ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 325, 2017-01-24 13:00

אורי מקלב: צהריים טובים.

אורי מקלב: אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

אורי מקלב: אני ממלא המקום של היושב-ראש הקבוע.

אורי מקלב: ביקשתי ממנו למלא את מקומו בניהול הישיבה של ועדת החוקה, חוק ומשפט.

אורי מקלב: היום 24.1.2017, כ"ו בטבת התשע"ז.

אורי מקלב: הנושא שלנו: תקנות מרשם האוכלוסין (תעודה אלקטרונית לאימות) (תיקון), התשע"ו-2016.

אורי מקלב: מי מציג את הבקשה שלכם?

אורי מקלב: אתם מבקשים שינוי בתקנון?

<עירית ויסבלום: כן.

אורי מקלב: בבקשה.

אורי מקלב: אני מתנצל שלא ראינו את החומר קודם.

אורי מקלב: ברשותכם, כמה שאפשר, לפי היכולת שלנו להבין את הדברים שלכם בפעם הראשונה, להציג בפנינו את הבקשה שלכם.

<עירית ויסבלום: מדובר בתקנות של שר הפנים ושר המשפטים.

<עירית ויסבלום: התיקון נובע מתהליך שעשינו ברשות האוכלוסין.

<עירית ויסבלום: עכשיו יצאנו לדרך.

<עירית ויסבלום: בימים אלו אנחנו עושים פיילוט.

<עירית ויסבלום: כשאני אומרת פיילוט, אולי חושבים על הדיון הקודם.

<עירית ויסבלום: אנחנו עושים פיילוט בנושא של שיטת המסירה.

<עירית ויסבלום: הרעיון בו הוא משהו שהוא משמעותי מאוד עבור התושבים, משפר את השירות, וכתוצאה מכך, גם מווסת את הלחצים בלשכות.

<עירית ויסבלום: מדובר בכך שאדם שביקש תעודת זהות ביומטרית, עד היום הוא היה צריך להגיע ללשכה פעם שנייה, אחרי שהיא הונפקה, והיא מחכה לו בלשכה.

<עירית ויסבלום: בשונה מהתעודות הישנות, שמונפקות במקום, לתעודת זהות ביומטרית לוקח זמן להגיע ללשכה.

<עירית ויסבלום: התושב צריך להגיע שוב ולעבור איזשהו הליך זיהוי מול עובד הלשכה.

<עירית ויסבלום: המנכ"ל החליט שצריך לשנות את השיטה.

<עירית ויסבלום: עשרות אלפי תעודות זהות נשארו בלשכות כי אנשים מתמהמהים להגיע מהסיבות של בזבוז עוד יום, למצוא חנייה, לעמוד בתור, לעמוד מול פקיד – רק כדי לקחת את התעודה.

<עירית ויסבלום: ולכן התקבלה ההחלטה.

<עירית ויסבלום: יצאנו לדרך אחרי עבודת מטה מאוד - - -

אורי מקלב: חסר לי משהו.

אורי מקלב: בשלב הזה, כשהוא מגיע בפעם השנייה ללשכה כדי לקבל תעודת זהות, מה נעשה על-ידי הפקיד חוץ מזיהוי?

אורי מקלב: משהו נעשה בתוך השבב?

אורי מקלב: אני מבין שזאת הנקודה המרכזית.

אורי מקלב: את זה הבנתי כשקראתי תוך כדי שדיברת.

<עירית ויסבלום: כן, זה התיקון הראשון.

<עירית ויסבלום: בנושא של האקטיבציה, יוגב יוכל לענות על שאלות.

אורי מקלב: בעיקרון, את רוצה לאפשר לשלוח את זה בדואר, ובשביל זה אתם צריכים אישור כאן.

<יוגב שמני: מה שמתבצע כשהתושב מגיע חזרה ללשכה, מעבר לתהליך שמאמתים שאכן הוא הבן אדם הנכון, יש תהליך - - -

אורי מקלב: דרך אגב, איך אתם מאמתים את זה?

אורי מקלב: הרי הוא מגיע בלי תעודת זהות, בהנחה שאין לו, בפעם הראשונה.

<יוגב שמני: השוואה של טביעת אצבע מול הכרטיס.

<יוגב שמני: זה מה שקרה עד היום.

<יוגב שמני: זו הגדרה בנוהל, לא רשום בחוק שככה צריך לפעול, זה חלק מנהלי העבודה ברשות.

<קריאה: הוא מביא את התעודה הישנה.

<יוגב שמני: כמובן, אם - - -

אורי מקלב: אני יודע שאין לו.

<יוגב שמני: האימות הכי טוב, מן הסתם, הוא מול הכרטיס.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: עכשיו איך השליח יאמת?

<יוגב שמני: עוד שנייה אני אגע בשליח, אבל רק מה שמתבצע נכון להיום – אחרי שאנחנו מאמתים, יש תהליך, איזשהו קשר בינינו לבין הגורם המאשר בממשל זמין.

<יוגב שמני: יש איזושהי פנייה – המערכת פונה, מקבלים תעודה דיגיטלית וכותבים אותה על גבי השבב.

<יוגב שמני: זאת תעודה לאימות, ואז זה מאפשר לאזרח שיש לו את התעודה לבצע אימות מרחוק בצורה חזקה.

<יוגב שמני: כמו כרטיס אשראי – יש לי כרטיס, יש לי PINcode, סיסמה אישית שלי.

<יוגב שמני: אני מכניס את הכרטיס, מקיש את ה-PINcode, ואז אני יכול להזדהות בצורה חזקה.

<יוגב שמני: ככה זה מתבצע היום.

<יוגב שמני: מה שאנחנו משנים – כיוון שאנחנו לא רוצים לראות את האזרח פעם שנייה בלשכה, ואנחנו שולחים אליו את התעודה ישירות לביתו - - -

אורי מקלב: במקום פתיחה של הקוד הזה, שהפקיד עושה את זה בפעם השנייה, אתם רוצים שזה יתבצע כבר בזמן - - -

<יוגב שמני: הוספנו שלב בתהליך הפרסונליזציה במפעל הייצור, ב"פתקית", בקיסריה.

<יוגב שמני: המערכת פונה ישירות לממשל זמין, מביאים את התעודה, כותבים אותה ישירות על גבי השבב, ואחר כך מכניסים את התעודה למצב של השהייה, היא לא פעילה.

<יוגב שמני: כלומר, אם מישהו ירצה לבצע איזשהו שירות מרחוק, הוא לא יכול.

<יוגב שמני: ואז יש תהליך שהתעודה נשלחת באמצעות חברת הדואר לאזרח, עם שליח.

<יוגב שמני: יצאנו למכרז – לא בדואר רגיל, זה דואר עם אימות מסירה.

<יוגב שמני: כשהאזרח מגיע ללשכה בפעם הראשונה, שזו הפעם היחידה שאנחנו רואים אותו, הוא מקבל את הסיסמאות שלו במקום.

<יוגב שמני: כלומר, להבדיל מהיום, הוא יוצא עם סיסמאות ביד ועם קוד מסירה.

<יוגב שמני: ואז כשהתעודה מגיעה אליו הביתה, השליח בא עם מסופון, או בסניף הדואר, והוא שואל אותו מה הקוד שלך?

<יוגב שמני: הוא צריך להקיש את הקוד, ואז חוזר איזשהו - - - למערכת שלנו שאכן התעודה נמסרה.

<יוגב שמני: לאחר מכן, אחרי שאנחנו יודעים שהתעודה נמסרה לאזרח, אנחנו שולחים עוד הודעה מתוך המערכות שלנו, והוא צריך להשיב שהוא קיבל את התעודה.

<יוגב שמני: 1 – קיבל, 0 – לא קיבל.

<יוגב שמני: זה המנגנון השני שאכן התעודה נמסרה לידיים הנכונות.

<יוגב שמני: לאחר מכן אנחנו פונים שוב לממשל זמין ואומרים אפשר לשים את התעודה הזו במצב פעיל.

אורי מקלב: אמרת שהוא מקבל קוד.

אורי מקלב: מה עוד הוא מקבל?

<יוגב שמני: הוא מקבל את הסיסמה האישית שלו ודף הסבר.

<יוגב שמני: במקרה הבאתי את זה איתי.

אורי מקלב: הוא מקבל דף הסבר וסיסמה.

אורי מקלב: את הסיסמה הזאת, אחרי שהוא מקבל את תעודת הזהות - - -

<ברוך דדון: שתי סיסמאות וקוד.

<ברוך דדון: הסיסמאות האלה משמשות אותו כדי שהוא יוכל אחר-כך לפתוח ולהיכנס.

אורי מקלב: זאת השאלה.

אורי מקלב: הסיסמה שמלווה אותו לאורך הזמן.

<יוגב שמני: כבר שהוא יוצא מהלשכה, הוא מקבל את הדף הזה.

<יוגב שמני: הדף הזה מכיל סיסמאות, כמו כרטיסי אשראי, אגב, אנחנו לא ממציאים פה משהו חדש.

<יוגב שמני: ברגע שאני פותח, אני יכול לראות את הקוד האישי שלי.

<יוגב שמני: למטה יש לי קוד מסירה, שהוא שלי, קיבלתי אותו במעמד הבקשה.

<יוגב שמני: כשהתעודה מגיעה, הדוור שואל אותי מה קוד המסירה?

<יוגב שמני: אני אומר לו 0151.

אורי מקלב: רגע, קוד המסירה כבר לא רלוונטי?

<יוגב שמני: הוא לא רלוונטי.

<יוגב שמני: לא, פעם אחת, רק לצורך מסירה.

אורי מקלב: אבל נשאר לו הקוד שהוא קיבל, הסיסמה.

<יוגב שמני: הקוד האישי שלו.

אורי מקלב: האישי.

אורי מקלב: מה הוא יוכל לעשות עם זה בעתיד?

<יוגב שמני: שימושים מרחוק.

<יוגב שמני: לדוגמה, אם באים היום לעמדות השירות של רשות האוכלוסין – יש 27 עמדות שירות כאלה – הוא יכול להכניס את תעודת הזהות, להקיש את ה-PINcode, וזה מנפיק ספח במקום.

<יוגב שמני: לדוגמה.

<יוגב שמני: לא צריך להיכנס ללשכה.

<יוגב שמני: שינוי מען.

<יוגב שמני: אני מקווה שיהיו שירותים נוספים בעתיד.

אורי מקלב: אתם מבקשים עכשיו לעשות את התהליך הזה.

<יוגב שמני: אגב, התעודה מגיעה ככה לאזרח.

<יוגב שמני: הוספנו תהליך, כמו שאמרתי, שעוטפים את התעודה – ככה נראה הנייר.

