת, ככל שיהיה, גם כפוף לאותם תנאים.

<אבי פרידמן: לכן אנחנו מציעים: "תנאי העסקתם של עובדי המכון ושל עובדי תאגיד הבת יהיו כשל עובדי המדינה".

<לימור תוסייה כהן: זה סעיף (ב).

יעקב מרגי: (א) ו-(ב).

<לימור תוסייה כהן: סעיף קטן (א) מדבר על סדרי הקבלה של עובדים, וזה נוסח שהקראתי קודם לפרוטוקול; לעומת זאת סעיף קטן (ב) שמדבר על - - -

יעקב מרגי: היא צודקת בהבחנה.

<מירב ישראלי: השאלה שלי הייתה האם ב-(א) אתה מסכים שזה לא יהיה כשל עובדי המדינה, אלא הנוסח החלופי שלימור הקריאה עכשיו.

<מירב ישראלי: זה שוויוני כפי שתקבע המועצה.

<אבי פרידמן: אין לנו בעיה.

יעקב מרגי: שוויוני.

יעקב מרגי: תנאי שכר.

יעקב מרגי: אתה הולך לטוהר מידות ושקיפות שזה מובן מאליו.

יעקב מרגי: אני מדבר על תנאי שכר ותנאי העסקה.

יעקב מרגי: ההדגשה שלך הקפיצה אותי.

יעקב מרגי: ברגע שאתה מדגיש לי שקיפות וטוהר מידות באת לי עם האצבע.

יעקב מרגי: ואני אומר לך חד משמעית – זה כולל תנאי ההעסקה שלהם.

איציק שמולי: לא, הם צריכים להגיד את זה.

<קריאה: נאמר פה בסעיף (ב).

יעקב מרגי: סעיף (ב), בבקשה.

<מירב ישראלי: - - - של עובדי המדינה.

<מירב ישראלי: על עובדי המדינה זה בוודאי חל.

יעקב מרגי: מה הנוסח המוסכם בסעיף (ב)?

יעקב מרגי: אתה רואה מה אתה עושה?

יעקב מרגי: כל המוסיף גורע.

<הדס פרבר: אמרנו שנחליף את הסדר, אבל זה רק עניין ניסוחי.

<אבי פרידמן: הסדר לא משנה.

יעקב מרגי: אני רוצה לחדד.

יעקב מרגי: אני אתן ליאיר לשאול עכשיו את השאלות.

יעקב מרגי: כרגע לחברות הבת אין עובדים.

יעקב מרגי: העובדים של חברות הבת הם עובדי המכון - -

<אבי פרידמן: לכל דבר ועניין.

<אבי פרידמן: נאמר לפרוטוקול.

יעקב מרגי: רגע, תקשיב.

יעקב מרגי: הדבק הוא כל כך חזק, לא צריך גם מסמרים.

יעקב מרגי: מדאגה שלא תהיה דלת מסתובבת שיכניסו מפה עובדים ויוציאו את אלה שאלנו איך הליך קבלת העובדים לחברות הבת, כי החוק לא קובע שלחברות הבת לעולם לא יהיו עובדים.

יעקב מרגי: בעתיד בהתאם למדיניות שתיקבע ושאישרנו בכל הסעיפים יגייסו עובדים.

יעקב מרגי: מהם תנאי הקבלה ומהם תנאי ההעסקה?

יעקב מרגי: אז עכשיו אנחנו מתמקדים על אלה שבאים.

איציק שמולי: על הקבלה.

יעקב מרגי: מה השאלות?

יעקב מרגי: בבקשה, מירב.

מירב בן ארי: אני רוצה להבין.

מירב בן ארי: יש פה קצת סלט.

מירב בן ארי: יש פה שני שרים שמודגשים: שר האוצר ואחר כך כתוב "השר".

יעקב מרגי: ובצדק.

<מירב ישראלי: השר שמופיע בהגדרה.

מירב בן ארי: אז למה צריך את כל הסיפור הזה?

יעקב מרגי: כדי לא לומר כל פעם "שר התרבות".

מירב בן ארי: אבל זה קבלה של עובדים, מה קרה?

מירב בן ארי: גם באישור של שר האוצר וגם בהתייעצות עם שר התרבות והספורט?

יעקב מרגי: כן, כן.

יעקב מרגי: מחר-מחרתיים שר התרבות ישתגע ורוצה להעסיק מאמנים בשכר של שופט עליון - -

מירב בן ארי: כן, אבל - -

יעקב מרגי: - - זה צריך אישור של שר האוצר.

איציק שמולי: אפשר להוריד את האוצר.

<תמיר כהן: אנחנו מתנגדים.

מירב בן ארי: אני לא אומרת, אני רק אומרת, למה צריך את כל זה?

יעקב מרגי: שאלת למה, וקיבלת תשובות.

מירב בן ארי: תראה, זה שאתה צועק עלי זה לא אומר שקיבלתי את התשובה שרציתי.

יעקב מרגי: אז, בבקשה.

יעקב מרגי: במה לא הנחתי את דעתך?

<קריאה: על הכור הגרעיני.

מירב בן ארי: האמת היא שגם בכור לא נראה לי שיש שני שרים שמאשרים מינוי.

יעקב מרגי: ארבעה שרים.

מירב בן ארי: מה זה?

מירב בן ארי: תגידו לי.

מירב בן ארי: אל נשכח שיש גם עוד התייעצות עם המלצת המועצה.

מירב בן ארי: תגיד לי, מה אנחנו מקבלים כאן?

מירב בן ארי: מה זה?

יעקב מרגי: חוק וינגייט – תראי כמה עובדי אוצר וכמה עובדי משרד התרבות.

נורית קורן: וכמה ישיבות כבר עשינו.

מירב בן ארי: אנחנו באים לעשות חקיקה שתפחית את הנטל ולא כל עובד ימונה על ידי שני שרים והתייעצות מועצה?

מירב בן ארי: למה אנחנו מקבלים אותו?

מירב בן ארי: להיות מאמן ספורט.

<מירב ישראלי: צריך להסביר שאם הם הולכים לפי התנאים של עובד מדינה אז לא צריך כלום.

מירב בן ארי: יפה.

מירב בן ארי: אז אם הוא עובד מדינה כמו שכתוב כאן - -

<מירב ישראלי: אם הם רוצים לחרוג מהתנאים ולתת יותר בדרך כלל אז הם יכולים לחרוג - -

מירב בן ארי: אין בעיה, מירב, אז תחליפי את (א).

מירב בן ארי: אם את כותבת ב-(א) שסדרי קבלה של עובדים למכון יהיו כשל עובדי מדינה, אז כמו כל עובד מדינה.

מירב בן ארי: אבל את לא יכולה לרשום (א), ואז ב-(ב) - -

יעקב מרגי: ואם מחר יש מדיניות חדשה?

<גיא אטיאס: יש הבדל בין קבלה להעסקה.

מירב בן ארי: אבל זאת מדיניות.

מירב בן ארי: יש שר, יש שרה, יש לו מדיניות.

<גיא אטיאס: כבוד היושב-ראש, אלה שני סעיפים שונים – קבלה ותנאי העסקה.

יעקב מרגי: ברור.

יעקב מרגי: הבהרתי.

מירב בן ארי: אז תחליט לאן אתה הולך.

יעקב מרגי: אני אשתדל לענות, ואם לא תשלימו אותי.

יעקב מרגי: אם אני מצמצם, כפי שאמרת "כשל עובדי מדינה", באמת את צודקת – לא צריך שום דבר אחר.

יעקב מרגי: "כשל עובדי מדינה" זה דבר מוגדר, ברור וידוע איך זה עובד - -

מירב בן ארי: אז למה צריך גם את - - -

<מירב ישראלי: כי לפעמים רוצים לתת יותר.

יעקב מרגי: מאחר שבחקיקה נתנו אפשרות לשרה ולמכון לקבוע מדיניות ספורט חדשה שתאושר על-ידי שר התרבות ושר האוצר - -

מירב בן ארי: והמלצה של המועצה.

יעקב מרגי: בסדר, זה בסוף.

<גיא אטיאס: איזו מועצה?

<גיא אטיאס: המועצה קודם כול צריכה להמליץ על השכר.

<גיא אטיאס: מי ממליץ על השכר?

<גיא אטיאס: המועצה והדירקטוריון?

יעקב מרגי: אבל אני לא רוצה לתת למועצה חופש פעולה.

מירב בן ארי: זאת בעיה.

מירב בן ארי: אני לא מבינה על כל הסלט הזה.

יעקב מרגי: מירב, החשש שלך מיותר.

מירב בן ארי: זה מה שיקל עליכם קבלה של עובדים?

מירב בן ארי: מי יעצור אתכם?

יעקב מרגי: יאיר, שאלות עכשיו.

יעקב מרגי: על מה אתה שואל?

יעקב מרגי: אתה רוצה לפתוח את כל סוגית העובדים?

<יאיר אברהם אלגאוי: כן.

<יאיר אברהם אלגאוי: קודם כול הופתענו משינוי הנוסח של סעיף 23, והיה ראוי שכשמנהלים אתנו משא ומתן קיבוצי יישבו אתנו ויביאו בשקיפות ויאמרו לנו שיש כוונה לשנות את הנוסח.

יעקב מרגי: צודק.

יעקב מרגי: מה מפתיע אותך בנוסח?

<יאיר אברהם אלגאוי: אם ניכנס לקטע של השינויים שהוצגו פה – אנחנו לא יודעים מה השינויים בפועל - -

יעקב מרגי: לא, רגע, יאיר.

יעקב מרגי: אני לא הולך לחזור על כל הדיון.

יעקב מרגי: אין פה שינוי.

יעקב מרגי: אני אסביר לך מה נעשה.

יעקב מרגי: שינוי הנוסח הזה בא במקום ובצדק.

יעקב מרגי: מרגע שהחוק נתן סמכות לקבוע מדיניות ספורט מדי פעם כשצריך, ויכול להיות שבמדיניות החדשה הוא יצטרך לתת העדפה לעובדים מסוימים ראוי שהמכון והמועצה שחושבים שכך צריך תביא את ההחלטה שלה לאישור שר התרבות והספורט ולאישור שר האוצר.

יעקב מרגי: זה נוסח מתקבל.

יעקב מרגי: אין פה עיזים שהכניסו לך.

יעקב מרגי: לכן אל תיתלה על זה.

יעקב מרגי: תשאל את השאלות המהותיות שאתה באמת חושש לגביהן.

<יאיר אברהם אלגאוי: אנחנו לא נתלים, אנחנו רק מבהירים את ההתנהלות.

<יאיר אברהם אלגאוי: סדרי קבלת העובדים הם כמו בשירות המדינה – מקובל עלינו; לעניין סעיף (ב) – תנאי העסקתם של עובדי המכון - -

יעקב מרגי: וחברות הבת.

<יאיר אברהם אלגאוי: אם הנוסח הוא "כשל עובדי מדינה" – אין לנו בעיה.

<יאיר אברהם אלגאוי: אם משנים את הנוסח יש לנו בעיה.

יעקב מרגי: ב-(א) לא שינינו.

<מירב ישראלי: זה מה שלימור התריעה.

יעקב מרגי: שונה?

<מירב ישראלי: כן.

<מירב ישראלי: לימור הקריאה עכשיו נוסח אחר.

יעקב מרגי: לימור, תקריאי לי אותו מחדש.

<לימור תוסייה כהן: "קבלתו של אדם לעבודה במכון ובתאגיד הבת תיעשה בהתאם לעקרונות השוויון והייצוג ההולם, השקיפות, הפומביות וטוהר המידות על-פי נהלים וכללים שתקבע מועצת התאגיד".

<מירב ישראלי: כלומר זה לא עובדי מדינה.

<מירב ישראלי: מועצת התאגיד - -

<אבי פרידמן: לא יהיו כשל עובדי מדינה.

<מירב ישראלי: רק הקבלה.

<מירב ישראלי: לא תנאי ההעסקה.

<מירב ישראלי: לדעתי, הוא מקל.

יעקב מרגי: אתה אומר דברים על דעת עצמך?

<גיא אטיאס: הוא מקל, בדיוק.

<קריאה: אני רק רוצה לחדד את השינויים שנעשו.