<יוגב שמני: שוב, כמו כרטיסי אשראי, אנחנו לא ממציאים פה משהו חדש.

<יוגב שמני: אבל מבחינתנו, זה דבר חשוב מאוד.

אורי מקלב: בסך הכול הייתה לכם בעיה, את הפרוצדורה הזאת, לפתוח את זה לפני שהאזרח מקבל את זה ביד.

אורי מקלב: עשיתם תהליך שהוא נמצא כבר בתוכו, ואז הוא ממוכן, ואת הפתיחה הוא מקבל בדואר.

אורי מקלב: היום אנשי הבנקים גם משתמשים - - - אתה מקבל סיסמה, אתה צריך לטלפן.

אורי מקלב: אתה מטלפן, הם מזהים אותך.

<יוגב שמני: לכן אמרתי, אנחנו לא המצאנו משהו חדש.

אורי מקלב: אמרת לגבי הקוד הזה בנייר, הוא מוצפן?

<יוגב שמני: אנחנו הוספנו משהו.

אורי מקלב: מי מבקש עוד להתייחס לעניין הזה?

אורי מקלב: בבקשה.

<דורון שקמוני: דורון שקמוני.

<דורון שקמוני: במקרה הייתי יועץ של ממשל זמין לצורך התעודה לאימות, ולכן הדיון הזה עניין אותי.

<דורון שקמוני: שאלה אחת אליך, מה קורה כאשר האזרח איבד – אין לו כרגע לספק את אותו קוד אישור קבלה?

<דורון שקמוני: מה התהליך שקורה מרגע זה?

<יוגב שמני: יש מצב, עוד לפני – לא אמרתי אותו קודם – יכול להיות אזרח שמסיבה כלשהי חסר בית ואין לו איך לקבל את התעודה, אז הוא יגיד שהוא רוצה לקבל את התעודה בלשכה.

<יוגב שמני: הוא יכול לבוא ללשכה ולקבל אותה.

<יוגב שמני: השאיפה שזה יקרה פחות.

אורי מקלב: הוא שאל במקרה שהקוד נעלם.

אורי מקלב: אישור מסירה.

<יוגב שמני: זה מצב אחד.

<יוגב שמני: לכן גם במקרה כזה יש 21 יום, למיטב זיכרוני, שהגדרנו, שאם הדואר לא מצליח למסור את התעודה, היא חוזרת ללשכה, ואז האזרח יצטרך לבוא לעשות את האימות מול התעודה, לראות שאכן התעודה היא שלו.

אורי מקלב: עדיין, הוא שואל אותך עוד שאלה.

<יוגב שמני: כלומר, היא תחזור ללשכת האם.

<יוגב שמני: זה גם מופיע במעטפה – מה קורה במצב של אי-מסירה.

אורי מקלב: השאלה שהוא שאל הוא שאלה אחרת.

<יוגב שמני: בכל מקרה, אנחנו שולחים את הקוד גם באס-אם-אס.

<יוגב שמני: בתהליך הבקשה אנחנו עושים אימות שאכן יש לו - - -

<דורון שקמוני: זו השאלה הבאה שלי, אס-אם-אס לאן?

<יוגב שמני: לטלפון הנייד שלו, וגם מסרון קולי.

<יוגב שמני: תלוי באוכלוסייה.

<דורון שקמוני: איך אתה מקיש את הטלפון הנייד שלו?

<יוגב שמני: בתהליך הבקשה שואלים אותו מה המספר שלו.

<יוגב שמני: הוא מקבל הודעה תוך כדי התהליך - - -

<דורון שקמוני: התהליך לא יתקיים בהיעדר טלפון נייד?

<יוגב שמני: אם אין לו טלפון נייד, יש לו טלפון קווי לרוב.

<יוגב שמני: אם לא, אין דרך לאמת, הוא לא יקבל, רק בלשכה.

<יוגב שמני: לא נתקלנו, אגב.

אורי מקלב: אתה מעלה כאן

אורי מקלב: דבר מאוד - - -

<דורון שקמוני: אם אין טלפון נייד, או שהוא לא מעוניין למסור לך טלפון נייד, התהליך של המסירה הזאת לא מתקיים.

<יוגב שמני: אין לי דרך לאמת אותו.

אורי מקלב: לא מתקיים?

<יוגב שמני: אין דרך לאמת אותו.

<יוגב שמני: שוב, יש לנו שתי אופציות.

<יוגב שמני: אופציה אחת, באס-אם-אס רגיל.

<יוגב שמני: אופציה שנייה - - -

אורי מקלב: רק לידיעתך, יש עשרות אלפים – הרבה יותר מעשרות אלפים – אנשים שיש להם פלאפון, בלי שיש להם אפשרות להעביר אס-אם-אסים.

<יוגב שמני: זה בדיוק מה שאמרתי.

<יוגב שמני: יש לנו שתי אופציות.

<יוגב שמני: לאוכלוסייה הזאת יש לנו מסרון קולי.

<יוגב שמני: מסרון קולי הם מקבלים, בדקנו את זה.

<יוגב שמני: מגיע מסרון קולי או לטלפון קווי בבית, או לטלפון הנייד.

<יוגב שמני: הודעה קולית.

<דורון שקמוני: אז אני מקבל ממך הודעה קולית.

<יוגב שמני: הודעה קולית – לחץ 1 או 0.

אורי מקלב: ואז מה?

<יוגב שמני: אותו דבר, כמו - - -

<דורון שקמוני: לטלפון הקווי שבבית.

<יוגב שמני: או פה.

<יוגב שמני: אותו דבר.

<יוגב שמני: טלפון כשר יקבל - - -

<דורון שקמוני: אני מדבר על הטלפון הקווי.

<דורון שקמוני: בטלפון הקווי אני מקבל את הזה, ולחץ 1.

<יוגב שמני: כן.

<דורון שקמוני: כל מי שמרים את הטלפון.

<יוגב שמני: לא, זה בשלב השני.

<יוגב שמני: לא.

<יוגב שמני: דקה.

<יוגב שמני: השלב הראשון, שוב, האזרח - - -

<דורון שקמוני: אני מבין לחלוטין.

<דורון שקמוני: אני מדבר על השלב של האימות.

<יוגב שמני: זה מנגנון נוסף כדי לאמת שהתעודה הגיעה.

<דורון שקמוני: אני מבין.

<דורון שקמוני: אני לא מחפש אותך, אני רוצה שהדברים יהיו ברורים.

<ברוך דדון: אם התעודה בחזקתו, כנראה שהיה לו את הדף, היה לו הקוד, היו לו כל התהליכים.

<ברוך דדון: בלי ארבעת הדברים האלה, התעודה לא אצלו.

<דורון שקמוני: יש טלפון שמצלצל ואומרים לו לחץ 1, אז מישהו ילחץ 1.

<דורון שקמוני: זה יכול להיות הילד, זו יכולה להיות הסבתא, זה יכול להיות - - -

<נירה לאמעי-רכלבסקי: הילד גם יכול לפתוח את הדלת.

<יוגב שמני: יש נהלים ברורים מי יכול לקבל את התעודה, עם ייפוי כוח.

אורי מקלב: אני רוצה להבין עוד פעם את החלק הזה.

אורי מקלב: מדוע אתם צריכים – נתת לו קוד כשהוא בא להנפיק את תעודת הזהות, קוד מסירה.

אורי מקלב: בא השליח, והוא אומר לו את הקוד.

אורי מקלב: הוא מאמת את זה דרך הקוד, אז למה צריך עוד משהו, עוד שלב?

אורי מקלב: אולי הוא מחזיק קוד של מישהו אחר?

<יוגב שמני: שבטעות התעודה הזאת הגיעה לידיים הלא נכונות.

אורי מקלב: איך הוא הגיע אליו?

אורי מקלב: איך אותו שליח מגיע אליו?

אורי מקלב: השליח הזה לפני זה מוודא שהוא בבית, הוא מתאם אתו זמן?

<יוגב שמני: הוא אמור לתאם אתו, אבל אם הוא לא מצליח להגיע אליו בזמן, הוא ישים את זה בסניף הדואר בסמוך למקום מגוריו של אותו תושב.

<יוגב שמני: הוא צריך לבוא לאותו סניף דואר – אגב, זה תלוי, כל עיר מתנהלת אחרת בהקשר הזה.

<יוגב שמני: הוא יבוא לשם, ואותו תהליך בדיוק יתבצע מול פקיד של הדואר, כלומר, תהליך הרישום של אותו קוד מסירה.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: זה יהפוך להיות דואר רשום שאתה בא לקחת אותו?

<יוגב שמני: דואר רשום עם אישור מסירה.

<יוגב שמני: הם חייבים לקבל אישור מסירה שאכן התעודה הגיעה לאזרח הנכון.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: ואז הפקיד של הדואר יצטרך לבדוק את הקוד?

<יוגב שמני: רק את קוד המסירה, בוודאי.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: אתם התחלתם כבר את השליחים?

<נירה לאמעי-רכלבסקי: זה כבר מתחיל לרוץ?

<יוגב שמני: התחלנו עם זה.

<יוגב שמני: התחלנו עם עשרה אנשים, מה שנקרא, "אנשי שלומנו".

<יוגב שמני: אנשים ששלחנו מהלשכות כדי שנוכל להציק להם על כל התהליך.

<יוגב שמני: בינתיים כשמונה מהם כבר סיימו את התהליך.

<יוגב שמני: זה עובד יפה.

<יוגב שמני: ביום רביעי כבר מתחילים - - -

אורי מקלב: אם לאדם אין טלפון והוא הגיע לסניף הדואר, מה הוא עושה אז?

אורי מקלב: איך הוא מאמת?

<יוגב שמני: אם אין לו טלפון, הוא לא יכול לאמת.

אורי מקלב: הוא בא לקחת את תעודת הזהות שלו.

אורי מקלב: הוא בא לסניף הדואר.

אורי מקלב: לא באתם אליו הביתה - - -

<יוגב שמני: אם הוא יבוא בלי, הוא לא יקבל.

<יוגב שמני: הדואר הונחה שהוא לא מוסר את התעודה עד שהוא לא אישר את קוד המסירה.

<יוגב שמני: הוא לא יכול.

אורי מקלב: איך הוא מאשר את קוד המסירה?

<ברוך דדון: מה שאתה מתכוון אדוני, זה שהוא מסר את הקוד - - -

אורי מקלב: הוא מסר את הקוד, אבל לו טלפון.

<ברוך דדון: כרגע אין לו טלפון.

<ברוך דדון: אז יש לנו את האפשרות לצלצל אליו כשהוא יהיה בבית.

<ברוך דדון: הוא לא יכול ליזום את השיחה.

<יוגב שמני: סליחה, נכון, שכחתי נקודה חשובה.

<יוגב שמני: אותם אנשים שלא הצלחנו לתפוס אותם, לא הגיבו לאס-אם-אס – מוקד השירות של מרכז המידע שלנו יוצר קשר, ועד שהוא לא יתפוס אותו – אנחנו הגדרנו כמה פעמים לנסות לתפוס את אותו אזרח, לאמת שהוא אכן קיבל את התעודה, ורק אז לפי הודעה.

<יוגב שמני: זה המנגנון השלישי.

אורי מקלב: במקרה הראשון, האלטרנטיבה הראשונה – הוא ביקש להגיע לסניף הדואר.

אורי מקלב: הוא לא ניסה, לא שום דבר.

אורי מקלב: שאלו אותו לאיפה להביא לך את תעודת הזהות הביומטרית – או מה שנעשה היום.

אורי מקלב: לא לסניף הדואר, למשרד הפנים.

אורי מקלב: ואין לו טלפון, מה אתם עושים אתו?

אורי מקלב: אין לו טלפון בכלל.

אורי מקלב: הוא בא בלי טלפון, יש לו רק קוד מסירה.

<יוגב שמני: אם אין דרך לאמת - - -

אורי מקלב: מה אתם עושים היום, כשבאים היום אנשים?

<יוגב שמני: שיחזור ללשכה, אמרתי.

אורי מקלב: הוא בא ללשכה, ואז מה אתם עושים?

<יוגב שמני: אימות של אדם מול התעודה.

אורי מקלב: של טביעת אצבע.

אורי מקלב: ובסניף הדואר אתם לא עושים את זה?

אורי מקלב: אז רק מה?

<יוגב שמני: לא, אין גישה - - -

אורי מקלב: אז מה אתם עושים?

<יוגב שמני: אמרתי, עוד פעם, כשהוא מגיע לסניף הדואר - - -

אורי מקלב: לא, לא, אין לו טלפון.

אורי מקלב: אין לו טלפון.

אורי מקלב: אין פעם שנייה-שלישית.

<יוגב שמני: אם הוא יגיע עם קוד המסירה, אין בעיה.

<קריאה: אבל תהיה לו בעיה אחר-כך, לקבל אס-אם-אס.

אורי מקלב: יש לו קוד מסירה.

<יוגב שמני: אני חייב להגיד שאני לא נתקל באנשים שאין להם טלפון בכלל.

<יוגב שמני: לא מדבר על טלפון כשר, בכלל.

אורי מקלב: מה?

<יוגב שמני: בכלל, שום אמצעי ליצור קשר?

אורי מקלב: לא נתקלתם?

אורי מקלב: יבוא בחור בין 16 שרוצה תעודת זהות ואין לו פלאפון?

אורי מקלב: הילדים שלי.

<יוגב שמני: הייתי הולך דווקא לאוכלוסייה המבוגרת, שבגיל הזה יש להם שני טלפונים.

אורי מקלב: או מבוגרת.

אורי מקלב: או שלא הגיע עם הטלפון, השאיר אותו ברכב.

אורי מקלב: אנחנו מכריחים לקחת טלפון?

<יוגב שמני: אנחנו התחלנו מתהליך של מסירת התעודה רק אחרי שאנחנו עושים אימות ביומטרי.

<יוגב שמני: זה מקסימום אבטחה ופגע בצורה קשה מאוד בטיפול ובשירות.

<יוגב שמני: אנחנו מנסים למצוא את האיזון הזה בין השירות הנכון וגם לשמור על רמת אבטחה ופרטיות, ולא להוריד את זה לגמרי.

<יוגב שמני: חייבים למצוא איזשהם מנגנונים כדי לוודא שהתעודה הגיע לאדם הנכון.

<יוגב שמני: אם נראה שזה לא יעבוד – יצאנו לפיילוט, היינו פה בדיון בנובמבר.

<יוגב שמני: אנחנו נבדוק את עצמנו לאורך כל התהליך.

אורי מקלב: אתה גורם לכך שפלאפון יהיה התנאי למסירת תעודת זהות.

<יוגב שמני: בהקשר הזה, אני חושב שאנחנו נוהגים בדיוק כמו חברות האשראי וכל חברות - - -

אורי מקלב: מה פתאום?

אורי מקלב: חברות האשראי שולחות לך בדואר - - -

<קריאה: צריך להפעיל בטלפון.

<יוגב שמני: חייב להפעיל – או באס-אם-אס, או באתר.

אורי מקלב: אם אתה תתקשר, זה כן יהיה טוב?

אורי מקלב: אם הוא יתקשר?

אורי מקלב: קח את הדוגמה מחברות האשראי.

אורי מקלב: בסדר, אין לו פלאפון, אבל מה שהוא יצטרך לעשות, לטלפן למספר מסוים, לאמת נתונים ואז זה ייפתח לו.

<יוגב שמני: הבעיה שלנו במקרה כזה היא שאני לא יודע כשהוא מתקשר מי הבן אדם מאחורי הקו.

אורי מקלב: יהיה לו קוד מסירה.

<קריאה: מרכז מידע - - -

<יוגב שמני: כשמרכז המידע יוזם את השיחה, זה שונה.

<יוגב שמני: הוא יוזם את השיחה לטלפון שהוא מכיר.

אורי מקלב: קודם כל, כרטיס אשראי לא קשור לזה.

אורי מקלב: התהליך בכרטיס אשראי הוא שאתה מקבל את כרטיס האשראי הביתה.

אורי מקלב: אתה מקבל את הקוד ביום אחר, לא ביחד.

אורי מקלב: ואז אומרים לך שכדי לפתוח את כרטיס האשראי, אתה צריך להתקשר למספר מסוים, אתה מזין את הנתונים, ופותחים לך את כרטיס האשראי, הוא נכנס לתוקף.

אורי מקלב: היזמה שלו שהוא יטלפן, אני מבין.

אורי מקלב: לכל אדם צריכה להיות יכולת לטלפון לאיזשהו מקום כדי לפתוח את זה.

אורי מקלב: קודם כל, זה כרטיס אשראי.

אורי מקלב: אלו אנשים שמרצון רוצים.

אורי מקלב: כאן אתה מדבר על תעודת זהות.

אורי מקלב: כאן זו זכותו.

אורי מקלב: אתה צריך לקחת את כל האוכלוסיות – מהבדואיות, אלה שאין להם טלפונים וכל מי שרוצה לקחת את זה, ואתה מבקש ממנו סוג זיהוי שלא בהכרח זמין אצלו כרגע, ובכלל, זו חדשנות.

אורי מקלב: אני שואל: למה הקוד המסירה עצמו לא מספיק?

אורי מקלב: אתה חושב שאולי מישהו לקח לו את קוד המסירה?

<יוגב שמני: אנחנו רצינו ליצור מספר מנגנונים כדי לוודא שהתעודה אכן הגיעה לאזרח הנכון מהסיבה שאמרת, שזה לא כרטיס אשראי.

<יוגב שמני: זו עדיין תעודת זהות.

אורי מקלב: אם הוא מגיע אליו הביתה.

<יוגב שמני: לא בהכרח.

אורי מקלב: קודם כל, כשהוא מגיע אליו הביתה, זה לא חלק מהזיהוי?

<יוגב שמני: תזכור שאמרנו שיכול להיות - - -

אורי מקלב: הכתובת - - -

<יוגב שמני: אתה יכול גם שהילד או האישה, באמצעות ייפוי כוח, גם יקבלו את התעודה.

אורי מקלב: בסדר, אבל הבית נשאר אותו בית.

אורי מקלב: זה אותו ילד.

אורי מקלב: זו גם זהות.

<יוגב שמני: ייפוי כוח אגב, הוא יכול לתת למישהו אחר.

אורי מקלב: אתה יכול להגיד שהוא נתן כתובת אחרת, שהיא לא שלו, שכירות.

אורי מקלב: זה יכול להיות.

<דורון שקמוני: לאיזה כתובת זה נמסר?

<יוגב שמני: יש לנו כתובת למשלוח דואר.

<יוגב שמני: יכול להיות שהאזרח יגיד שהוא אומנם גר בתל-אביב, אבל בשבועיים הקרובים הוא בחיפה.

<יוגב שמני: אז הוא יכול להגיד לבקש לשנות את הכתובת שלו במקום.

אורי מקלב: הוא יכול לקבל שליח גם בכיכר המדינה.

<יוגב שמני: הוא יכול גם במקום העבודה.

<יוגב שמני: אם הכתובת שלו למשלוח דואר היא מקום העבודה שלו, זה גם בסדר.

אורי מקלב: רק זה, או שכשהשליח מתאם מסירה, הוא יכול למסור לו איפשהו – אני אומנם גר ברחוב זה וזה, אבל אני בעבודה עד 19:00, תביא לי למקום העבודה.

אורי מקלב: מקום העבודה זה מקום גדול מאוד, לא נותנים להיכנס לשם – אני עובד ברפא"ל – אני אצא אליך החוצה, ניפגש בכיכר, בבית הקפה, בשעה 13:00.

אורי מקלב: מתי אתה רוצה, ב-13:00?

אורי מקלב: אני אהיה בבית הקפה הזה.

אורי מקלב: אתה לא תמנע ממני לעשות את זה.

<יוגב שמני: לא, ממש לא.

<יוגב שמני: להיפך, מבחינתנו זה שיפור השירות לתושב, חד וחלק.

<יוגב שמני: זה בדיוק מה שאנחנו רוצים.

אורי מקלב: אני עדיין מתחבט על שלב הזיהוי.

אורי מקלב: הזיהוי הכפול הזה הוא דבר שהוא בסדר, אני מבין מאיפה זה בא.

אורי מקלב: אבל השאלה אם זה לא מכביד על אנשים וימנע מאנשים לקבל את תעודת הזהות שלהם.

<יוגב שמני: אנחנו לא חושבים שזה מכביד, אבל בוודאי שאנחנו נבחן את עצמנו לאורך התקופה לראות שאכן זה מתנהל כמו שצריך.

<יוגב שמני: קשה להגיד את זה עכשיו, כשאנחנו רק עם עשרה אנשים ראשונים.

אורי מקלב: מה זה הודעה קולית?

<עירית ויסבלום: לטלפון נייח.

אורי מקלב: לא רק, גם נייד.

אורי מקלב: יש טלפונים כשרים, שאתה בוודאי מכיר, שלא מקבלים אס-אם-אס רגיל, בטח לא מגופים ציבוריים.