<קריאה: יש פה שני שינויים – אחד בסעיף (א) והשני בסעיף (ב).

<קריאה: השינוי שנעשה בסעיף (א) נוגע לתנאי הקבלה.

<קריאה: תנאי הקבלה – אני אומר את הדברים כפי שאני מבין אותם – כל עוד הם עומדים בקריטריונים שאמורים שם אין לאף אחד התנגדות שהם יהיו כמו שהם יהיו, לאו דווקא בהכרח כמו עובדי המדינה כדי לתת למכון קצת יותר גמישות.

יעקב מרגי: זה סעיף מקל.

<גיא אטיאס: זאת הייתה דרישה של המשרד כי אם אתה רוצה לקלוט עובדים לפי תנאי העסקה של עובדי מדינה יש בירוקרטיה מאוד סבוכה.

<גיא אטיאס: אפשר לעשות בירוקרטיה יותר קטנה ובלבד שיש קריטריונים שוויוניים.

יעקב מרגי: יאיר, אומרים לך שהתיקונים בסעיף - - -

<גיא אטיאס: ההפך, זה בא להקל על העובדים.

יעקב מרגי: - - למרות שלא התייעצו אתך הם באים בסך הכול להקל.

יעקב מרגי: זה לטובת העובדים.

<יאיר אברהם אלגאוי: לי אין בעיה עם פישוט הכללים.

<יאיר אברהם אלגאוי: אבל צריך להבין מה קורה.

<יאיר אברהם אלגאוי: מדובר פה קודם כול על העסקת עובדים בתאגיד הבת שהיום זה לא קיים.

<יאיר אברהם אלגאוי: זאת אומרת מחר יכול להיות שתהיה דיפרנציאציה.

<יאיר אברהם אלגאוי: יעדיפו לקלוט עובדים בתאגיד הבת כדי לא לקלוט עובדים במכון.

יעקב מרגי: מה אכפת לך?

<יאיר אברהם אלגאוי: זה משפיע.

<יאיר אברהם אלגאוי: נניח שמחר יגידו לנו שעקב מצב כלכלי במכון מבקשים לפטר עובדים, ויקלטו עובדים בתאגיד הבת - -

<מירב ישראלי: אבל הם יכולים לעבוד רק בבית הנבחרות.

<גיא אטיאס: הגבלנו את תאגיד הבת רק לבית הנבחרות.

<יאיר אברהם אלגאוי: אבל הם גם יכולים להרחיב.

יעקב מרגי: יאיר, שאלת שאלה?

חיים ילין: יאיר, לפי החוק, הכול חייב לעבור לתאגיד.

חיים ילין: עזוב את העובדים כרגע – הכול חייב לעבור לתאגיד.

חיים ילין: אם כל הנכסים עוברים לתאגיד, עובדים שהם גם נכס עוברים לשם ככה כמו שהוא.

חיים ילין: אני לא מבין מה החשש.

יעקב מרגי: יש הצעה של היועצת המשפטית.

יעקב מרגי: מאחר שבסעיפים של התאגיד שעוד לא קראנו אותם יש הגנות ומגבלות בוא נגמור את נושא חברות הבת והתאגידים ולאחר מכן נחזור לזה.

יעקב מרגי: לא נתקדם בחקיקה אם אתה לא שואל את השאלות שלך.

<יאיר אברהם אלגאוי: אוקיי.

יעקב מרגי: אנחנו ממשיכים בהקראת התיקונים.

<מירב ישראלי: אז אני רק מסכמת בשבילי לנסח, שבסעיף קטן (א) זה הנוסח שהוקרא על-ידי משרד המשפטים, ולגבי תנאי ההעסקה בסעיף (ב) אנחנו מוסיפים את תאגיד הבת.

<גיא אטיאס: הנוסח שהקריא הממונה על השכר מקובל, נכון?

<מירב ישראלי: הוא פשוט שינה את הסדר.

<יאיר אברהם אלגאוי: סליחה, אדוני, חוזרים אחר כך לסעיף 23?

יעקב מרגי: אני חוזר לכל השאלות שתשאל בסוגית העובדים.

יעקב מרגי: תרכז לך אותם.

יעקב מרגי: גם אם זה יהיה על סעיף ההגדרות וקשור לעובדים, תשאל.

<מירב ישראלי: לגבי מינוי מבקר פנימי – סעיף 24.

מירב בן ארי: היום אין מבקר פנימי?

<מירב ישראלי: עקרונית בכל תאגיד סטטוטורי יש מבקר פנימי, לפי חוק הביקורת הפנימית.

<מירב ישראלי: אז אנחנו כותבים את זה גם פה.

<מירב ישראלי: גם פה נשאלת השאלה האם למבקר הפנימי יש סמכויות גם לגבי תאגיד הבת.

מירב בן ארי: למה לא?

<מירב ישראלי: הם פשוט לא העבירו לי את התשובה.

<לימור תוסייה כהן: התשובה היא שאין מניעה שתאגיד הבת ימנה את אותו מבקר פנימי גם לביקורת פנים של תאגיד הבת.

<לימור תוסייה כהן: לא צריך לעגן את זה בנוסח, אלא פשוט צריכה להתקבל החלטה בתאגיד הבת על מינוי המבקר הפנימי.

<מירב ישראלי: בתאגיד הבת חייב להיות מבקר פנימי?

<לימור תוסייה כהן: למיטב הבנתי, לא.

<מירב ישראלי: זאת השאלה.

<מירב ישראלי: השאלה היא לא אם הוא רשאי.

<מירב ישראלי: השאלה אם אנחנו רוצים לחייב אותו.

<לימור תוסייה כהן: אין מניעה לחייב אותו.

<לימור תוסייה כהן: אתם רוצים?

יעקב מרגי: כן.

יעקב מרגי: ההחלטה היא כן.

יעקב מרגי: אנחנו עמותה שמגלגלת 150.

יעקב מרגי: 20 שקל – מחייבים אותה בוועדת ביקורת - -

<לימור תוסייה כהן: בסדר, אני לא מתווכחת.

<מירב ישראלי: השאלה האם למועצה יש סמכות למנות - - -

<לימור תוסייה כהן: פשוט נקבעה בחוק חובה על תאגיד הבת למנות מבקר פנימי.

<מירב ישראלי: אז זה לא פה.

<לימור תוסייה כהן: לא פה.

<לימור תוסייה כהן: זה בהוראות של תאגיד הבת.

<מירב ישראלי: בהוראות תאגיד הבת חובה למנות מבקר פנימי.

<מירב ישראלי: וזה לא חייב להיות אותו מבקר?

<לימור תוסייה כהן: לא חייב.

<לימור תוסייה כהן: יכול.

יעקב מרגי: אין מניעה.

<מירב ישראלי: אם אין מניעה לא צריך להגיד את זה.

<מירב ישראלי: כפי שאמרתי קודם הסימן של רואה חשבון מבקר נמחק.

<מירב ישראלי: מתייחסים לדוחות מבוקרים.

<מירב ישראלי: סעיף 28 – אישור תכניות עבודה – נמחק.

<מירב ישראלי: אנחנו תכף נתייחס לזה בסעיף התקציב.

<מירב ישראלי: סעיף 29 – אין שינויים.

יעקב מרגי: גיא, כמה שנים אתה עובד על החוק הזה?

<גיא אטיאס: ארבע.

יעקב מרגי: אתה יודע שכשגומרים פרויקט קורה משהו שהוא כמו "חיים שכאלה".

<יוסי שרעבי: יותר מארבע שנים.

יעקב מרגי: זה ביני לבינו.

יעקב מרגי: לא צריך לפתוח דיון.

יעקב מרגי: אם אתה רוצה קמע אני אתן לך.

<גיא אטיאס: תן לי עכשיו.

<גיא אטיאס: אחרי מה שאמרת, כבוד היושב-ראש, אני חייב קמע.

<מירב ישראלי: סעיף 30 – ועדת המחקר – כפי שהוחלט בפעם הקודמת יהיו בה חמישה חברים.

<מירב ישראלי: סעיף 31 – תקציב המכון ומימון – כאן יש כמה תיקונים.

<מירב ישראלי: אני אקריא: "המועצה תגיש לשר ולשר האוצר לאישורם לא יאוחר מ-31 ביולי בכל שנה את הצעת התקציב של המכון ואת הצעת התקציב של תאגיד הבת לשנת התקציב הבאה; התקציב השוטף של המכון ושל תאגיד הבת ותקציב הפיתוח שלהם הנכללים בהצעות התקציב כאמור לא יהיו גירעוניים".

<מירב ישראלי: בסיפא תגידו לי מה הוחלט.

<מירב ישראלי: כאן התיקון?

<לימור תוסייה כהן: "אישור התקציב כאמור בידי השר ייעשה בשים לב לתכנית העבודה של המכון ולהתאמתה למדיניות הספורט הלאומית".

יעקב מרגי: מה שהיה.

<מירב ישראלי: זה מה שהיה.

<מירב ישראלי: בסדר.

<מירב ישראלי: סעיף (ד) - -

<אביעד נימקובסקי: היה תיקון נוסף - -

יעקב מרגי: מי השחקן החדש שהצטרף?

<אביעד נימקובסקי: אני מהלשכה המשפטית במשרד האוצר.

<אביעד נימקובסקי: ב-(ג) היה לנו תיקון נוסח.

<מירב ישראלי: מסגרת תכנית נפרדת?

יעקב מרגי: נמחק.

<אביעד נימקובסקי: "חלקו של התקציב השנתי של המכון מתוך תקציב המדינה ייקבע בחוק התקציב השנתי".

<מירב ישראלי: עניין של ניסוח.

<מירב ישראלי: את סעיפי התקציב מנסחים כל פעם אחרת בכל חוק.

<מירב ישראלי: צריך להיות עקביים.

<אביעד נימקובסקי: את צודקת.

מירב בן ארי: את מוחקת את זה?

יעקב מרגי: את הסיפא.

<מירב ישראלי: את הסיפא.

<מירב ישראלי: את סעיף תקציב משרד התרבות והספורט.

<מירב ישראלי: ב-(ד) נאמר שההכנסות הנוספות של המכון לא יוכלו לשמש לתקורות.

<מירב ישראלי: את הניסוח לקחתי מסעיף קטן (ה) של הוצאות הנהלה וכלליות.

<מירב ישראלי: אתם רציתם להוסיף פה שכר.

<קריאות: כן.

<מירב ישראלי: יש בזה צורך?

<מירב ישראלי: אני לא יודעת, אני שואלת.

<תמיר כהן: אם מהנוסח זה ברור שזה כולל הוצאות שכר אז לא צריך.

<מירב ישראלי: אתם ניסחתם ב-(ה) בהצעה הממשלתית - -

יעקב מרגי: בדיון הקודם אפשרתם 2.5%.

יעקב מרגי: מה עכשיו?

<גיא אטיאס: סטיות מעל 2.5 מיליון.

יעקב מרגי: יפה.

יעקב מרגי: אז מה עכשיו?

<אביעד נימקובסקי: אני אסביר את החשש.

<מירב ישראלי: תראה את (ה) רגע.

<אביעד נימקובסקי: אני רואה.

<מירב ישראלי: אולי גם שם צריך לתקן.

<גיא אטיאס: הוצאות הנהלה וכלליות כוללות שכר.

<אביעד נימקובסקי: אני אסביר את החשש.

יעקב מרגי: אני חשבתי שמשבוע שעבר אתם לא עושים כלום במשרד, רק מסיימים את החוק הזה.

<גיא אטיאס: סיכמנו.

<מירב ישראלי: האמת שהם היו אצלי כבר יומיים.

<אביעד נימקובסקי: אני אסביר את החשש.

<אביעד נימקובסקי: לפעמים יש מקרים בתאגידים שמתקבלות תרומות, והן משמשות רק עבור שכר, ולפעמים אפילו לתקופות ארוכות, ויום אחד מסתיימת התרומה ואתה נשאר עם העובד ובלי התרומה.

<אביעד נימקובסקי: לכן אנחנו רוצים שהדברים האלה יילקחו בחשבון.