אורי מקלב: ואז התושב מקבל הודעה - - -

אורי מקלב: אני לא יודע אם תוכל לעשות את זה לפי החוק החדש שלי עכשיו.

אורי מקלב: אתה תצטרך לבוא להתנגד ולהחריג אתכם.

אורי מקלב: אנחנו עכשיו מקדמים חוק, שכבר עבר בקריאה ראשונה, לא לאפשר לגופים – שום גוף – להתקשר אליך.

אורי מקלב: היום חוק הספאם כבר מונע - - -

<יוגב שמני: אבל זה לא ספאם.

אורי מקלב: רק שנייה.

אורי מקלב: חוק הספאם מונע ממך להתקשר בשביל להציע לך מכירה וכולי.

אורי מקלב: חוק שהרחיבו אותו, נקרא לזה חוק "מוסדות קבר רחל" – חוק שאני תמכתי בו – שכל מיני מוסדות שקיימים, או לא קיימים, מטלפנים אליך ומציעים לך לתרום להם.

אורי מקלב: גם את זה מנענו.

אורי מקלב: עכשיו אנחנו מונעים עוד תופעה, שרלוונטית במיוחד גם לטלפונים הכשרים, של מכירה של שירותי חדשות, "נייעס".

אורי מקלב: חברות שמקבלות – לא משנה מה הרווח שלהם, גם אם זה בסך הכול ההתקשרות אליהם.

אורי מקלב: הזמן שאתה יושב על הקו – מקבלים איזו תמורה מהחברות, דמי קישור.

אורי מקלב: זה נשמע קצת, אבל הפרוטות האלה מצטברות כנראה לסכומים גדולים.

אורי מקלב: הם מתקשרים אליך ביום ובלילה, בכל מקום, מעבר גם ל"צנתוקים".

אורי מקלב: "צנתוקים" נניח שאין אצלך.

אורי מקלב: אבל אתה תתקשר אליהם – היום החוק מונע ממך.

אורי מקלב: אני אומר את זה לפרוטוקול – היה לי ויכוח עם אחד מחברי הכנסת שהתנגדו לחוק.

אורי מקלב: היו ארבעה שהתנגדו.

אורי מקלב: דיברתי עם אחד מהם ושאלתי למה אתה מתנגד?

אורי מקלב: הוא אומר: אני לא רוצה למנוע חופש דיבור.

אורי מקלב: אדם יכול לדבר בכל מקום, בכל כיכר, וגם בטלפון.

אורי מקלב: הוא אומר אני לא רוצה למנוע את חופש הדיבור.

אורי מקלב: אני לא רוצה שאף אחד ימנע ממישהו להתקשר למישהו.

אורי מקלב: אמרתי לו: אבל איפה חוק זכויות האזרח?

אורי מקלב: אם אני קונה טלפון - - -

<אסף פרידמן: החוק לא יחול על המדינה.

אורי מקלב: צריך לעשות את זה, להחריג.

אורי מקלב: אבל אני מעיר את תשומת לבכם.

אורי מקלב: החוק אוסר גם עליכם.

אורי מקלב: אני רוכש פלאפון עכשיו – אני רוצה להיות אחראי מי יכול להתקשר אלי ומי לא.

אורי מקלב: אף אחד לא יכול להכריח אותי לפתוח את הטלפון לאנשים שהחליטו לקחת את המספר שלי ממאגר מידע, ולהתחיל להתקשר אלי ולהציע לי כל מיני הצעות.

אורי מקלב: מי שעושה את זה, חברה שעושה את זה, או משהו מאורגן שעושה את זה, במטרה למכור לך שירות כזה ואחר, זה אסור.

אורי מקלב: מי שבטעות התקשר למישהו – החוק לא חל עליו.

אורי מקלב: אבל אתה מנסה למכור שירות דרך הטלפון.

אורי מקלב: תבדוק את זה.

<יוגב שמני: אני לא מוכר שירות, אני מוודא שהתעודה הגיעה לאזרח.

אורי מקלב: לא משנה.

אורי מקלב: תעדכן שירות, לא משנה - - -

<נירה לאמעי-רכלבסקי: צריך לזכור שהמצב הבסיסי הוא שהאזרח צריך לבוא ולקחת את התעודה שלו.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: הם פשוט נתקעו עם 70,000 תעודות, כי ראו שהאזרחים לא באים לקחת את התעודות שלהם.

אורי מקלב: אני גם רוצה למנוע את זה.

אורי מקלב: אני רק שואל על התהליך הכפול שיש.

אורי מקלב: תהליך הזיהוי הכפול גורם לאנשים בעיות, ואני רוצה להקל עליהם.

אורי מקלב: אני שואל איפה ניתקל בבעיה בתהליך הזיהוי הכפול שאנשים שאין להם – יבוא לבית הדואר, אין לו את הפלאפון עליו, הוא לא יקבל את זה עכשיו.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: צריך לאזן את זה עם החוזק – כשאדם אמור להגיע ללשכה לקחת - - -

אורי מקלב: כשאני אומר רק לזיהוי אחד - - -

<נירה לאמעי-רכלבסקי: שנייה.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: שנייה.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: הזיהוי הכי טוב למערכת – כי נתנו את זה לבן אדם הזה לידיים.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: פה באים לקראת האזרח ואומרים אנחנו נקל עליו תמורת מחיר קטן שאנחנו מסתכנים, אבל אנחנו חייבים לקבוע לנו אמצעי זהירות ולא להסתכן יותר מדי.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: לכן אני חושבת שהאיזון הזה, הערך של למסור את התעודה ליעדה – הוא מאוד חשוב.

אורי מקלב: יש אפשרות שזה יחזור חזרה ללשכות?

<יוגב שמני: בוודאי.

<יוגב שמני: זכותך להגיד שאתה רוצה לקבל את התעודה בלשכה.

<יוגב שמני: כן.

אורי מקלב: מה יקרה אם בדואר הוא לא יצליח לקבל את זה בגלל שאין לו טלפון, ולא יצליחו להשיג אותו זה חוזר ללשכה?

<יוגב שמני: כבר מראש אתה יכול להגיד אני רוצה - - -

אורי מקלב: לא מראש.

אורי מקלב: הוא לא אמר מראש.

<יוגב שמני: לא אמר מראש?

<יוגב שמני: אם הוא לא יבוא לאסוף את התעודה מהדואר, והדוור לא יצליח לתפוס אותו, בתוך 20 יום - - -

<קריאה: התעודה, בתוך 21 יום, תגיע ללשכה.

<ברוך דדון: בלשכה, והוא יקבל אס-אם-אס שהתעודה שלו ממתינה לו בלשכה, שיבוא לקחת אותה.

אורי מקלב: את האס-אם-אס הוא לא יקבל, כי אנחנו מדברים על אנשים שאין להם אס-אם-אס.

<ברוך דדון: אז יתקשרו אליו.

<יוגב שמני: אז הוא יתקשר למרכז המידע, ויגידו לו.

<ברוך דדון: ממרכז המידע יתקשרו אליו.

<ברוך דדון: אחת הדרכים.

<יוגב שמני: אנחנו תמיד יודעים מה הסטטוס.

אורי מקלב: ואז יש לך הודעה קולית - - -

תמר זנדברג: רגע, לא הבנתי.

תמר זנדברג: התעודות הביומטריות נשלחות בדואר?

אורי מקלב: לא, על-ידי שליח.

<אסף פרידמן: זה כבר אושר.

<אסף פרידמן: במקום לבוא ללשכה לקחת.

תמר זנדברג: כן, כן.

תמר זנדברג: אתה מדבר על מצב שהשליח לא מצא אותו?

תמר זנדברג: אם הבן אדם לא היה בבית?

<יוגב שמני: אם השליח לא מצא אותו, זה מגיע לסניף הדואר הקרוב לבית.

<יוגב שמני: הוא לא הגיע לאסוף את התעודה בתוך 21 יום, למרות שהוא יקבל אס-אם-אס שהתעודה ממתינה לו, כמו דבר דואר רגיל שהדואר שולח, יחזירו ללשכה.

<ברוך דדון: השליח צריך לנסות שלוש פעמים להשיג את הבן אדם.

<ברוך דדון: בחמשת הימים הראשונים הוא מנסה, לא הצליח – עוד חמישה ימים ועוד חמישה ימים.

<ברוך דדון: שלוש פעמים ניסה ליצור אתו קשר.

תמר זנדברג: מדובר על שליח של הדואר.

תמר זנדברג: זה כמו שאני מקבלת חבילה - - -

<נירה לאמעי-רכלבסקי: לא, חברת הדואר זכתה במכרז.

<יוגב שמני: עשינו מכרז שהוא עם רמת שירות - - -

<ברוך דדון: עם אישור מסירה.

<ברוך דדון: לא רק למסור וזהו.

אורי מקלב: מסירה אישית.

<יוגב שמני: זה דואר רשום עם אישור מסירה.

<יוגב שמני: עשינו מכרז שהוא די נוקשה מבחינת רמת השירות.

<יוגב שמני: לדואר יהיה תמריץ למסור את התעודה, ולא להחזיר ללשכה.

תמר זנדברג: לא, לא זה מה שאני שואלת.

אורי מקלב: על-ידי מה?

אורי מקלב: איך הוא יתומרץ?

<יוגב שמני: הסכם מאמץ שירות.

<יוגב שמני: אנחנו נמדוד אותם.

<יוגב שמני: יש הסכם מאמץ שירות שהם צריכים לעמוד בו – בתוך כמה זמן אנחנו מצפים שתימסר התעודה.

אורי מקלב: האחוז של המכתבים הרשומים שמגיעים לנמען על-ידי הדוור הוא אחוז קטן מאוד.

אורי מקלב: ב-09:00 בבוקר, אני לא מכיר הרבה אנשים שנמצאים בבית.

<יוגב שמני: אני יכול להגיד לך שאנחנו שולחים דרכונים ביומטריים.

<יוגב שמני: ברוך אחראי על זה.

<ברוך דדון: שלחתי עד עכשיו מעל 830,000 דרכונים ביומטריים רשומים.

<ברוך דדון: מתוכם רק 1,200 לא הגיעו ליעדם – או שאנשים לא נמצאו, או שאנשים לא באו לדרוש אותם.

אורי מקלב: דרכונים כנראה אפשר לשלוח, תעודת זהות - - -

תמר זנדברג: ומה עם ה-1,200 האלה?

<ברוך דדון: העברנו אותם ללשכות.

<ברוך דדון: אנשים יפנו ללשכות ויקבלו.

תמר זנדברג: כמה מהם הגיעו מתוך ה-1,200?