<אביעד נימקובסקי: זאת אומרת שלא ישמשו דווקא לשכר או כתחליף או גם לא לתמרץ בצורה - -

יעקב מרגי: אוקיי.

<מירב ישראלי: השאלה אם הוצאות הנהלה וכלליות כוללות את זה.

יעקב מרגי: לא.

<מירב ישראלי: וב-(ה) זה צריך גם לכלול?

יעקב מרגי: בניתוח דוחות הנהלה וכלליות זה לא שכר.

<מירב ישראלי: "הכנסות נוספות לא ישמשו להוצאות הנהלה וכלליות".

<גיא אטיאס: הוצאות הנהלה וכלליות כוללות רק את ההוצאות - -

יעקב מרגי: ברור מה זה כולל.

<גיא אטיאס: אבל זה לא הוצאות של פעילות ישירה.

יעקב מרגי: אבל שכר.

<מירב ישראלי: אנחנו עכשיו ב-(ד), לא ב-(ה).

<מירב ישראלי: זה תרומות, עיזבונות ומענקים.

<אמיר שרף: הערה לגבי (ד) – יש פרויקטים או תרומות שבהם כן נכלל שכר, למשל פרויקט זלינגר ששם יש מאמן - -

יעקב מרגי: אני חושב שההגבלה הזאת תחנוק אותה.

יעקב מרגי: כי אם אני מקבל תרומה לפרויקט מסוים התרומה היא אד-הוק.

יעקב מרגי: גם העסקה של העובד בפרויקט תהיה אד-הוק.

יעקב מרגי: אם תאמר לו ללא שכר מה הוא יעשה עם התרומה?

יעקב מרגי: הוא יצטרך לקנות שירותים מהדר יוסף, והוא לא רוצה לקנות שירותים מהדר יוסף.

<מירב ישראלי: איפה הדר יוסף היום?

יעקב מרגי: הוא התייאש בדיון הקודם.

יעקב מרגי: אתם רואים שאני מייצג אותו נאמנה.

יעקב מרגי: תאמרו לו, לשטיינר.

<אמיר שרף: אבל, אדוני, הנוסח לא מאפשר את זה.

<אמיר שרף: הנוסח אומר שזה לא יהיה לשכר.

יעקב מרגי: לכן תעשו לכם הגנות אחרות.

יעקב מרגי: האוצר, אולי אתם רגילים שעובדים אצלכם.

יעקב מרגי: אני לא עובד אצלכם.

יעקב מרגי: תעשו לכם מיגונים אחרים מסעיפים אחרים, ובינתיים תעבדו על זה.

יעקב מרגי: הנהלה וכלליות – נקודה.

<אביעד נימקובסקי: יש לנו הצעה לנוסח ברמה הרעיונית.

<אביעד נימקובסקי: נכתוב שמה שייכלל בהנהלה וכלליות ייקבע על-ידי השרים.

יעקב מרגי: לא, לא.

יעקב מרגי: זה שטחי, רדוד, לא רציני.

יעקב מרגי: זה מעליב את הליך החקיקה.

יעקב מרגי: תעשו לכם מיגונים אחרים.

חיים ילין: הנהלה וכלליות זה כל מה שלא מוגדר בחיים.

<רות דיין מדר: שהשר והשרה יהיו המועצה.

יעקב מרגי: הם ימצאו בחוץ נוסח.

יעקב מרגי: אנחנו מתקדמים.

<מירב ישראלי: אז להשאיר ככה?

יעקב מרגי: בינתיים הנהלה וכלליות בלבד.

<מירב ישראלי: אז תחשבו - -

יעקב מרגי: הם עובדים על זה בחוץ.

<מירב ישראלי: (ה) גם נשאר ככה?

<מירב ישראלי: הנהלה וכלליות?

<קריאה: כרגע כן.

<מירב ישראלי: סעיף 32 – "מחיר שירות" – היו פה כל מיני דיונים על נושא של שוויוני וכולי.

<מירב ישראלי: הנוסח כרגע: "בלי לגרוע מהוראות חוק זה" – הכוונה היא שאם יש מקומות שהם יכולים לפי החוק לקחת פחות אז אנחנו לא גורעים מזה.

<מירב ישראלי: "המכון יגבה בעד כל שירות שהוא מספק בתשלום מחיר המשקף את השווי הכלכלי של השירות לפחות לפי אמות מידה שוויוניות".

יעקב מרגי: אוקיי.

<מירב ישראלי: הנוסח הזה מקובל?

<קריאה: להעביר את "לפחות" לפני - -

<מירב ישראלי: כן, זה ניסוח.

<אריק קפלן: זה אומר שהמכון לא יכול לסבסד פעילויות ספורט?

יעקב מרגי: לפי אמות מידה שוויוניות, אם הוא נתן לאחד ככה – גם לשני.

<מירב ישראלי: נכון, הוא לא יכול.

<אריק קפלן: אבל זאת המטרה של המכון.

<מירב ישראלי: הוא לא יכול, אלא אם כן ניתן לו בחוק שיתוף פעולה.

<מירב ישראלי: הרישא "בלי לגרוע מהוראות חוק זה" - -

<אריק קפלן: אבל זאת המטרה של המכון – לממן את פעילויות הספורט.

יעקב מרגי: בלי לגרוע.

יעקב מרגי: מה אומר בלי לגרוע?

יעקב מרגי: דנו בזה בדיון הקודם.

<מירב ישראלי: תשים לב שזה רק אם הוא לוקח תשלום.

<מירב ישראלי: אם הוא לא לוקח תשלום הסעיף הזה לא חל.

<אריק קפלן: הספורט רוצה להשכיר אולם ספורט.

<אריק קפלן: מכון וינגייט שמקבל סכומים יסייע לארגוני הספורט.

<אריק קפלן: הוא אומר לו, לי עולה מאה שקל, אבל אני מקבל מהמדינה מספיק כסף, ואני נותן לכם בשמונים שקל.

<אריק קפלן: החוק אומר - - -

יעקב מרגי: שאלת – תקבל תשובה.

<מירב ישראלי: אני העליתי את השאלה הזאת בפעם הקודמת – האם כל שירות זה לא רחב מדי, והאם אנחנו לא רוצים להגיד איזה פעילויות.

<מירב ישראלי: נאמר לי, לא, זה לא רחב מדי.

<מירב ישראלי: היה ויכוח גדול בפעם הקודמת.

יעקב מרגי: בדיון הקודם עלתה השאלה הזאת, ונאמר במפורש שיש מנדט למכון אם יש עניין לקדם ענף מסוים, תחום מסוים ותקבל במדיניות שלה לתת פרויקט מסוים לא במחיר כלכלי יש לך האפשרות.

<גיא אטיאס: ובלבד שזה לפי כללים שוויוניים.

<קריאות: - - -

עודד פורר: בסעיף הזה יש שני נושאים שונים.

<קריאה: נכון.

<גיא אטיאס: אני אבהיר את הרציונל, ואז זה יהיה פשוט.

<גיא אטיאס: ואז תגידו לי אם זה תואם את הניסוח או לא.

<גיא אטיאס: הרציונל הוא שהמדינה מעמידה תקציב לטובת המכון.

<גיא אטיאס: המכון, אסור לו להיות גירעוני, כלומר חלק מהתקציב צריך להגיע מהמדינה, וחלק צריך להגיע מגופי הספורט.

<גיא אטיאס: יחד הם צריכים להחזיק את כל פעילות המכון שלא תהיה גירעונית.

<יוסי שרעבי: לגבי פעולות יזומות שלו.

<גיא אטיאס: בנוסף לכך מה שאנחנו אומרים בסעיף הזה הוא שכל ההתנהלות חייבת להיות כלכלית מכיוון שהמחיר הכלכלי של שעת עבודת פעולה בתוך המכון תיקבע על-ידי המכון.

<גיא אטיאס: המחיר הכלכלי הוא מחיר.

<גיא אטיאס: מי מסבסד את המחיר הכלכלי הזה?

<גיא אטיאס: הן המדינה והן האיגודים.

<גיא אטיאס: אבל המחיר שנקבע הוא מחיר כלכלי.

יעקב מרגי: אם אני מבין אותך טוב – האם במחיר הכלכלי נקבע בהתייחס להצעת התקציב שנקבעה על-ידי המכון.

יעקב מרגי: לא יצויר שבהצעת התקציב הכנת איקס מיליונים לסבסוד פעולה מסוימת זה נכלל?

<גיא אטיאס: אני רוצה להפריד בין העלות לבין מי שמממן את העלות.

<מירב ישראלי: אז כתוב "יגבה".

<מירב ישראלי: זה בדיוק העניין.

<גיא אטיאס: אמרתי – הוא יגבה את ההפרש.

<גיא אטיאס: המחיר הכלכלי הוא לא סוגיה מי מממן אותה.

<גיא אטיאס: המכון קובע שעלות שעת הפעלת מתקן היא איקס.

<גיא אטיאס: אנחנו נבחן שזה באמת כלכלי ועומד בכל התנאים הכלכליים.

<גיא אטיאס: עכשיו השאלה היא איך הפעולה הזאת ממומנת.

<גיא אטיאס: שעת הפעולה הזאת היא חלק מהמקורות התקציביים של המדינה – חלק ממקורות חיצוניים שזה האיגודים.

<גיא אטיאס: יחד כולם יממנו את המחיר הכלכלי.

<מירב ישראלי: - - -

<גיא אטיאס: המחיר הכלכלי הוא בסמכות גורמי המקצוע בתוך המכון.

<גיא אטיאס: לא לנו יש say, לא לאיגודים יש say.

<יוסי שרעבי: זה בהתאם לתקציבים שמגישים.

<יוסי שרעבי: זה כמו שהיושב-ראש אומר.

<גיא אטיאס: נכון.

<קריאה: אבל זה לא מה שאומר הסעיף.

<גיא אטיאס: זה הרציונל.

<קריאה: - - -

יעקב מרגי: אתה רוצה לראות שזאת ההתפרצות האחרונה שלך בדיון?

יעקב מרגי: אני אומר לך, אני מגיע היום להצבעות.

עודד פורר: אין לי מחלוקת על הרציונל.

עודד פורר: יש לי מחלוקת על מה שמופיע פה בסעיף הזה מהסיבה הפשוטה שהוא יפגע ברציונל.

עודד פורר: המכון יכול לומר שיש תחומים מסוימים שלא רק שאני גובה את המחיר הכלכלי – אני קובע 30%-20% מעל המחיר כי אני חושב שאני יכול להרוויח שם כסף, ואין לי אינטרס - - -

יעקב מרגי: מותר לו.

עודד פורר: - - והוא יכול לעשות את זה.

עודד פורר: בסכום הזה הוא מסבסד פעילות אחרת שאותה הוא לא גובה במחיר הכלכלי, אלא ב-50%.

עודד פורר: את התקציב שלו הוא שומר בסעיף אחר שאתה אומר שאסור לו לחרוג מתקציבו.

עודד פורר: זה בסדר, זה לגיטימי כמו כל גוף ציבורי.

<גיא אטיאס: יש אלטרנטיבות בשוק.

עודד פורר: תנו לי לסיים.

עודד פורר: הוא יפגע במכון וגם באינטרסים של משרד הספורט.

עודד פורר: אני אומר את זה לאדוני המנכ"ל.

עודד פורר: זה מגביל יותר מדי.

יעקב מרגי: כשאנחנו כותבים כאן "בלי לגרוע מהוראות חוק זה", למה זה מכוון?

<מירב ישראלי: אני הכנסתי את זה כי אמרתי, לפחות הדברים שהם ברורים בחוק.

<מירב ישראלי: למשל שהוא יכול לסייע לאיגודים.

<מירב ישראלי: זה מה שסיכמנו אתמול.

<מירב ישראלי: אני חשבתי שהמגבלה של "מחיר כלכלי לפחות" מאוד תגביל אותם בפעילות שלהם כי הם גם לא יכולים להעביר מפעילות לפעילות.

<מירב ישראלי: אז לפחות הדברים שמופיעים בחוק - -

יעקב מרגי: אם אני משאיר "מבלי לגרוע מהוראות חוק זה" זאת אומרת שיש לי אפשרות ליישם את המדיניות שהחוק הזה אומר למרות הסעיף הזה?