<ברוך דדון: את זה אני לא יודע.

<ברוך דדון: מי שצריך דרכון הגיע.

<ברוך דדון: יש כאלה שלא מגיעים.

אורי מקלב: הדרכון לעומת תעודת זהות – הנתון הקשה הוא ש-1,200 תעודות זהות לא יגיעו לקחת.

תמר זנדברג: זהו.

תמר זנדברג: מה החשש שלנו?

<נירה לאמעי-רכלבסקי: זה פיילוט.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: זה הפיילוט.

אורי מקלב: אבל הוא צריך תעודת זהות.

<ברוך דדון: חברת הכנסת זנדברג, התפקיד שלנו הוא לתת שירות לאזרח.

<ברוך דדון: ברגע שאני שלחתי ונקטתי בכל האמצעים, הדרכון לא יישאר בדואר.

<ברוך דדון: אין מצב שהדרכון יישאר בדואר אם הוא לא נמסר.

<ברוך דדון: הוא חוזר חזרה ללשכת האם.

<ברוך דדון: בלשכת האם רושמים את הדרכונים האלה שנמצאים ומנסים ליצור קשר עם האנשים האלה.

<ברוך דדון: הרוב מגיעים ולוקחים את זה מהלשכה.

<ברוך דדון: כנראה שהסניף לא תמיד פתוח בזמן שהם רוצים.

תמר זנדברג: ברור.

תמר זנדברג: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להגיד מה החשש, ואז תענו, כי השירות הוא חשוב.

תמר זנדברג: יש לנו כאן הצטרפות של מצד אחד שירות לאזרח, שאנחנו כולנו רוצים שיהיה מהיר יותר, ויהיה באס-אם-אסים, ושליחים, והכול בסדר.

תמר זנדברג: אתה יודע, עכשיו עיריית תל-אביב, את תווי החנייה, עושה רק בדואר שליחים.

תמר זנדברג: אין יותר לבוא – אתה נרשם באתר והכול טוב ויפה.

תמר זנדברג: מצד שני, האירוע פה, שהוא אירוע שאנחנו עוברים למאגר ביומטרי, אולי חובה, שאנשים יבואו ללשכות.

תמר זנדברג: כל מי שיוציא תעודת זהות או דרכון יבוא ללשכה ויוציא את אותה תעודת זהות או דרכון ביומטרי חכם שגם נמצא במאגר.

<ברוך דדון: אין קשר בין התהליכים.

<ברוך דדון: אמרנו את זה בדיון הקודם.

תמר זנדברג: לא, לא, לא.

תמר זנדברג: אני אגיד למה יש קשר.

תמר זנדברג: ומה הקשר?

תמר זנדברג: אם אתה אומר לי אין מאגר, ואנחנו בעולם עסקים כרגיל כמו עכשיו, הכול בסדר, אין לנו שום בעיה, כמו עד היום.

תמר זנדברג: בעולם שבו אנחנו עוברים לעולם המאגר נשאלת השאלה, סתם לדוגמה, אותן תעודות זהות בעיקר – כי דרכונים, מי שמוציא, כנראה שהוא צריך להשתמש.

תמר זנדברג: בעיקר תעודות זהות שלא יידרשו.

תמר זנדברג: השליח לא מצא וחזרו ללשכה, או אולי לא חזרו ללשכה, כי אנחנו יודעים שהדואר לא כל כך – אני סיפרתי את זה, לדעתי בדיון הקודם.

תמר זנדברג: אני קיבלתי לא מזמן חבילה שנשלחה אלי בשנת 2009.

תמר זנדברג: זה נשלח במקור עם שליח.

תמר זנדברג: השליח לא מצא אותי, הביא לדואר, חזר, חזר בדואר רשום.

תמר זנדברג: מה שנקרא ידה-ידה-ידה.

תמר זנדברג: ולמה זה יותר מצחיק?

תמר זנדברג: כי מדובר בפנימית לגלגל של העגלה שלי, שהיום היא בת 11.

תמר זנדברג: בקיצור, נניח שזה יקרה – וזה יקרה – השאלה אם אנחנו לא מוסיפים עוד איזושהי בעיה, עוד איזשהו אירוע לא צפוי שישפיע על נושא המאגר.

תמר זנדברג: מה יקרה עם תעודה כזאת, שהונפקה, נכנסה למאגר, אבל האזרח לא דרש?

<יוגב שמני: אין קשר בין תעודת הזהות למאגר.

<יוגב שמני: אין שום קשר.

<יוגב שמני: חשוב להבין את זה.

<יוגב שמני: מבחינתנו, המאגר - - -

תמר זנדברג: הנתונים נכנסו למאגר - - -

אורי מקלב: אני לא נכנס לדיון עכשיו אם כן מאגר או לא מאגר.

אורי מקלב: היא שואלת במידה שיש מאגר.

תמר זנדברג: צריך לנתק, את זה אני מבינה, אבל מה ההשלכה על זהות - - -

<יוגב שמני: אין.

<יוגב שמני: אין השלכה.

<עירית ויסבלום: אין שום השלכה.

<עירית ויסבלום: הנתונים במאגר שמורים, מוצפנים.

<עירית ויסבלום: זה לא קשור לזה שהתעודה נמצאת ומחכה לו בדואר או בלשכה.

<עירית ויסבלום: זה לא שקורה משהו לנתונים שבמאגר.

<עירית ויסבלום: זה לא שמשהו קורה לתעודה.

<עירית ויסבלום: לא קורה כלום לבן אדם.

<עירית ויסבלום: אין שום קשר.

תמר זנדברג: אבל מה קורה לבן אדם שמסתובב – נניח שאותו בן אדם לא בא לאסוף את התעודה?

תמר זנדברג: עברה שנה, הוא הלך והוציא תעודה חדשה.

תמר זנדברג: אז הזהות שלו נבדקת מול המאגר, ובכול בסדר, ומונפקת לו תעודה.

תמר זנדברג: יש אי-שם תעודה לא נדרשת – אולי בדואר, לא יודעת איפה, או אבדה.

תמר זנדברג: נניח שהיא נופלת לידיים – לא יודעת מה.

תמר זנדברג: אז יש שם עוד תעודה של בן אדם.

תמר זנדברג: מה קורה עם התעודה הזאת?

תמר זנדברג: אם בן אדם מתחזה, אחרי כמה זמן בא עם התעודה הזאת, ועל סמך התעודה הזאת רוצה להוציא דרכון?

<יוגב שמני: מה שקורה היום, אחת הסיבות שלא באים לקחת את התעודות, קודם כל, זו הגעה פעם שנייה ללשכה.

<יוגב שמני: זה שירות פחות טוב לתושב, זה ברור.

<יוגב שמני: דבר שני, אין איזשהו תמריץ, כי עדיין יש לו תעודה קודמת, הישנה, בתוקף.

<יוגב שמני: כלומר, אם הוא רוצה לפתוח חשבון בנק, הוא צריך תעודת זהות.

<יוגב שמני: התעודה שלו בתוקף, אין לו שום בעיה.

<יוגב שמני: בתהליך החדש התעודה לא תהיה יותר בתוקף.

<יוגב שמני: תהיה לו תעודה לפרק זמן של עד 90 יום, ויהיה לו תמריץ לבוא – נניח שהוא לא הגיע ולא הלך לדואר, ולא תפס אותו הדוור.

<יוגב שמני: הוא יהיה חייב לבוא ללשכה, כי אחרת הוא יישאר בלי תעודת זהות בתוקף.

<יוגב שמני: לא נגיע למצב שאנחנו אוגרים עוד פעם תעודות זהות, כי אנשים משתמשים בתעודות זהות – בין אם זה לרישיון נהיגה, טסט, אוניברסיטה וכדומה.

<יוגב שמני: אין דבר כזה שלאדם יש יותר מתעודה אחת פעילה.

<יוגב שמני: זה לא קיים.

<יוגב שמני: פיזית, הוא יכול להחזיק ולזייף - - -

אורי מקלב: בתשובה לחברת הכנסת זנדברג, היום אין לכם מעקב.

אורי מקלב: אדם לא קיבל את זה, והוא ירצה להנפיק תעודת זהות חדשה, בגלל שזה מסתובב בדואר או אצלכם, יגידו לו יש לך עדיין - - -

<יוגב שמני: נכון, הוא לא יכול.

<יוגב שמני: זה אוטומטית יבטל את התעודה הקודמת.

אורי מקלב: או שאבד לו, הוא לא זוכר בכלל - - -

<יוגב שמני: אז את התעודה הקודמת מבטלים.

<ברוך דדון: הוא לא יכול להגיד שהיא אבדה לו כשאין לו את האסמכתה - - -

אורי מקלב: אז אתה יודע שיש לך עדיין תעודת זהות שנמצאת אצלכם.

<יוגב שמני: ברור.

אורי מקלב: יש לכם מעקב.

אורי מקלב: אתם יודעים אם תעודת זהות לא נדרשת.

אורי מקלב: אתם יודעים, הוא לא צריך לחפש את זה.

<ברוך דדון: כשהתעודות יוצאות מאצלנו, הן מתועדות – כמה נשלחו לבית הדפוס, כמה הדואר קיבל מבית הדפוס, כמה הדואר חילק, וכמה נשאר לו שהוא צריך להחזיר.

<ברוך דדון: המעקב הזה הוא מעקב פרטני אחרי תעודה-תעודה.

<ברוך דדון: גם כשהוא מחזיר את התעודה ללשכה, זה לא שמקבלים אותה ושמים אותה על המדף.

<ברוך דדון: לוקחים תעודה-תעודה ומברקדים אותה לתוך המערכת.

אורי מקלב: הבנתי.

אורי מקלב: התהליך היה כבר בדרכונים.

אורי מקלב: איך הדרכונים הגיעו על-ידי שליח?

אורי מקלב: מה שהיה נכון לגבי דרכונים - - -

<ברוך דדון: לגבי דרכונים, אין את הפרט של השליח כמו שיש בתעודת הזהות.

<ברוך דדון: אנחנו שלחנו את זה בדואר רשום מיוחד.

<ברוך דדון: אנחנו מקבלים אסמכתאות - - -

אורי מקלב: מדוע הקלתם בזה?

אורי מקלב: למה בדרכונים אתם מקלים?

אורי מקלב: אני מבין שגם היום אתם שולחים דרכונים בדואר.

<ברוך דדון: בדרכונים לא שינינו.

אורי מקלב: אבל למה בדרכונים ביומטריים?

<ברוך דדון: יכול להיות שבמכרז החדש נכניס גם את הדרכונים.

<ברוך דדון: אבל אין לנו בעיה עם הדרכונים.