<יוסי שרעבי: אתה יכול לסבסד גם דברים אחרים?

<יוסי שרעבי: זאת השאלה.

עודד פורר: רק במה שמופיע בחוק.

<גיא אטיאס: רק בחוק.

<גיא אטיאס: זאת הכוונה.

<גיא אטיאס: בדיוק.

יעקב מרגי: זאת הכוונה.

יעקב מרגי: אני לא רוצה שהוא פתאום יחליט על משהו שהוא לא המדיניות של הספורט.

עודד פורר: אבל בסעיף הזה אתה נכנס כדי להגיד לו כמה הוא יגבה על כל דבר.

עודד פורר: זה מופרז בחקיקה, וזה גם מופרז ביכולת של המכון לנהל.

עודד פורר: "מבלי לגרוע בסעיף זה" – זה מצד אחד, וזה צריך להישאר בכל מקום - -

יעקב מרגי: תודה, עודד.

עודד פורר: - - הוא יגבה מחיר לפי אמות מידה שוויוניות.

<יוסי שרעבי: אני חושב שההערה של חבר הכנסת עודד פורר היא הערה נכונה.

<יוסי שרעבי: אנחנו לגמרי חושבים שיש מקום לתת גמישות בניהול.

<יוסי שרעבי: יש מסגרת תקציבית, יש דברים שהם שווי כלכלי, ויש דברים שצריכים לעשות סבסוד צולב.

<יוסי שרעבי: זה חלק מהגמישות שלו.

<יוסי שרעבי: הפתרון שניתנה כאן היועצת המשפטית הוא פתרון שיוצר איזונים כי במסגרת החוק יש אפשרות – ונניח שהאוצר לא מתנגד לזה כי זה מופיע – שהתאגיד הזה יתמוך בפעילויות ספורט.

<יוסי שרעבי: הוא רשאי לעשות את זה אז בהינתן שיש האפשרות הזאת הסעיף הזה מתאפשר.

<גיא אטיאס: אבל יש ערבוב, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: בבקשה, מה השם?

<ירון פוזננסקי: אני ירון ממרכז הספורט הדר יוסף.

יעקב מרגי: אז אתם פה.

<ירון פוזננסקי: אמרתי לו שאתה מתגעגע.

<ירון פוזננסקי: מסרתי לו.

<ירון פוזננסקי: הוא מצטער שהוא לא יכול היה להגיע.

<ירון פוזננסקי: - - - עוד פעם נפגע פה.

<ירון פוזננסקי: אם אנחנו מדברים על הסבסוד של הפעילות במכון אז זה אומר שאנחנו שוב גורמים לעצמנו חוסר תחרותיות או מונופול.

<ירון פוזננסקי: אני מבקש לפרוטוקול להגן על זה.

<ירון פוזננסקי: שמחירי השוק זה עדיין מה שיקבע.

<ירון פוזננסקי: כי היום אני יכול להגיד לאריק קפלן מאיל"ת שעדיין יותר זול במרכז ספורט לקבל את אותו אולם במחירים טובים יותר.

יעקב מרגי: אני הבנתי אותו.

יעקב מרגי: ראיתי שלמרות הטרקטורים על מסלול האתלטיקה לא פגעו לך בתחרות.

<ירון פוזננסקי: בונים עוד וולודרום.

<ירון פוזננסקי: בונים עוד ענף ספורט.

<ירון פוזננסקי: עוד מדליות.

יעקב מרגי: הבנתי.

יעקב מרגי: אמרתי לך שאני לא רוצה לפתוח דיון.

יעקב מרגי: רק נשאר לי ככה על הקצה.

חיים ילין: - - - הקנדי המיליונר תורם.

חיים ילין: איפה המדינה?

יעקב מרגי: נראה לי שהסוסים ברחו מהאורווה.

חיים ילין: מה, אנחנו צריכים תרומות כדי להגיע לאן שאנחנו מגיעים?

יעקב מרגי: גיא, מילה אחרונה.

יעקב מרגי: אני מכריע.

<מירב ישראלי: פסקה 5(ג) לא ייגרע.

יעקב מרגי: מה לגבי הנוסח?

<גיא אטיאס: לגבי המנכ"ל - - -

יעקב מרגי: הניסוח מקובל?

<גיא אטיאס: כן.

יעקב מרגי: הוא אומר לך, מבלי לגרוע.

<מירב ישראלי: זה בעיקר 5(ג).

<מירב ישראלי: 5(ג) מאפשר שהמכון יתמוך ויסייע.

יעקב מרגי: זה מאפשר, זה לא מונע מהם.

<מירב ישראלי: אז להשאיר ככה?

יעקב מרגי: כן.

יעקב מרגי: בינתיים.

<מירב ישראלי: תסתכל על 5(ג).

יעקב מרגי: רבע לאחת עשרה – הצבעות.

<מירב ישראלי: שאלתי אתכם אם (ה) בסעיף 31 חל על תאגיד הבת?

יעקב מרגי: לא שאלת.

יעקב מרגי: דיברנו – לגבי הנהלה וכלליות.

<מירב ישראלי: לא.

<מירב ישראלי: אבל לגבי תאגיד הבת זה חל?

יעקב מרגי: יש תשובה?

<קריאה: חל גם לגביו.

עודד פורר: איך סעיף (ג) אומר שהוא יכול לעשות דברים במחיר אחר שהוא לא מחיר שוק?

עודד פורר: בסעיף (ג) מפרטים את כל הפעילויות – זה מצוין.

עודד פורר: אבל אף אחד לא מציין שהוא יכול לעשות את זה במחיר שהוא מתחת למחיר השוק, לפחות, שהוא צריך לגבות.

עודד פורר: הוא חייב לגבות.

<גיא אטיאס: אני אענה?

יעקב מרגי: כן, תענה לו.

יעקב מרגי: אם לא אתה, מי?

<גיא אטיאס: אנחנו מתכוונים שהמחיר הוא מחיר כלכלי שמי שקובע אותו הוא אך ורק המכון.

<גיא אטיאס: במסגרת החוק אני מעביר תקציב לפעילות הסטטוטורית.

<גיא אטיאס: המכון מסבסד את הפעילות, אבל המחיר נקבע על-ידי המכון.

עודד פורר: שחייב לשקף את השוק ככלכלי לפחות.

יעקב מרגי: אתה נתקעת בסעיף הזה, עודד.

<גיא אטיאס: אני אומר שבכל הליך החקיקה המחיר נקבע שם, והמקורות של הכסף - -

עודד פורר: אין בעיה.

עודד פורר: הוא יכול לקיים אותה.

עודד פורר: זה עדיין לא גורע מהוראות חוק זה, ועדיין הוא חייב לגבות עליה את השווי הכלכלי.

עודד פורר: איפה סעיף ג(3) יכול להיות ללא עלות?

<גיא אטיאס: אין ללא עלות.

יעקב מרגי: אין ללא עלות.

עודד פורר: נניח שהיא החליטה שהיא רוצה לעשות עכשיו משהו ולסבסד אותה ב-100%?

יעקב מרגי: אין דבר כזה.

<תמיר כהן: האוצר מתנגד לסעיף כזה, חד וחלק.

עודד פורר: בקיצור, אתם עושים מועצה שכל הספורט - - -

יעקב מרגי: חכה, מישהו שאל אותך?

יעקב מרגי: בנו להעביר סעיף.

יעקב מרגי: אתה רוצה שאני אפסיק להתייחס אליכם?

יעקב מרגי: למה אתה קופץ?

יעקב מרגי: אתה כל הזמן קפיץ.

יעקב מרגי: מישהו הולך לשדוד אותך או את הקופה הציבורית?

יעקב מרגי: למה אתה קופץ?

<תמיר כהן: אני שומר עליה.

יעקב מרגי: אז אני אומר לך, מהיום והלאה, תרצה רשות דיבור – תבקש.

<תמיר כהן: מקובל.

<מירב ישראלי: שיתוף הפעולה והסיוע המקצועי, לפי מה שדובר פה – המכון נותן משאבים שלו כדי לסייע ולשתף פעולה עם גופים אחרים.

<מירב ישראלי: אני הבנתי שלא בהכרח זה שווי כלכלי.

יעקב מרגי: ככה אנחנו הבנו לאורך כל החקיקה.

<מירב ישראלי: ככה הבנו.

<מירב ישראלי: אולי זה לא נכון.

עודד פורר: זה לא מופיע בחוק.

<מירב ישראלי: זה מה שנאמר פה.

עודד פורר: לפי החוק כרגע, כשאני נכנס לסעיף 32 זה שווי כלכלי.

עודד פורר: הם יצטרכו לגבות שווי כלכלי.

<מירב ישראלי: זאת שאלה אחת.

<מירב ישראלי: שאלה נוספת היא ניסוחית יותר.

<מירב ישראלי: גיא, יכול להיות שהמילה "יגבה" היא לא נכונה פה, לפי מה שאתה אומר.

<מירב ישראלי: כי בעצם אתה אומר, הוא יקבע שווי כלכלי, ואז הוא יראה שיש לו מקורות כספיים שונים - -

עודד פורר: הוא לא יכול לחרוג מהתקציב.

<מירב ישראלי: - - - השווי הכלכלי הזה.

<מירב ישראלי: לא "לגבות".

<מירב ישראלי: זה שני דברים שונים.

<יוסי שרעבי: להבנתי, הסעיף הזה שאומר "להעניק סיוע מקצועי לרבות בהעמדת מתקנים" ואז הוא אומר: "לפי החלטת המועצה" – הפרשנות שלי היא – ואני גם מבין את עמדת האוצר וההבנה היא גם איתם – שככל שהמועצה מחליטה שהיא מעמידה מתקנים ללא תשלום - -

יעקב מרגי: היא צריכה להביא מקורות.

<יוסי שרעבי: ואז היא מביאה מקורות.

<יוסי שרעבי: זה בספר התקציב שלה.

<מירב ישראלי: זה לא הסעיף הזה.

עודד פורר: סעיף 32 יחייב אותה - -

יעקב מרגי: עודד אומר בצדק, שמצד אחד נתת לו מסלול ירוק מאושר בגוף התקציב וב-32 לקחת אותו לו.

עודד פורר: אתה אומר "תקבע"?

<גיא אטיאס: תקבע.

עודד פורר: "תקבע" אין לי שום בעיה.

<מירב ישראלי: "תקבע" זה משהו אחר.

עודד פורר: אני מסכים אתך שאם היא נותנת כמו למשל עוד שימוש במתקן, לפחות היא תדע שזה עולה לה מאה שקל שהיא לא גובה אותם.

<יוסי שרעבי: זה כתוב.

<יוסי שרעבי: זאת הפרשנות.

<יוסי שרעבי: "בהתאם להחלטת המועצה" – זאת המשמעות.

עודד פורר: "תגבה" זה אומר שאני צריך לקבל ממך כסף.

עודד פורר: "המכון יקבע".

יעקב מרגי: "המכון יקבע מחיר המשקף".

עודד פורר: מצוין.

<מירב ישראלי: אז צריך "מבלי לגרוע מהוראות חוק זה"?

<גיא אטיאס: כן.

<גיא אטיאס: אז אני יכול לסבסד את זה.

<יוסי שרעבי: זה האיזון.

עודד פורר: "המכון יקבע".

עודד פורר: במקום "יגבה" – "יקבע".

<מירב ישראלי: הוספנו את תאגיד הבת ב-31(ה).

<מירב ישראלי: בסדר?

יעקב מרגי: כן.

יעקב מרגי: הלאה.

<מירב ישראלי: סעיף 33 – גמול והחזר הוצאות.

<גיא אטיאס: רק בנושא - - - הנהלה וכלליות – אני רוצה שיהיה ברור - -

יעקב מרגי: גם על חברות הבת.

<גיא אטיאס: כל מה שאמרנו שהוצאות הנהלה וכלליות – כל מה שקשור לשכר עורך דין, רואה חשבון, הנהלה, שיווק – כל הדברים האלה הם חלק מהוצאות הנהלה וכלליות.

<גיא אטיאס: מה לא כולל בהוצאות הנהלה וכלליות?

<גיא אטיאס: למשל בבית ספר למאמנים יש השכר של הגורם המקצועי שהוא לא חלק מהוצאות הנהלה וכלליות, אלא מההוצאה הישירה של בית ספר למאמנים.

<גיא אטיאס: אז אני עושה הפרדה מאוד ברורה, ואמרתי את זה לפרוטוקול.

<גיא אטיאס: אם יש הערות לאוצר, אין בעיה.

<מירב ישראלי: אז על זה הסעיפים האלה לא חלים.

<גיא אטיאס: נכון.

<תמיר כהן: אבל זה כן חל על השכר של השיווק.

<מירב ישראלי: גם שכר לצורך זה?

<מירב ישראלי: זה מה שאתה אומר?

יעקב מרגי: הנהלה וכלליות במונח הרחב.

<תמיר כהן: נכון.

יעקב מרגי: אתה יודע שחסמתם את עצמכם בצורה אחרת עקיפה.

יעקב מרגי: אבל לא אכפת לי מהאוצר.

יעקב מרגי: מה שאתם לא מחמירים עם עצמכם אני לא הולך להחמיר בשבילכם.

יעקב מרגי: מצד אחד שמרת על משהו, אבל חסמת את עצמך.

יעקב מרגי: אבל, בסדר, הלאה.

<מירב ישראלי: סעיף 33 – גמול והחזר הוצאות – גם פה אתם צריכים להגיד לי את נושא של תאגיד הבת, ומי מקבל.

<מירב ישראלי: יש פה כל מיני הערות שהעברתם לי.

יעקב מרגי: אתם בפוקוס אתנו?

<גיא אטיאס: לגמרי.

יעקב מרגי: אז תענו.

<מאור לזר: אני ממונה על השכר, לשכה משפטית.

<מאור לזר: הסעיף הזה צריך לחול על תאגיד הבת, ויש להוסיף בסעיף (א), (ב) ו-(ג) לאחר "חבר המועצה" – "חבר ועדת משנה או חבר דירקטוריון תאגיד הבת".

יעקב מרגי: מקובל.

<לימור תוסייה כהן: אני מציעה שנדבר גם על הנוסח אחר כך כי זה גם לא יכול להיות ועדת משנה של הדירקטוריון.

<לימור תוסייה כהן: זאת אומרת הסעיף הזה - - - יחול על תאגיד הבת בשינויים המחויבים.

<מירב ישראלי: יכול להיות שצריך יהיה להתייחס לזה גם בסעיף של תאגיד הבת.

<מירב ישראלי: חוץ מזה אין פה תיקונים.

<מירב ישראלי: סעיף 34 – מקרקעין – זה תיקון בעקבות הישיבה הקודמת, שמי שיקבע זה הממשלה או שר התרבות והספורט ושר האוצר אם הממשלה הסמיכה אותם.

<מירב ישראלי: סעיף 35 – איסור העברת נכסים – בסוף החלטנו להשאיר את זה ככה בגלל סוגית הרוחב והתאגידים - - -

עודד פורר: - - -

יעקב מרגי: סגרנו את זה.

עודד פורר: כי בעצם לא לוקחים מקרקעין - -

יעקב מרגי: הפוך.

יעקב מרגי: זה גם דבר שלא היה מהודק.

יעקב מרגי: עכשיו הולכים להסדיר את זה בחוק.

<מירב ישראלי: איסור העברת נכסים השארנו בסוף ככה.

<לימור תוסייה כהן: בתיקון של סעיף (ד), מרב.

<מירב ישראלי: כן, דיברתי על הסעיף באופן כללי.

<מירב ישראלי: ושוב, החלה על תאגיד הבת.

<מירב ישראלי: סעיף 36 – פטור ממסים – נשאר כמו שהוא.

<מירב ישראלי: סעיף 37 – דין וחשבון שנתי – גם פה - -

<יוסי שרעבי: סליחה, בעניין פטור ממסים, יש תשובה לבקשה שלי?

<תמיר כהן: כרגע אין.

יעקב מרגי: איזה מסים?

יעקב מרגי: פטור מארנונה?

<יוסי שרעבי: כן.

יעקב מרגי: לא שייך.

יעקב מרגי: זרקנו את זה כבר בדיון הקודם.

יעקב מרגי: יש פה השלטון המקומי.

יעקב מרגי: תרצו – תעשו חקיקה אחרת נפרדת.

<אמיר שרף: לגבי ארנונה אפשר להתייחס?

<אמיר שרף: כפי שציינתי בישיבה הקודמת - -

יעקב מרגי: קיבלת תשובה גם בישיבה בדיון הקודם.

<אמיר שרף: אני מבקש להוסיף בקצרה.

<אמיר שרף: מאוד מקובל בשורה שלמה של חוקים של תאגידים סטטוטוריים שכתוב במפורש - -

יעקב מרגי: לא רוצה - - - אין לך חוק אם יש לך סעיף של ארנונה.

<אמיר שרף: למה?

יעקב מרגי: ככה.

יעקב מרגי: החלטתי שאין.

יעקב מרגי: תרצה – לכו להידיין עם השלטון המקומי ועם משרד האוצר.

יעקב מרגי: לא פה – נקודה.

יעקב מרגי: אתה רוצה לתקוע את החוק?

יעקב מרגי: אין בעיה.

יעקב מרגי: תכניסו ארנונה – אין לכם חוק.

<משה סמיה: אתמול אמרה לי ראש עיריית נתניה שהיא סיכמה - -

יעקב מרגי: אני שואל אותך שאלה, למה אתה פותח?

יעקב מרגי: יש לך תחושה שאני הולך לפתוח את זה?

<משה סמיה: לא, לא.

יעקב מרגי: לא לפתוח את זה.

יעקב מרגי: דיברנו על זה בדיון הקודם.

יעקב מרגי: חבל שאתם פותחים את זה שוב.

יעקב מרגי: למרות שיש לי יצר הרע לדגדג קצת את ראש העיר.

יעקב מרגי: אבל בהזדמנות אחרת נעשה לה את זה.

<אמיר שרף: זה לא משהו חריג.

יעקב מרגי: שמע, אנחנו למעלה מחוקקים על כל אסכולה כזאת או אחרת פטור מארנונה.

יעקב מרגי: פה אתה רוצה להכניס הכול יחד?

<יוסי שרעבי: לא נפתח את זה, בסדר.

<מירב ישראלי: סעיף 37 – דין וחשבון שנתי שמנהל המכון מגיש לשר.

<מירב ישראלי: הוספנו את פעילות תאגיד הבת; מה הוחלט לגבי שר האוצר?

<מירב ישראלי: הייתה שם שאלה.

<תמיר כהן: זה דין וחשבון כספי?

<תמיר כהן: זה לא דין וחשבון כספי.

<מירב ישראלי: אז אני מורידה.

<תמיר כהן: לא צריך שר אוצר.

<מירב ישראלי: סעיף 38 – אישורים.

<מירב ישראלי: זה סעיף שכבר קראנו.

<מירב ישראלי: ב-(3) הוספתם לי משהו – "קביעת אמות מידה לעניין מכסות ותנאי קבלה למרכז לספורטאים מחוננים".

<מירב ישראלי: יש פה תוספת שאני לא יודעת של מי היא.

<קריאה: של הדס.

<מירב ישראלי: הדס, מה הוספת פה בסעיף 38(ב)(3)?

<הדס פרבר: אני רוצה שגיא יאשר שזה מקובל עליו.

<מירב ישראלי: מה?

<הדס פרבר: זאת הערת עבודה פנימית.

<מירב ישראלי: אז אני משאירה את הנוסח כפי שהוא.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בזבזנו דקה וחצי על הערת עבודה פנימית.

יעקב מרגי: אתם אלופים.

יעקב מרגי: דאגתם להבריח את כל חברי הכנסת.

<מירב ישראלי: הגענו לתאגיד הבת.

<מירב ישראלי: יש עוד שני עמודים שחולקו לכם.

<תמיר כהן: אפשר הערה, כבוד היושב-ראש?

יעקב מרגי: כן.

<תמיר כהן: בגלל שהיינו בתקציב ולאור השינוי שהוכנס על כך שהמכון לא צריך לגבות מחיר של שווי כלכלי, אלא לקבוע שווי כלכלי, אנחנו מבקשים להוסיף שהשרים יוכלו לקבוע הוראות לגבי הצעת התקציב - -

יעקב מרגי: אני אשאל אותך שאלה – אם הצעת התקציב טעונה אישור השרים למה אני צריך הוראות מיוחדות?

יעקב מרגי: שלא יאשר אותן.

יעקב מרגי: למה אתה רוצה שאני אכניס עכשיו הוראות מיוחדות?

יעקב מרגי: לא יהיה.

יעקב מרגי: נקודה.

<תמיר כהן: להבין את הרציונל.

יעקב מרגי: תגיד לשר שימשוך את החוק.

<תמיר כהן: תבין את הרציונל.

<תמיר כהן: בסופו של דבר אנחנו מאשרים הצעת תקציב, אבל אנחנו רק רוצים לראות את המחירים שנקבעו כדי לראות את גובה הסבסוד.

<קריאות: - - -

יעקב מרגי: אדוני, לא יהיה.

יעקב מרגי: אני מעביר את החוק ככה.

יעקב מרגי: אני אומר לך – עומדת הזכות לשר האוצר למשוך את החוק.

יעקב מרגי: תפסיקו, בחייכם.

יעקב מרגי: חוק של ארבעה דפים עשיתם אותו שלושים דפים.

יעקב מרגי: בבקשה – תאגידים.

<מירב ישראלי: בשני העמודים כתוב "תאגיד הבת" – סעיף 42.

<מירב ישראלי: "המכון יהיה רשאי להחזיק אמצעי שליטה" – שהגדרנו אותם כמו בחוק ניירות ערך שזה כפי שכתבתי בתחילת החוק:

<מירב ישראלי: זכות הצבעה באסיפה הכללית ובגוף מקביל והזכות למנות דירקטורים של התאגיד.

יעקב מרגי: תקשיב, הלו"ז של הוועדה שלי מלא עד לפגרה, עד אמצע חודש מרס.

יעקב מרגי: זה אומר שאם זה לא זה, זה נדחה אחרי הפגרה.

יעקב מרגי: אם תתחילו על כל דבר ותהיה לי מהירות תגובה של דקה וחצי עד שתבינו איפה אני נמצא לא יהיו הצבעות.

יעקב מרגי: אני לא - - - על החוק.

<יוסי שרעבי: בסדר.

<יוסי שרעבי: מאה אחוז.

<הדס פרבר: מירב, ב-(א) זה "בלבד" בסוף.

<מירב ישראלי: אני הוספתי את הדברים שדיברנו עליהם אתמול.

<מירב ישראלי: תגידו לי אם יש דברים נוספים.

<מירב ישראלי: "המכון יהא רשאי להחזיק אמצעי שליטה בתאגיד הבת שינהל ויפעיל את בית הנבחרות בלבד".

<מירב ישראלי: השאלה אם "ינהל ויפעיל את בית הנבחרות בלבד" זה ברור?

<מירב ישראלי: ברור מה זה אומר?

יעקב מרגי: זה תאגיד הבת.

<גיא אטיאס: אני אומר לפרוטוקול שמבחינתנו רק המצב הקיים.

<מירב ישראלי: זה לא אומר את זה.

<גיא אטיאס: אני אומר את זה לפרוטוקול.

<לימור תוסייה כהן: אפשר להחליט את ההחלטה העקרונית ולהביא את זה לידי ביטוי מפורש בנוסח?

<יוסי שרעבי: אפשר להגיד שזה יהיה בהתאם להסכם הצו שייחתם בין הצדדים?

<יוסי שרעבי: אפשר לכתוב את זה?

<קריאות: לא, לא.

יעקב מרגי: רגע.

יעקב מרגי: זאת חברת הבת של בית הנבחרות?

<קריאות: כן.

יעקב מרגי: אז מה הבעיה עם הנוסח הממוקד שהכוונה שלך היא רק מצב קיים?

<לימור תוסייה כהן: לא, כרגע התקנון של המצב הקיים הוא יותר רחב מזה.

<לימור תוסייה כהן: הכוונה היא לצמצם.

<יוסי שרעבי: אבל זה יהיה במסגרת הסכם הצו.