<ברוך דדון: הדרכונים מגיעים לאנשים.

<ברוך דדון: אין לנו תלונות מהתהליך.

<ברוך דדון: אין לנו תלונות על אובדן, למרבה הפלא.

<ברוך דדון: זה מתנהל בסדר?

אורי מקלב: איך זה יכול להיות?

<אסף פרידמן: השאלה הייתה למה החרגתם את זה לקולא.

<ברוך דדון: כי זה מה שהיה במרכז הקודם.

אורי מקלב: אבל הוא לא היה ביומטרי.

<יוגב שמני: ההבדל בין דרכון ביומטרי לתעודת זהות הוא שתעודת הזהות מכילה גם תעודה לאימות, מה שאין בדרכון.

<יוגב שמני: התעודה הזאת, כמו שאמרתי, מאפשרת לי לבצע שימושים מרחוק.

<יוגב שמני: בנוסף, בתעודה – בתשתית, זה עדיין לא קיים – יש חתימה אלקטרונית.

<יוגב שמני: זו רשות.

<יוגב שמני: אזרח שירצה שתהיה לו אפשרות לחתימה אלקטרונית, על-פי חוק כמובן, בתעודת הזהות, יוכל לעשות את זה בעתיד.

<יוגב שמני: מתישהו גם זה יקרה בסוף.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: הדרכונים תמיד נבדקים רק עם השבב?

<נירה לאמעי-רכלבסקי: הרי גם הדרכון וגם תעודת הזהות אתה יכול להראות בעין.

<יוגב שמני: גם פה יש איזשהו הבדל.

<יוגב שמני: בדרכון זה עובד על אלחוטי, ובתעודת זהות צריך קורא כרטיסים.

אורי מקלב: 72,000 תעודות הזהות שנמצאות אצלכם – הן מסווגות לכאלה שהוציאו פעם ראשונה?

אורי מקלב: הרוב שיש להם תעודת זהות אחת הוציאו שנייה ביומטרית בגלל שהם עשו דרכון ביומטרי, אז אמרו טוב, תעשה לנו גם תעודת זהות ביומטרית, וזה לא בער להם.

אורי מקלב: אתם יודעים?

<יוגב שמני: גם וגם.

<יוגב שמני: זאת אומרת, יש גם מזה וגם מזה.

<יוגב שמני: אני יכול להגיד אפילו על אשתי, שאני צריך לשכנע אותה אחרי אולי חצי שנה לבוא לקחת את התעודה.

<יוגב שמני: מה לעשות?

<יוגב שמני: זה משהו שידענו מתחילת הדרך, שההגעה פעם שנייה פגעה בשירות לתושב.

תמר זנדברג: ההגעה השנייה – למה מראש היא תוכננה?

תמר זנדברג: לאיזה צורך?

תמר זנדברג: למה?

<ברוך דדון: ככה קבענו בהפעלה.

תמר זנדברג: למה?

<ברוך דדון: כי היה צריך לחתום, לאשר, צריך לבדוק.

<ברוך דדון: היו לנו דברים - - -

תמר זנדברג: למה?

תמר זנדברג: למה היה צריך לחתום?

<ברוך דדון: לאט-לאט למדנו שאפשר לעשות את זה גם מרחוק.

תמר זנדברג: אבל מה הייתה הסיבה הראשונית להגעה השנייה?

<ברוך דדון: זיהוי חד-ערכי של אדם שהוא בעל התעודה.

תמר זנדברג: ו-?

<ברוך דדון: וראינו שאפשר זמנית - - -

אורי מקלב: הוא אמר את זה בהתחלה.

תמר זנדברג: אין צורך בזיהוי?

אורי מקלב: בשונה מתעודת הזהות הישנה, שהיו מנפיקים במקום, עכשיו לא מנפיקים במקום.

תמר זנדברג: את זה הבנתי.

תמר זנדברג: אני שואלת האם הרבוּתָא מההגעה השנייה נבעה בגלל שזה ביומטרי, בגלל שרציתם לנקוט משנה זהירות?

<יורם אורן: היא נבעה בגלל שזו הנפקה מרכזית, להבדיל מהנפקה מבוזרת.

<יורם אורן: ברגע שזה היה מבוזר, וזה נעשה במקום בלשכה, אפשר היה לתת את השירות במקום.

<יורם אורן: אבל אז איכות הציוד שאפשר לתת בלשכות, הצורך לשמור גלמים, שהם סיכון – זה סיכון, גם בהיבט האבטחה וגם בהיבט הכלכלי.

<יורם אורן: וזה מה שקורה בכל העולם, למעט מדינות בודדות מאוד, המעבר מההנפקה המבוזרת להנפקה מרכזית, איפה שאפשר לתת תשומת אבטחה, איפה שאפשר לשים ציוד מתקדם יותר, לשמור טוב יותר על הגלמים, על הכרטיסים הריקים.

<יורם אורן: ולכן, ברגע שזה עובר למקום מרכזי, וזה כבר לא נעשה במקום, זה מחייב טקט שני.

<יורם אורן: השאלה היא איך נעשה הטקט השני הזה.

<יורם אורן: הוא יכול - - -

תמר זנדברג: השאלה היא אם יש איזשהו מחיר מבחינת האבטחה לזה שוויתרנו על ההגעה השנייה.

תמר זנדברג: מבחינת השירות זה ברור.

אורי מקלב: סליחה שנייה.

אורי מקלב: הפסקה של דקה.

אורי מקלב: אני מחדש את הדיון.

<יוגב שמני: לפני שנכנסת דיברנו על האס-אם-אס הנוסף שאנחנו שולחים.

<יוגב שמני: זה בדיוק זה.

<יוגב שמני: תחשוב שאתה מאמת אותו עם הטלפון הסלולרי שלו.

<יוגב שמני: זה לא רק שהוא לקח את הנייר ואת התעודה, הוא גם צריך לקבל הודעה לטלפון הסלולרי שהתעודה אכן נמסרה.

<יוגב שמני: לחץ 1 שאכן קיבלת זה המנגנון הנוסף.

תמר זנדברג: אדוני היושב-ראש, רק כדי שזה ייכנס גם לפרוטוקול וגם לאוזניך, אני שאלתי מה הסכנות.

תמר זנדברג: כלומר, עשינו משהו לקראת האזרח, ואנחנו גם אולי מסכימים שזה חשוב יותר מהסכנות, שהן אחת ל-.

תמר זנדברג: אגב, גם אותה סכנת הרכשה כפולה, שבשבילה כל המאגר הוא אחת ל-, אבל, כמו שאמרת, זה הדיון הקודם.

תמר זנדברג: מה הסכנות בעלות תועלת?

תמר זנדברג: על מה אנחנו מוותרים כשהלכנו לפרוצדורה הזאת של השליחות?

אורי מקלב: בכל אופן, אימות לא של מאת האחוזים.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: בוודאי.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: הרי האימות הכי טוב הוא שבן אדם בא, זאת האצבע, ורואים שזאת האצבע שלו.

תמר זנדברג: אני שואלת מה הסכנה?

תמר זנדברג: אמרו כאן נציגי המשרד שאולי יוכלו להחליף לי כתובת, או משהו כזה.

<יוגב שמני: גם בלשכה היום לא בהכרח יהיה אימות ביומטרי.

<יוגב שמני: אם האזרח יגיע, נניח, עם אצבע חבושה, אנחנו לא נגיד לו תוריד את התחבושת ורק אז תבוא לקבל.

<יוגב שמני: תתקבל החלטה של מנהל שהוא מאשר את המסירה.

אורי מקלב: אנחנו לא ניכנס לזה.

<יוגב שמני: יכול להיות מצב כזה.

אורי מקלב: התשובה הלא יהודית – התשובה היהודית היא בעוד דבר, לא בהכרח שגם בלשכה.

אורי מקלב: זו תשובה יהודית.

אורי מקלב: אבל תשובה רגילה היא תשובה שהאימות הוא פחות ממאה אחוז.

אורי מקלב: יכול להיות שכן, יכול להיות שלא.

אורי מקלב: יכול להיות שהאס-אם-אס מאמת את זה עד מאה אחוז.

<יוגב שמני: אין ספק שזה פחות מביומטרי, בוודאי.

<עירית ויסבלום: הדברים שנאמרו קודם, כשהיושב-ראש לא היה, נכנסו לפרוטוקול?

תמר זנדברג: לא.

תמר זנדברג: תחזרי עליהם.

<עירית ויסבלום: היושב-ראש לא שמע שלאורך כל התהליך אנחנו התייעצנו – קודם כל, היו דיונים אין-סופיים עם אבטחת מידע בנושא הזה, על כל האיזונים שצריך.

<עירית ויסבלום: היו על זה ויכוחים, וכל מומחי אבטחת מידע סמכו את ידיהם על הדבר הזה.

<עירית ויסבלום: אנחנו גם התייעצנו, וקיבלנו את התמיכה של הרשות למשפט וטכנולוגיה בשינוי התהליך הזה ובפתרונות שהוצגו פה.

<עירית ויסבלום: וגם הממונה על היישומים הביומטריים סמך את ידו על השינויים האלה, ולכן חשוב להבהיר שכל הגורמים האלה לקחו בחשבון את האיזונים בין הצורך להגיע פעם שנייה ללשכה ולהכביד על הציבור שלא מגיע לקחת, לבין הסיכון שהוא אחת ל-, כמו שאת אומרת.

אורי מקלב: אני תומך במהלך שלכם.

תמר זנדברג: כיוון שלא היה פרוטוקול, אם תוכל לחזור על הסכנה, שנדע, שיהיה לפרוטוקול.

<דורון שקמוני: אפשר לדבר על מרחב שלם של אירועי סיכון.

<דורון שקמוני: אירוע שבו מישהו יוצא מלשכת האוכלוסין, לקחתי ממנו את הדף שבו יש את ה-PINcode ואת קוד המסירה.

<דורון שקמוני: באופן עקרוני, אני יכול מאותו רגע לזכות בתעודת הזהות שלו, וגם להיות הוא בהרבה מאוד טרנזקציות, כל הטרנזקציות שאינן - - -

<עירית ויסבלום: אתה סומך על זה שלא יעשו זיהוי תמונתי.

<עירית ויסבלום: זאת אומרת, שלא יסתכלו מיהו - - -

<דורון שקמוני: אני מדבר על היכולת לפעולות מרחוק.

<קריאה: אני רוצה לשאול בעניין הזה שאלה.

<קריאות: - - -

<יורם אורן: זה נכון, אבל זה שילוב של הרבה דברים – גם זה, וגם זה, וגם זה, וגם זה.