<מירב ישראלי: אבל עדיין במסגרת החקיקה להגיד איזושהי תיבה - -

יעקב מרגי: אם אתה כותב "בית הנבחרות" ומצמצם זה מוגבל בחוק.

<מירב ישראלי: הם לא רוצים.

<מירב ישראלי: השאלה היא האם לנהל את בית הנבחרות בלבד מבחינת

<מירב ישראלי: כם זה מספיק?

<תמיר כהן: זה אומר שהם לא יכולים לעשות פעולות חדשות?

<תמיר כהן: זה לעשות רק את המצב הקיים?

<מירב ישראלי: לא.

<גיא אטיאס: אז מה צריך לעשות - - -

יעקב מרגי: פחות מהמצב הקיים.

<מירב ישראלי: אתה לא יכול להגיד את זה פה.

<מירב ישראלי: השאלה מה זה המצב הקיים.

<מירב ישראלי: תגיד לי מה המצב הקיים.

<גיא אטיאס: היום הם מפעילים רק את בית הנבחרות.

יעקב מרגי: אז מה אתה רוצה?

יעקב מרגי: זה כתוב.

<גיא אטיאס: זה מה שאני אומר.

<מירב ישראלי: אתה רוצה להגיד "הפעלת בית המלון?

<מירב ישראלי: מה אתה רוצה להגיד?

<גיא אטיאס: "הפעלת בית הנבחרות".

<מירב ישראלי: אין הגדרה של בית הנבחרות בחוק.

<הדס פרבר: הבעיה שלהם היא המילה "הפעלה", מירב.

<הדס פרבר: הם רוצים שיהיה שימור מצב קיים.

<מירב ישראלי: אז תגידו לי איך לנסח.

<מירב ישראלי: אין בעיה.

יעקב מרגי: "אשר תנהל ותפעיל את בית המלון"?

<מירב ישראלי: זה לא אומר את זה.

<גיא אטיאס: "בלבד".

<מירב ישראלי: תגידו לי מה זה "קיום בית הנבחרות".

<מירב ישראלי: בואו נגדיר מה זה.

<יוסי שרעבי: אפשר להגיד, "הכולל את בית המלון".

חיים ילין: מה זה בית הנבחרות?

חיים ילין: זה בית הלורדים?

יעקב מרגי: נבחרות ספורט.

יעקב מרגי: שלא יהיו לך דמיונות.

יעקב מרגי: רק נבחרות ספורט.

חיים ילין: מלון.

חיים ילין: כולה מלון.

חיים ילין: אכסניה.

<מירב ישראלי: העברתם לי נוסח קודם ודובר על מקרקעין של המכון.

<מירב ישראלי: אתם עומדים על זה?

<מירב ישראלי: זה לא קיים פה.

<קריאה: באיזה סעיף?

<מירב ישראלי: בסעיף הזה בנוסח הקודם היה שזה במקרקעין של המכון.

<מירב ישראלי: אתם צריכים את זה?

<גיא אטיאס: כן.

<מירב ישראלי: תכניסו את זה להגדרה של - - - גם רציתם לבדוק האם להכפיף את זה לפעילות לפי סעיף 6.

<מירב ישראלי: בדקתם את זה?

<מירב ישראלי: החלטתם שלו?

<מירב ישראלי: בסדר, פשוט דובר על זה אתמול.

<מירב ישראלי: לא?

<גיא אטיאס: לא.

<מירב ישראלי: אני מורידה את זה.

<מירב ישראלי: 42(ב) בדירקטוריון חברת הבת יכהנו מנהל המכון, סגן המנהל הכללי לענייני כספים של המכון וחבר מועצה שמונה לפי סעיפים 5(א)(1) עד (4); שזה עובד מדינה.

יעקב מרגי: אם לא תגיבו אני מתקדם.

<מירב ישראלי: את עובד המדינה שזה לא אקסופיציו, מי ממנה לדירקטוריון?

<הדס פרבר: המועצה.

<יוסי שרעבי: לא, את עובד המדינה.

<גיא אטיאס: עובד המדינה – המועצה.

<גיא אטיאס: זה סמכות המועצה.

<גיא אטיאס: זאת חברת בת של המועצה.

<מירב ישראלי: זה צריך להיות כתוב.

<הדס פרבר: המועצה היא האסיפה הכללית.

<הדס פרבר: זה לא משנה את הכללים של חוק החברות.

<מירב ישראלי: אוקיי.

<מירב ישראלי: אני מוסיפה.

<מירב ישראלי: בסעיף (1) הכוונה היא גם להקצאה לגוף חיצוני וגם להקצאה בתוך השלושה.

יעקב מרגי: יש הערות?

<הדס פרבר: הם רוצים שהוא לא יחזיק בשום מניות וגם לא באמצעי שליטה.

<מירב ישראלי: לא רק אמצעי שליטה?

<מירב ישראלי: זה מה שאתם אומרים?

<הדס פרבר: כן.

<מירב ישראלי: בחוקים שונים יש הגדרות שונות של אמצעי שליטה.

<מירב ישראלי: לכן שאלתי - -

<מירב ישראלי: אז אנחנו צריכים לוודא שכל הדברים האלה - -

<הדס פרבר: אמצעי שליטה זה החזקת מניות שאת נותנת להם זכות - - -

<אמיר שרף: לא.

<אמיר שרף: אמצעי שליטה זה מניות, זה לא שליטה.

<מירב ישראלי: אני מציעה כדי לא לבזבז על זה זמן - -

<מירב ישראלי: אז כדי לא לבזבז על זה זמן בואו נחליט מה ההגדרה המהותית של אמצעי שליטה, ואחר כך נראה.

<הדס פרבר: לא, מירב, נחליט שאין החזקה במניות ולא ב- - -

יעקב מרגי: נקודה.

<גיא אטיאס: סגרנו.

<גיא אטיאס: אין מניות.

<לימור תוסייה כהן: הם דיברו על (ה), ואתם מדברים על (ו).

<לימור תוסייה כהן: לגבי סעיף קטן (ו) האוצר רוצה לומר: "המכון רשאי לפעול לפירוק מרצון של תאגיד הבת באישור השר ושר האוצר".

<לימור תוסייה כהן: זהו.

<לימור תוסייה כהן: לא תתאפשר מכירת אמצעי השליטה של המכון.

<מירב ישראלי: אבל הם דיברו על (ה).

<מירב ישראלי: מה ב-(ה)?

<לימור תוסייה כהן: ב-(ה) מה שאמרתי.

<מירב ישראלי: הגדרה כוללת מניות.

יעקב מרגי: לפי חוק ניירות ערך, זה אמצעי שליטה.

יעקב מרגי: פרק ז'.

יעקב מרגי: תתעוררו, ואחר כך תדברו.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, זאת פעם ראשונה אחרי ארבע עשרה שנה בהליכי חקיקה שצוות מקצועי לא מגיע מוכן, ומידיין לי פה.

יעקב מרגי: קורה על סעיף אחד או שניים.

יעקב מרגי: לא על כל דבר שזז.

<גיא אטיאס: חברת הבת זאת הסוגיה.

<מירב ישראלי: סעיף התחילה – מוצע בהסכמת כל משרדי הממשלה לדחות אותה בעוד כמה חודשים מכיוון שזה נראה זמן קצר.

<מירב ישראלי: אז זה 1 באפריל 2018 במקום 1 בינואר 2018.

יעקב מרגי: מקובל.

<מירב ישראלי: (ב) עד יום התחילה ימונו המועצה ויושב ראש המועצה, לפי הוראות סעיף 8.

<מירב ישראלי: כאן אני חושב שיש לנו קצת בעיה כי יש בסעיף של הוראת המעבר אפשרות למנות כמה מחברי המועצה בתקופת הביניים כדי שהם יפעלו להעברת הנכסים מהעמותה למכון.

<מירב ישראלי: לכן יכול להיות שאת המינוי הזה אנחנו צריכים לעשות לא עד יום התחילה, אלא קודם.

<גיא אטיאס: כמה זמן קודם?

<לימור תוסייה כהן: יום התחילה אינו מונע מצב של קודם.

<מירב ישראלי: לא מונע, אבל לא מחייב.

<לימור תוסייה כהן: אז אפשר להגיד יותר מזה – אולי צריך למנות את כל המועצה.

<מירב ישראלי: את כל המועצה.

<מירב ישראלי: כן.

<מירב ישראלי: אז אני שואלת אתכם תוך כמה זמן - -

<חביב קטן: עד 1 במרס.

<חביב קטן: זה יאפשר בחודש הזה לחתום - - -

<מירב ישראלי: 1 במרס 2018?

<גיא אטיאס: חודש לפני כן זה בסדר?

<לימור תוסייה כהן: אתה יכול גם קודם.

<גיא אטיאס: אני יכול, אבל החוק קובע מינימום.

יעקב מרגי: אתה רוצה את החוק?

<אמיר שרף: אני רוצה - - -

יעקב מרגי: תחשוב ארבע פעמים לפני שאתה שואל.

<אמיר שרף: מנגנון המעבר של פירוק מרצון – הדגשתי בישיבה הקודמת, ואני מדגיש עכשיו – הוא מנגנון שעלול לגרום לחוק הזה לא להתממש.

<אמיר שרף: מנגנון של פירוק מרצון מחייב שחברי הוועד המנהל יצהירו שלעמותה יש יכולת לפרוע את כל חובותיה בשנה הקרובה.

<אמיר שרף: זה דבר שאני מתקשה לראות את חברי הוועד המנהל מצהירים עליו לאור המצב הכלכלי של המכון.

<אמיר שרף: דבר שני צריך לפרסם הודעות בעיתון לכל הנושים - -

<יוסי שרעבי: מה אתה רוצה?

יעקב מרגי: מה אתה רוצה?

<אמיר שרף: העברתי הצעה למנגנון של נקודת חתך גם ליועצת המשפטית של הוועדה וגם ליועץ המשפטי של משרד החינוך - - -

<גיא אטיאס: סוכם.

<מירב ישראלי: אז אני אגיד מה סוכם.

<מירב ישראלי: ראינו את ההצעה, ואתמול ישבנו וניסינו למצוא מנגנון.

<מירב ישראלי: המנגנון שבסופו של דבר נמצא הוא מצד אחד פירוק מרצון של העמותה והעברה של הנכסים שלה בצורה וולונטרית למכון, ומצד שני נקבע פה שכל הנכסים והעובדים עוברים בנקודת זמן מסוימת - -

<אמיר שרף: זה לא כתוב.

<מירב ישראלי: זה כתוב בנוסח החדש.

<אמיר שרף: יש משפט אחד שאומר שהעמותה תפעל לפירוקה מרצון ולהעברת נכסיה, התחייבויותיה וחובותיה למכון בהתאם להוראות כל דין.

<אמיר שרף: זה אומר שצריך לעשות התקשרות חדשה עם כל לקוח, עם כל ספק, עם כל תלמיד כשעל כל משא ומתן כזה יש גם הצד השני וגם המשרדים הרלוונטיים.

יעקב מרגי: את רוצה 1 באפריל 2019?

<הדס פרבר: לא.

<אמיר שרף: אני חושב שזה חבל.

<אמיר שרף: כדי שזה יקרה מהר - -

יעקב מרגי: אנחנו מתקדמים.

יעקב מרגי: בינתיים ההכרעה היא לפי הנוסח המוסכם.

יעקב מרגי: בהמשך תקבלו החלטה.

חיים ילין: למה?

חיים ילין: יש שקיפות מלאה.

חיים ילין: אתה מעביר מפה לפה.

חיים ילין: כמו שזה, as is.

<אמיר שרף: זאת ההצעה שלנו, שתהיה נקודת חתך שיום אחד כל הנכסים, ההתחייבויות והזכויות יעברו מהעמותה לתאגיד.

<מירב ישראלי: הוא רוצה שזה יהיה סטטוטורי ומה שנעשה פה זה בעצם שאנחנו קובעים תאריך - -

<אמיר שרף: אתם עושים טעות חמורה.

<יוסי שרעבי: בסדר, אנחנו מבינים שאנחנו עושים טעות חמורה.

<יוסי שרעבי: בואו נמשיך.

יעקב מרגי: הוכרע.

<הדס פרבר: מירב, אולי להוסיף אפשרות הארכה בצו?

<מירב ישראלי: תכף.

<מירב ישראלי: נדבר בסוף.

<מירב ישראלי: צריך לראות של איזה תאריכים צריך אפשרות הארכה.

<מירב ישראלי: אמרנו שעד 1 במרס 2018 ימונו המועצה ויושב-ראש המועצה.

יעקב מרגי: מיצינו.

<מירב ישראלי: פה הורדנו את פרסום ההודעה של רשם העמותות על פירוק.

<מירב ישראלי: אז מה נשאר ב-(ג) מבחינת התחילה של סעיפים?

<מירב ישראלי: כי זה לא יכול להיות ביום פרסומו.

<הדס פרבר: אמרנו שהזכויות והחובות עוברות ביום התחילה.

<קריאה: ב-1 באפריל.

<מירב ישראלי: אז זה יהיה ב-1 באפריל?

<קריאות: כן.

<הדס פרבר: הגדרנו את יום התחילה, מירב.

<מירב ישראלי: לא, כי פרסום ההודעה זה משהו אחר.

<לימור תוסייה כהן: אבל ההודעה הייתה בהמשך.

<לימור תוסייה כהן: (ג) נשאר.

<מירב ישראלי: הורדנו את ההודעה של רשם העמותות.

<לימור תוסייה כהן: בסדר.

<מירב ישראלי: עכשיו ל-(ג) אין משמעות.

<הדס פרבר: העמותה צריכה לעשות.

חיים ילין: זה לא ייגמר.

יעקב מרגי: זה לא ייגמר.

יעקב מרגי: זה טעון דיון.

יעקב מרגי: אי אפשר לחפף.

יעקב מרגי: הצבעה לא תהיה היום.

יעקב מרגי: אני אומר לך מראש.

יעקב מרגי: אנחנו נמצה את הדיון פה על העובדים עד 11:10.

יעקב מרגי: אם לא אנחנו נמצה את הדיון על תאגיד.

יעקב מרגי: על העובדים זה יהיה בתחילת הדיון הבא.

יעקב מרגי: תמשיכו, תעשו שיעורי בית על הגב שלי פה.

<מירב ישראלי: אני מרגישה שאנחנו חייבים לשבת על המועדים בצורה מסודרת.

<מירב ישראלי: אני לא מרגישה שאני - -

יעקב מרגי: אבל אני לא סומך עליכם יותר.

יעקב מרגי: אני רוצה למצות את זה פה, ותשבו על המועדים.

יעקב מרגי: אני רוצה לשבת פה על מה שאתם הולכים לשבת.

<מירב ישראלי: אין בעיה, בשמחה.

יעקב מרגי: נקודה.

יעקב מרגי: מפסיק לסמוך עליכם.

<מירב ישראלי: אנחנו צריכים לראות מה אומר סעיף (ג) ומה המועד של - - - פרסום הודעה.

<הדס פרבר: מרב, סעיף (ג) הוא הנעת התהליך על ידי העמותה.

<הדס פרבר: צריך לקצוב לו זמן.

<מירב ישראלי: אין בעיה.

<מירב ישראלי: איזה זמן?

יעקב מרגי: מהו יום פרסום ההודעה?

יעקב מרגי: א', ב' של קריאת נוסח.

<מירב ישראלי: המנגנון שהוגש בהצעת החוק בנוסח הכחול היה מנגנון אחר.

<מירב ישראלי: עכשיו אנחנו משנים אותו, אבל לא חשבנו על כל הפרטים שלו כי לא היה זמן.

<מירב ישראלי: אני אומרת את זה על השולחן.

<מירב ישראלי: לכן אני מרגישה שאנחנו לא סגורים על כל המנגנון של החברה הבת.

<מירב ישראלי: אני חייבת להגיד את זה.

<גיא אטיאס: אמרנו 1 באפריל, נכון?

<מירב ישראלי: אבל אני לא יודעת מה זה אומר כי אני צריכה לעבור על הסעיפים האלה, לראות מה הם אומרים.

<מירב ישראלי: הודעה של רשם העמותות היא הודעה שהייתה במנגנון הקודם שביטלנו אותו שאמרה שביום הזה העמותה מפורקת.

<מירב ישראלי: עכשיו אנחנו עושים שני תהליכים מקבילים.

<מירב ישראלי: עשינו משהו שונה.

<מירב ישראלי: מצד אחד יש פירוק מרצון של העמותה שהוא ממשיך.

<מירב ישראלי: הוא יכול לקחת גם שנים.

<מירב ישראלי: אם נושים יתבעו אז לא יפרקו את העמותה, וזה יכול להיות גם שנתיים-שלוש.

<מירב ישראלי: במקביל אנחנו אומרים שלא נחכה שיפרקו את העמותה, אלא נעביר ביום התחילה מכוח החוק – לא מכוח החוק, אבל החוק יגיד שההסכמים צריכים להגיד שעד יום התחילה כל הנכסים, ההתחייבות וכדומה של העמותה עוברים למכון.

<מירב ישראלי: במקביל העמותה ממשיכה להתקיים עד שרשם העמותות מפרק אותה.

<מירב ישראלי: הורדנו את ההודעה של רשם העמותות כי שינינו את המנגנון.

<מירב ישראלי: העובדים עוברים ביום התחילה ולא ביום הפירוק.

<מירב ישראלי: שינינו את זה.

<מירב ישראלי: עכשיו אנחנו צריכים לחשוב על הפרטים – איזה מועדים, איזה סעיפים מתחילים ואיפה, מתי ממנים את מי.

<מירב ישראלי: אני לא חשבתי על זה, אני אומרת.

<מירב ישראלי: זה משהו שדורש בדיקה בפרטים.

יעקב מרגי: ספק אם יהיה לי איפה להכניס בשבוע הבא.

יעקב מרגי: מה אני אעשה?

יעקב מרגי: אלה דברים שהייתם צריכים לעשות משבוע שעבר.

<גיא אטיאס: ישבנו שבוע שלם.

יעקב מרגי: ישבתם ולא גמרתם שיעורי בית.

יעקב מרגי: תשלימי את התאריכים ואת הסעיף ההוא.

<מירב ישראלי: נבדוק איזה תאריך זה צריך להיות.

<מירב ישראלי: הוראות המעבר.

<מירב ישראלי: אני מקריאה.

<מירב ישראלי: בסיפא של סעיף (ב) הסעיף הוא הסעיף הקודם שהקראנו.

<מירב ישראלי: בסעיף (ה) הכוונה לפעילות של רואה החשבון.

<מירב ישראלי: ב-(ו) – כאן הוחלט שזה לא יהיה שר האוצר, אלא שר התרבות והספורט שימנה את רואה החשבון.

<מירב ישראלי: כל זה צריך הגדרות וניסוחים.

<אביעד נימקובסקי: יש לנו גם הערה אחת לנוסח שעלתה תוך כדי דיונים שהעמותה לא תוכל להתחייב בעד מינוי רואה החשבון שלא ייווצר פער זמנים.

<גיא אטיאס: אתה לא יכול.

<מירב ישראלי: - - -

<אביעד נימקובסקי: אז הם יצטרכו לקבל כל התחייבות שיש להם?

<גיא אטיאס: אתה צריך לסמוך עלינו.

<הדס פרבר: תזדרזו עם רואה החשבון.

<מירב ישראלי: אתם ממנים.

<אביעד נימקובסקי: יש שלושים יום שניתן לקבל כל התחייבות.

<הדס פרבר: אז תעשו את זה לפני כן.

יעקב מרגי: תודה, שמענו את ההערה.

יעקב מרגי: תסגרו אחר כך.

יעקב מרגי: בינתיים זה הנוסח שהוכרע.

<מירב ישראלי: לצורך זה צריך למנות את המועצה כדי שהם יוכלו כבר לפעול בשם התאגיד למרות שהוא עוד לא קם.

<מירב ישראלי: אמרנו שזה יהיה חודש לפני יום התחילה.

<מירב ישראלי: אני עדיין שואלת האם חודש זה מספיק.

<מירב ישראלי: יכול להיות שחודש זה לא מספיק.

<גיא אטיאס: את רוצה חודשיים?

<מירב ישראלי: אתם תגידו.

<גיא אטיאס: אנחנו חושבים שחודש זה מספיק.

<מירב ישראלי: השאלה היא כמה אתם צריכים כדי למנות ושייתנו להם כמה שיותר זמן.

<יוסי שרעבי: מה אכפת לך שזה יהיה יותר זמן?

<גיא אטיאס: אין לי בעיה.

<מירב ישראלי: קחו את המינימום שאתם צריכים למינוי כי כדאי שיהיה זמן לפעול.

<לימור תוסייה כהן: את צודקת במה שאת אומרת אבל מגבלת שלושים הימים היא מועד סופי שבו הם חייבים למנות.

<לימור תוסייה כהן: הם יוכלו למנות גם הרבה לפני כן כדי לדעת.

<מירב ישראלי: אז אני מציעה שאם יש - -

<הדס פרבר: מירב, אני לא רציתי לתת זמן.

<הדס פרבר: אני רוצה שמישהו יתחיל לעשות את זה כמה שיותר מהר.

<מירב ישראלי: אבל נתת זמן.

יעקב מרגי: נתת עד חודש לפני.

יעקב מרגי: נתת את המקסימום.

<מירב ישראלי: זה מה שאני אומרת.

<מירב ישראלי: זה לא יהיה זמן מספיק.

<מירב ישראלי: בחודש הם לא יעבירו את כל הדברים המשפטיים.

<מירב ישראלי: זה מסובך.

<מירב ישראלי: איך אתם יכולים להספיק בחודש?

<הדס פרבר: צריך להתארגן.

<מירב ישראלי: זה לא יקרה.

יעקב מרגי: זה הנוסח.

יעקב מרגי: אם תחליטו אחרת נאפשר להם.

<מירב ישראלי: לדעתי, זה לא מספיק זמן.

<מירב ישראלי: אמרנו שזה מיום התחילה, לא יום הפרסום.

<לימור תוסייה כהן: ביום התחילה עוברים כל הנכסים וגם העובדים.

<מירב ישראלי: וגם העובדים, נכון?

<מירב ישראלי: זה מה שהוחלט.

<מירב ישראלי: אז פה זה יהיה מיום התחילה ולא מיום פרסום הודעה.

<מירב ישראלי: על אפשרות הארכה אני מציעה שנדבר על זה אחרי שנקבע את כל התאריכים, ונראה לאיזה תאריכים צריך.

יעקב מרגי: טעון דיון?

<מירב ישראלי: אני צריכה לדבר איתם על זה.

יעקב מרגי: ואחר כך טעון דיון?

יעקב מרגי: לא יהיו שום דיונים.

<מירב ישראלי: אני אקריא את זה.

<גיא אטיאס: אנחנו מדברים רק על עובדים חדשים.

<יאיר אברהם אלגאוי: אני אומר, יש חוק מתן הודעה לעובד בדבר תנאי עבודה ושכר מ-2002.

<יאיר אברהם אלגאוי: למה רואה חשבון צריך לאשר את זה?

<יאיר אברהם אלגאוי: שתבוא הנהלת העמותה- -

<גיא אטיאס: פסיקה חדשה, יאיר.

<לימור תוסייה כהן: פסיקה חדשה בתקופת המעבר.

יעקב מרגי: יאיר, אתה משפטן.

יעקב מרגי: אתה נמצא בסעיף של הוראות המעבר.

יעקב מרגי: בתקופת המעבר יש התייחסות מיוחדת לעובד חדש.

יעקב מרגי: מה זה נוגע לך?

יעקב מרגי: מה הקשר פה?

יעקב מרגי: מה כתוב פה?

<יאיר אברהם אלגאוי: אנחנו מנהלים משא ומתן קיבוצי.

<יאיר אברהם אלגאוי: הוועדה מתנהלת בפני יושב-ראש הוועדה מאוקטובר.

<יאיר אברהם אלגאוי: אנחנו היום בפברואר ותראה את גרירת הרגליים.

<יאיר אברהם אלגאוי: אף אחד לא מסכם אתנו את כל ההסכמות שאנחנו מגיעים אליהן, ואנחנו לא מקבלים ניירות ולא כלום.