<יוגב שמני: זה נכון גם בתהליך המסירה כיום.

<דורון שקמוני: אני רוצה לשאול שאלה בבקשה.

<דורון שקמוני: היום, בכל התהליך הזה, בהרכשה – יש הרכשה גם של טביעות אצבע, אבל יש גם הרכשה של תמונת פנים.

<דורון שקמוני: למה אין זיהוי בתהליך הזה על בסיס של תמונת פנים?

<דורון שקמוני: למשל, בלשכת האוכלוסין, יכול להיות שאני בא עם האצבעות החבושות שתיארת לפני רגע, זהה אותי על-פי תמונת פנים.

<דורון שקמוני: יש לך מידע ביומטרי מצוין על תמונת פני, א'.

<דורון שקמוני: ב', יתכן – ניתן לדבר על זה – שהשליח יכול לצלם את המקבל.

<דורון שקמוני: ברגע שהשליח יצלם את המקבל, יש לך סגירת מעגל מצוינת בסך הכול.

<דורון שקמוני: יכולה להיות.

<דורון שקמוני: האם שקלתם - - -

<ברוך דדון: מה הוא יעשה עם התמונה?

<יוגב שמני: מבחינה טכנולוגית, בוודאי שאפשר לעשות דברים כאלה.

<יוגב שמני: תזכרו שבשל מדיניות האבטחה, אנחנו לא מאפשרים לאף גוף לגשת לשבב.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: שהשליח יצלם את האדם?

<נירה לאמעי-רכלבסקי: איך הוא יכול - - -

<יוגב שמני: לא, השליח לא יכול.

<יוגב שמני: כי אני צריך לאפשר את המפתחות הרלוונטיים - - -

<דורון שקמוני: לא, הוא יחזיר לכם לזיהוי.

<קריאה: לא, לא, לא, הוא ייתן לכם תמונה?

<יוגב שמני: לא, אין לי למה להשוות.

<יוגב שמני: אין מאגר אצלי, למה אני אשווה?

<דורון שקמוני: - - - אותו.

<עירית ויסבלום: אנחנו לא שומרים את הנתונים.

<עירית ויסבלום: אנחנו לא שומרים את הנתונים במערכות.

<עירית ויסבלום: זה מועבר למאגר ונמחק.

<יוגב שמני: אסור לשמור.

<יוגב שמני: אנחנו שומרים תמונה מופחתת, וזהו.

<יוגב שמני: אין לי טביעות אצבע, ואין לי יכולת לעשות השוואה של אחד לאחד.

<יוגב שמני: נטרלנו את התהליך.

<עירית ויסבלום: לפיי החוק, אנחנו לא שומרים את הנתונים.

תמר זנדברג: איפה אתם לא שומרים, בלשכות?

<יוגב שמני: אם זה היה מול תעודה, אנחנו כן רוצים את האפשרות לעשות את זה.

תמר זנדברג: זה מועבר למאגר ואז נמחק?

תמר זנדברג: אחרי כמה זמן?

<יוגב שמני: באותו רגע.

תמר זנדברג: מידית?

<יוגב שמני: מיד אחרי תהליך ההרכשה.

<יוגב שמני: מה שתראו במערכת "אביב" אצלנו – תמונה עם כל מיני קשקושים על התמונה.

<יוגב שמני: אי-אפשר לעשות שימוש ביומטרי בתמונה הזאת.

<יוגב שמני: עד כדי שזה אפילו - - -

תמר זנדברג: ואיך מתבצע טכנולוגית המעבר למאגר?

<יורם אורן: אני חושב שהבנתי את הפער שאת שואלת עליו, אז אולי אני אגיד על זה מילה.

<יורם אורן: שוב פעם, זה לא חלק מהדיון הזה.

<יורם אורן: אנחנו יודעים היום לעשות מה שנקרא מתמטיקה א-סימטרית.

<יורם אורן: חישוב שקל מאוד לעשות בכיוון אחד, אבל לא בכיוון ההפוך.

<יורם אורן: על בסיס תהליכים כאלה אנחנו נותנים ברשות האוכלוסין יכולת להצפין, אבל לא לפענח.

<יורם אורן: יכולת הפיענוח היא נפרדת, והיא נמצאת רק במאגר.

תמר זנדברג: כלומר, ההצפנה נעשית במחשב של הפקיד?

<יורם אורן: של הפקיד.

<יורם אורן: נעשית מידית.

תמר זנדברג: ומה קורה אתה אחרי זה?

תמר זנדברג: לאן היא הולכת?

<יורם אורן: רגע.

<יורם אורן: המידע הגלוי נמחק משם.

<יורם אורן: נשאר רק המידע המוצפן.

<יורם אורן: מהרגע שמחקנו את המידע הגלוי, אין אפשרות להפוך את התהליך הזה.

<יורם אורן: לצורך העניין, רק כדי לסבר את האוזן, אם אני עושה פעולת חילוק ואני אומר לך את השארית ואת המחלק, את לא תדעי מי המחולק.

<יורם אורן: זה לא משהו שאפשר לעשות בכיוון ההפוך.

<יורם אורן: התוצאה הזאת – זה נוסע למקום מרכזי אחד באופן מוצפן.

תמר זנדברג: איך נוסע?

<יורם אורן: בתקשורת.

<יורם אורן: בתוך מערכת - - -

תמר זנדברג: תקשורת מהמסוף של הפקיד?

<יורם אורן: כן.

<ברוך דדון: הנתונים מוצפנים והקו מוצפן.

<יורם אורן: כן.

<יורם אורן: אוספים כמה מאות כאלה אחת לפרק זמן, או אחת ל-X כמות.

<יורם אורן: את זה מעבירים למאגר דרך ערוץ חד-כיווני, שהוא לא ערוץ פיזי, הוא לא קו תקשורת פיזי, ושלפרטיו אני לא מוסמך להיכנס.

תמר זנדברג: ובמה שהולך למאגר, יש הבחנה בין מה שניטל – שתי הטביעות, הפנים וכל אלו – לבין מה שעובר למאגר?

<יורם אורן: לא, לא, לא.

תמר זנדברג: אני נותנת טביעת אצבע – כי אם זה יהיה וולונטרי, או שזה יהיה לצורך - - -

<אסף פרידמן: טביעת אצבע את תיתני גם אם לא יהיה מאגר, תזכרי את זה.

תמר זנדברג: שתי טביעות אצבע.

<יוגב שמני: כן.

<יוגב שמני: זה השבב.

<אסף פרידמן: גם כשלא יהיה מאגר בכלל.

<אסף פרידמן: אין מאגר, את תיתני טביעות אצבע.

תמר זנדברג: אז אני נותנת שתי טביעות אצבע, תמונת פנים, ויש עוד פרטים שאני נותנת כשאני יושבת מול הפקיד.

<יורם אורן: מה שנוסע למאגר זה מינוס כל הפרטים האלה.

תמר זנדברג: ומינוס טביעות האצבע, אם אני בחרתי שלא.

תמר זנדברג: רק תמונת הפנים.

תמר זנדברג: אני שואלת, המידע שנוסע למאגר ושלא נוסע למאגר נכנס לשני מקומות נפרדים, ושניהם נמחקים?

תמר זנדברג: כולו נמחק?

<יורם אורן: המידע הגלוי נמחק, ונותר רק המידע המוצפן.

תמר זנדברג: המידע המוצפן הוא רק תמונת פנים או הטביעה, אם - - -

<נירה לאמעי-רכלבסקי: הטביעה נמחקת.

<יוגב שמני: תיקון למה שאמרת, לפי הצעת החוק, טביעות האצבע – גם מי שלא רוצה – יועברו למאגר.

<יוגב שמני: הם יבצעו את בדיקת ההשוואה, והם מוחקים.

<יוגב שמני: זה מה שהציגו המאגר הביומטרי.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: ויש להם אפשרות לשמור קצת כדי לבדוק את המערכות שלהם.

<ברוך דדון: מהנקודה הזו אני מבקש להמשיך, חברת הכנסת זנדברג.

<ברוך דדון: ברגע שהנתונים האלה מגיעים משני מרכזי הניפוק, אין קשר וחיבור בין המאגר לבין שני מאגרי הניפוק.

<ברוך דדון: הם עצמאיים, הם נמצאים במערך של - - - סגור.

תמר זנדברג: את זה אני מבינה.

<ברוך דדון: כלומר, אין חיבור ואין תלות.

תמר זנדברג: הקשר הוא רק שבמאגר נמצא מידע מוצפן של בן אדם, שהתעודה שלו אולי לא אצלו.

<יוגב שמני: מבחינתנו זה לא עניין.

<יוגב שמני: אין שום קשר בין שני הדברים.

<ברוך דדון: אין שום קשר בין התעודה עצמה לבין הדרכון לבין הנתונים שנמצאים במאגר.

<ברוך דדון: ברגע שהדרכון נופק, אין יותר נתונים ביומטריים באף מקום – לא במרכז הניפוק של הדרכונים ולא במרכז הניפוק של תעודות הזהות.

<ברוך דדון: מכל המקומות האלה אנחנו מוחקים.

אורי מקלב: אני רק רוצה להמשיך את מה שאמר דורון.

אורי מקלב: לאדם יש את הדף הזה שהוא קיבל, הוא שומר את זה אצלו.

אורי מקלב: חבר ללימודים, מישהו ממקום העבודה, כן יכול להעתיק או לקחת את הדף הזה.

אורי מקלב: ואז מה הקושי שלו להזדהות במקומו – רק מספר הפלאפון, או שהוא יכול להגיד לכם נתתי לכם מספר טלפון לא תקין, קחו טלפון אחר, ואז הוא מקבל לטלפון שלו?

אורי מקלב: הוא יכול לעשות דבר כזה?

אורי מקלב: אני לוקח את זה רק בגלל שנוצר פה מצב שיש כאן מספרי קוד ומספרי זיהוי שכרגע הם מאוד מאוד נגישים, יותר מכל דבר אחר.

אורי מקלב: זה נייר שלא לוקחים בכיס, זה נייר שמונח - - -

<נירה לאמעי-רכלבסקי: ואם זו סבתא שהיא מוגבלת.

אורי מקלב: אני מדבר על בית.

אורי מקלב: אני מניח שאדם שיושב בתוך ביתו, הוא מבצרו.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: העוזרת פותחת את הדלת.

אורי מקלב: אבל נניח במקום העבודה, במקום הלימודים, במרחב הציבורי, שמישהו רואה את הדבר הזה, או גנב שפרץ לדירה וראה עוד הרבה דברים.