<יאיר אברהם אלגאוי: אם אני אגיע איתם להסכמות על ברירות מחדל או על פעימות שכר, ויקבלו עובד במהלך תהליך הפירוק, והוא יהיה זכאי לפעימת שכר, למה שיקבלו אותו בשכר מינימום?

יעקב מרגי: אני שואל אותך שאלה.

יעקב מרגי: אני לא רוצה להתעצבן.

יעקב מרגי: הכעס שלי על הצד - - - של משרד התרבות יותר גדול משלך.

יעקב מרגי: אז בוא תקשיב: סעיף ברור – לא יהיה אדם לעובד עמותה, אלא אם כן אישר רואה חשבון מראש ובכתב את העסקתו ותנאי העסקתו.

יעקב מרגי: כרגע בהוראת המעבר יש עמותה של רואי חשבון.

יעקב מרגי: אתה רוצה להעסיק עובד לצורך כלשהו.

יעקב מרגי: ודאי שצריך אישור.

יעקב מרגי: החוק מחייב את רואה החשבון לאשר העסקת עובד כדי שלא תהיה הפקרות מסוימת בתקופת המעבר שאחר כך נצטרך להנציח אותה.

יעקב מרגי: מה זה נוגע כרגע?

יעקב מרגי: כרגע אתה רוצה לבנות אפילו את רצח ארלוזורוב.

יעקב מרגי: אני לא מבין.

יעקב מרגי: "על אף האמור בכל דין עובד העמותה שעבר להיות עובד המכון - -

<אבי פרידמן: אני שואל, למה?

<אבי פרידמן: יש לנו הסכמים - -

יעקב מרגי: תסלחו לי שאני מחליף אתכם.

יעקב מרגי: יש הביטוי "אי אפשר להחזיק בחבל משני קצותיו"?

יעקב מרגי: מצד אחד אתה הולך להסכם איתם.

יעקב מרגי: הם הולכים לקחת אותך עם כל הגיבנת שלך.

יעקב מרגי: הם לוקחים אותך עם כל העובדים, מצלמים מצב, אפילו משפרים קצת ונותנים תוספות.

<קריאה: זה לא גיבנת, זה כסף.

יעקב מרגי: בסדר, סליחה על הביטוי "גיבנת".

יעקב מרגי: אני עכשיו בראש שלו, מה אכפת לך?

יעקב מרגי: לא בראש שלו.

<קריאה: גם הוא חושב שזה כתר.

<קריאה: זה יהיה גיבנת על כתר - - -

יעקב מרגי: - - לוקח את כל מצבת העובדים – כשמעבירים עובדים במכירה או בהעברת אחריות נותנים פיצוי כשאומרים לך שזה החלפת מעביד.

יעקב מרגי: לוקח אותך, מסדיר הכול, מסדיר את זה במעמד של עובדי מדינה, נותן 2 נקודה- -

<גיא אטיאס: 12 נקודה.

יעקב מרגי: אתה רואה אי אפשר לגנוב אותם בעשירית האחוז.

יעקב מרגי: עכשיו אתה רוצה להכניס?

יעקב מרגי: תחליט – או זה או זה.

יעקב מרגי: תחליט.

יעקב מרגי: אני לא רוצה להיות במקומכם.

יעקב מרגי: תחליט או זה או זה.

יעקב מרגי: תקבל פיצויים מוגדלים.

יעקב מרגי: אל תחייב אותם.

יעקב מרגי: תיתן לי אוקיי ללכת למשא ומתן כזה?

<אבי פרידמן: את המשא ומתן אני משאיר למשא ומתן.

<לימור תוסייה כהן: אנחנו עוד לא קיבלנו - - - ממה שאמרת.

יעקב מרגי: הבנתי.

יעקב מרגי: אתה מבין מה שאני אומר לך?

יעקב מרגי: אי אפשר לאחוז את החבל משני קצותיו – זה הרציונל של הסעיף.

יעקב מרגי: אלא אם לא עניתי לכם, תענו לו.

<מירב ישראלי: יש משהו בהסכם הקיבוצי שעשוי לסתור את הסעיף הזה?

<אבי פרידמן: ההסכם הקיבוצי קובע שהמעבר מקובל.

<מירב ישראלי: אבל אם אתה קורא את סעיף 29 לחוק יסוד התקציב יש דברים שיש לך בעיה איתם במקביל?

יעקב מרגי: אני ב-(2).

יעקב מרגי: למה קפצת ל-(3)?

יעקב מרגי: "לא יהיה זכאי להטבות פרישה כלשהן בשל המעבר".

<מירב ישראלי: זה מקובל.

יעקב מרגי: מה שעניתי מקובל?

<אבי פרידמן: מקובל.

<מירב ישראלי: זאת המשכיות.

<מירב ישראלי: זה בעצם כאילו אותו - -

יעקב מרגי: סעיף (3).

יעקב מרגי: מה השאלה?

יעקב מרגי: איפה שכתוב "עובד" תעבור בדקדקנות.

<יאיר אברהם אלגאוי: לגבי סעיף (3) אנחנו רוצים להבהיר שיש הסכם קיבוצי במכון.

<יאיר אברהם אלגאוי: אנחנו מבקשים שמשרד האוצר יכיר ויבין שיש הסכם קיבוצי.

<יאיר אברהם אלגאוי: תגידו בפיכם.

יעקב מרגי: "ובלבד שאושרו לפי הוראות סעיף 29 לחוק יסודות התקציב".

יעקב מרגי: אני שואל שאלה שהם היו צריכים לשאול אותה.

יעקב מרגי: אני אשאל אותך, ואני אומר לך שבמצב הנוכחי המכון העסיק עובד לא לפי סעיף 29 לחוק יסודות התקציב בחריגות שכר.

יעקב מרגי: מופיע אפילו בדוח הצבעוני השנתי.

<גיא אטיאס: זה הסעיף.

יעקב מרגי: אז אמרתי לך שעכשיו אני איתו, לא איתך.

<מירב ישראלי: השאלה האם ההסכם הקיבוצי יכול לסתור את זה.

יעקב מרגי: אני לא יודע אם יש מצבים כאלה – שלא תבינו אותי לא נכון.

יעקב מרגי: הסעיף הזה בא לשריין.

יעקב מרגי: הוא אומר לך, מצד אחד אתה אומר לי, אני עושה העתקה מוחלטת, אבל אתה מכניס לפה עז.

<מירב ישראלי: זה עושה לך בעיה הסעיף הזה?

יעקב מרגי: זה עושה להם בעיה.

<מירב ישראלי: אני שואל אותו במשא ומתן.

<אבי פרידמן: המשא ומתן מדבר על הסדרה של תנאי השכר של העובדים במכון.

<אבי פרידמן: הוא אומר מה יהיו תנאי השכר החוקיים במכון.

<אבי פרידמן: כרגע מבחינת המשאבים של האגף עוד לא בוצעה ביקורת שכר מקיפה במכון, ולכן יכולות להיות חריגות שכר במכון.

<אבי פרידמן: אם יש חריגות שכר - -

יעקב מרגי: אז אתה בא לא בתום לב.

יעקב מרגי: אתה יודע למה?

<אבי פרידמן: למה?

יעקב מרגי: כי בסעיפים הקודמים היית צריך לומר את זה.

יעקב מרגי: אתה אמרת בסעיפים הקודמים "סעיף כולל" שאומר שכל העובדים עוברים למכון.

יעקב מרגי: עכשיו אתה מכניס לי עז ומשאיר אותם חשופים?

<אבי פרידמן: כבוד היושב-ראש, אנחנו דיברנו על זה לכל אורך המשא ומתן ולכל אורך המשא ומתן אנחנו באנו ואמרנו שלא נעשתה ביקורת שכר, ושהן לא חלק מהמשחק פה.

יעקב מרגי: יש לי יצר הרע לומר לך שהצבעה תהיה כשיהיה מסמך חתום ביניכם.

<גיא אטיאס: לא.

<קריאה: אי אפשר.

יעקב מרגי: אי אפשר?

יעקב מרגי: דברו ברור.

<גיא אטיאס: אמרנו ברור לכל אורך המשא ומתן, כבוד היושב-ראש.

<יוסי שרעבי: האמירה הזאת לא מוכרת להם?

<גיא אטיאס: מאוד מוכרת.

<גיא אטיאס: שההסתדרות תגיד שהם לא מכירים את האמירה הזאת.

<גיא אטיאס: אני מאוד אשמח לשמוע את זה.

יעקב מרגי: בבקשה, גיא, נאמר לכם בצורה מפורשת.

<גיא אטיאס: קיבלתם.

<יאיר אברהם אלגאוי: - - גם אתמול - ישבנו איתם ארבע שעות, וביקשנו הסכם עקרונות.

<יאיר אברהם אלגאוי: לא שמים לנו נייר על השולחן.

<יאיר אברהם אלגאוי: כשהמכון היה גוף נתמך הוא היה תחת ביקורת – אף אחד לא מנע מהם לעשות ביקורת.

<יאיר אברהם אלגאוי: היום מבקשים לחפש ולבקש את ראש העובדים – לא מוכנים לתת להם.

<יאיר אברהם אלגאוי: קיבלתם מכון לאומי – תכירו שיש הסכם קיבוצי - -

יעקב מרגי: תוך שנייה אימצת את מה שאמרתי לך על הסעיף הקודם.

יעקב מרגי: כל הכבוד, יאיר.

יעקב מרגי: לפני שלושה דיונים דיברנו וסיכמנו שהעקרונות של המשא ומתן מקובלים עליהם ועליכם.

יעקב מרגי: נכון?

יעקב מרגי: מה מנע מכם לגמור את זה?

<אבי פרידמן: בשביל משא ומתן קיבוצי צריך הרבה גורמים.

<אבי פרידמן: אנחנו כבר העברנו הסכם קיבוצי ביום ראשון אחרי ההערות שלנו.

<אבי פרידמן: ביקשנו לקבל הערות על ההסכם הקיבוצי בהתאם להסכמות.

<אבי פרידמן: עד לשעה זאת לא קיבלנו הערות על ההסכם הקיבוצי.

<אבי פרידמן: אנחנו חושבים - -

<יאיר אברהם אלגאוי: לא נכון.

<יאיר אברהם אלגאוי: העברתם טיוטה ביום ראשון.

<יאיר אברהם אלגאוי: אתמול באנו במיוחד עם יועצת משפטית כדי לנהל איתכם את השיח ולגמור איתכם.

<יאיר אברהם אלגאוי: אמרתם שהיועצת המשפטית שלנו מאור לא פנויה לכך.

<יאיר אברהם אלגאוי: לא הבאתם אותה.

<יאיר אברהם אלגאוי: היינו איתכם שעות.

יעקב מרגי: תקשיבו - -

<יאיר אברהם אלגאוי: מאוקטובר אנחנו יושבים אתכם - -

יעקב מרגי: יאיר, סיכמתי.

יעקב מרגי: מה לעשות – ביבי לא יודע להיות גננת, ואני אוהב להיות גננת.

יעקב מרגי: הנה, אני אומר לכם: עד למועד הדיון הבא של ההצבעות שאני לא יודע מתי הוא, אני מבקש את כל השאלות שלכם בכתב – נייר עמדה מסודר של משרד האוצר לגבי הסט.

יעקב מרגי: אם לא, אני לא מביא את זה.

יעקב מרגי: אני מבקש נייר עמדה מפורש מה הולך להיות בהסכם.

יעקב מרגי: הכוונה היא לקווי יסוד.

<גיא אטיאס: קווי היסוד כבר סגורים.

<קריאות: - - -

יעקב מרגי: עשיתם את העבודה שלכם כל כך טוב שיש לכם עזות מצח?

יעקב מרגי: אל תתפרצו לפחות.

יעקב מרגי: עד לדיון הבא אני רוצה את כל השאלות שלכם בכתב; אני מבקש נייר עמדה - -

<אבי פרידמן: כבוד היושב-ראש, יש לנו כבר הסכם קיבוצי לפי ההסכמות.

יעקב מרגי: אני מבקש לקבל מה ששלחת להם.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: הישיבה נעולה.