אורי מקלב: הוא פורץ, אבל הוא הגיע בקלות לקבל את תעודת הזהות שלו, הוא יכול גם את - - -

<יוגב שמני: אני אענה לך.

<יוגב שמני: זה לא רק שלב של קבלת התעודה.

<יוגב שמני: הרי באותה מידה, אני יכול לפרוץ לבית ולקחת את תעודת הזהות שלך, או מהארנק שלך.

<יוגב שמני: ולכן, זה לאורך כל חיי התעודה, אפשר לקרוא לזה כך.

<דורון שקמוני: לא, אתה לא יכול לקחת אותה בלי PIN.

<יוגב שמני: אמרתי, גם את התעודה וגם את הסיסמה.

<דורון שקמוני: במקרה שמישהו לוקח אותה עם ה-PIN.

<דורון שקמוני: אם הסטודנט השותף לדירה לקח את מה שמונח שם והזדהה בפני השליח, כי ראה הזדמנות לפניו וכולי, התוצאה תהיה התוצאה שאנחנו לא רוצים.

<ברוך דדון: אבל יש שתי נקודות בקרה שאתה יכול לעצור את זה.

<יוגב שמני: נכון, ועוד פעם, פה נכנסת הבקרה עם ה-אס-אם-אס.

<יוגב שמני: הוא צריך לקחת לו גם את הטלפון, זה אמצעי שלישי.

<יוגב שמני: תחשוב שאני אוסיף אמצעי נוסף, אני אקבל תשובה למה אני מקשה.

<דורון שקמוני: האמצעי הנוסף הוא אקטיבציה.

<דורון שקמוני: האמצעי הנוסף הוא אקטיבציה.

<דורון שקמוני: אמרתם, אתם לא יכולים לעשות את ההשוואה מול תמונה, וזה בסדר.

<דורון שקמוני: אז יכול להיות קיוסק אקטיבציה, או משהו כזה.

<דורון שקמוני: אני אקבל את התעודה, אני אעשה לה אקטיבציה באיזשהו מקום שיכול לזהות אותי חד-ערכית.

<דורון שקמוני: זה יהיה קיוסק שייקח טביעת אצבע, או שזה יהיה קיוסק - - -

<יורם אורן: אבל אז אתה פותח פער לא רצוי.

<יורם אורן: החשיבה שיש כמה רמות שבהן אתה יכול לאמת תעודת זהות.

<יורם אורן: הרמה הכי בסיסית היא הרמה הוויזואלית.

<יורם אורן: רמה ויזואלית של layman.

<יורם אורן: יש רמה ויזואלית של מז"פניק, ויש גם את הרמה שאומרת אני בודקת את אמתות תעודת הזהות על בסיס חתימה אלקטרונית שעליה.

<יורם אורן: אני בודק את זה שהיא לא בוטלה על בסיס התעודה האלקטרונית, על בסיס crl או ocsp, מה שיהיה, ומקבל את התמונה הכי מדויקת.

<יורם אורן: אז בשביל לענות על הרמה הזאת, אתה צריך שתעודת הזהות הפיזית והתעודה הלוגית שנמצאת עליה, שקראנו לה תעודה אלקטרונית, מתקדמות ביחד.

<דורון שקמוני: היה מסמך בעניין הזה שהוצאתי בשנת - - -

<יורם אורן: אני מכיר את זה לא פחות.

אורי מקלב: הפסילה של התעודה הקודמת שאתם מדברים עליה, היא כבר קיימת היום, או שהיא בתוקף רק – אדם בא לעשות תעודת זהות.

אורי מקלב: לקחתם לו את תעודת הזהות הקודמת?

<יוגב שמני: אנחנו לוקחים לו את תעודת הזהות הקודמת ונותנים לו תעודת זהות זמנית.

<יוגב שמני: מדביקים איזושהי מדבקת ביטחון על גבי התעודה וגוזרים אותה.

<יוגב שמני: יש לה תוקף של 90 יום גם במערכת וגם מבחינה פיזית.

<יוגב שמני: המדבקה הזאת, אגב, מבחינת סימני הביטחון היא הרבה יותר מורכבת מהתעודה הזאת.

<יוגב שמני: אני אשמח להראות לכם אחר-כך כל מיני דברים מעניינים.

אורי מקלב: תעודות הזהות הישנות, אדם לא עשה שום דבר, שום תהליך, הן בתוקף לעשר שנים?

אורי מקלב: מעל גיל מסוים הן עשר שנים?

<ברוך דדון: הן עד 2022.

<עירית ויסבלום: התוקף של תעודות הזהות הוא עשר שנים.

<עירית ויסבלום: השאלה היא לגבי תעודות הזהות הישנות יותר, לפני התקנות?

אורי מקלב: כן.

<עירית ויסבלום: תעודות הזהות הישנות שלא נקוב בהן תוקף, לפי הוראת מעבר בתקנות קביעת תוקף, הן תהיינה בתוקף עד אוגוסט 2022.

אורי מקלב: ואחרי זה הן לא יהיו תקפות למה?

<עירית ויסבלום: זה אומר שאין לו תעודת זהות תקפה, יצטרכו להגיע ללשכות להחליף תעודה.

אורי מקלב: זאת אומרת, היום, הוא לא יכול לעשות העברת דירה.

אורי מקלב: בבחירות הוא יוכל לבחור?

<קריאה: לא.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: לא.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: בחירות בטח שלא.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: הוא יצטרך להצטייד בתעודה חדשה.

<אסף פרידמן: למה?

<אסף פרידמן: לבחירות הוא יכול לבוא עם רישיון נהיגה.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: אם הוא יבוא עם התעודה הזאת, הוא לא יכול.

<עירית ויסבלום: מקבלים גם רישיון ודרכון בבחירות.

<עירית ויסבלום: אפשר להזדהות גם עם רישיון נהיגה.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: השאלה אם הוא יבוא עם תעודה כזאת – מה התוקף של 2022?

<יוגב שמני: ב-2022 לא אמורים לקבל אותו עם תעודה כזאת.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: יש לי שאלה, מה הקשר של כל זה, שיטת המסירה, לשבב?

<נירה לאמעי-רכלבסקי: כלומר, למה עדיין צריך שמכונה תעדכן את השבב, ולא אדם, כמו שמופיע בתקנות?

<נירה לאמעי-רכלבסקי: מה הקשר לשיטת המסירה?

<עירית ויסבלום: כי אדם היה בלשכה.

<עירית ויסבלום: זה עובד שקיבל את האדם כשהוא בא לקחת את תעודת הזהות, והוא עשה את הפעולה הזאת.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: אבל לפי התקנות כאן, זה לא משהו שנעשה ודווקא עובר למתן תעודה, זה פשוט נעשה על-ידי עובד בלשכה.

<יוגב שמני: זה מה שכתבתי לך אתמול, הבהרתי – זה חלק מתהליך המסירה הנוכחי.

<יוגב שמני: כשהתושב נמצא מול הפקיד, תהליך האקטיבציה מתבצע בלחיצות כפתור של העובד.

<יוגב שמני: פה הוצאנו את העובד מהמשחק.

אורי מקלב: זה גם תוקף לתעודת הזהות.

אורי מקלב: התוקף לפעילות שלה – אותו פקיד גם נותן לה תוקף, מפעיל אותה.

<יוגב שמני: נכון.

אורי מקלב: מתי הוא מפעיל אותה?

אורי מקלב: עד שהיא לא מגיעה לידיים שלו, אני לא צריך שזה יופעל.

<יוגב שמני: התעודה לא תופעל עד שהיא לא תגיע לאזרח.

אורי מקלב: עכשיו אתה רוצה להכתיב שלא רק הפקיד יעשה את זה, אלא אותה מכונה, כדי שהיא תיכנס לתוקף, בכפוף אחרי זה לכל מיני אישורים נוספים.

<יוגב שמני: בדיוק.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: זאת אומרת, תקנה (ב), שאומרת שעובד מוסמך רשאי לבצע אקטיבציה מציע זיהוי אלקטרוני כמפורט על גבי השבב – זאת פעולה שמתבצעת בפועל רק כשבן אדם בא לקחת את התעודה?

<נירה לאמעי-רכלבסקי: לא מכינים את התעודות לאנשים שיבואו לקחת?

<נירה לאמעי-רכלבסקי: זה מה שאני לא מבינה, למה זה קשור לשיטת המסירה?

<ברוך דדון: לא, לא, לא צריך - - -

<יוגב שמני: התהליך מתחיל במרכז ההנפקה, שבו כותבים את התעודה, אבל בפועל, התעודה תופעל מול ממשל זמין.

<יוגב שמני: יש איזשהו גורם שמאשר שכל התעודות האלה אכן פעילות או מבוטלות.

<יוגב שמני: זה רק לאחר המסירה.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: אז למה צריך שמכונה תעשה את זה?

<נירה לאמעי-רכלבסקי: מצטערת, אני עדיין לא מבינה.

<יוגב שמני: כי בסוף צריך לכתוב את התעודה על השבב.

<עירית ויסבלום: וזה לא יקרה בלשכה.

<יוגב שמני: וזה לא קורה בלשכה, התעודה לא חוזרת ללשכה.

<יוגב שמני: המכונה תחליף את כל עבודת - - -

<ברוך דדון: כשהתעודה במכונה - - -

<עירית ויסבלום: זה קורה במרכז ההנפקה.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: אם הבן אדם לא ביקש לבוא לקחת בעצמו, זה אוטומטית יעבור לשליחים?

<עירית ויסבלום: ממרכז ההנפקה.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: ממרכז ההנפקה?

<יוגב שמני: זה ייעשה באופן אוטומטי על כולם.

<יוגב שמני: עוד פעם, כחלק מתהליך ההנפקה מבחינתנו.

<יוגב שמני: זה עוד שלב בפרסונליזציה.

<יורם אורן: במקום לעשות אותו בלשכה, עושים אותו במערך ההנפקה.

<יוגב שמני: במקום בלחיצת כפתור של 400 פקידים, במרוכז.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: פקיד אחד יעשה את זה.

<יוגב שמני: לא פקיד אפילו, מכונה.

<יוגב שמני: זה אוטומטי.

<יוגב שמני: למעשה, הפקיד אישר את זה בתהליך הבקשה.

<יוגב שמני: כשזה מגיע למפעל, זה כבר קורה אוטומטית.

<עירית ויסבלום: תהליך הכתיבה יהיה במרכז ההנפקה, ולא בלשכה על-ידי - - -

אורי מקלב: מכיוון שתעודת הזהות יוצאת מהחברה - - -

<יוגב שמני: אני אשמח מאוד לקחת אתכם למפעל.

<עירית ויסבלום: זה עניין טכני שרירותי.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: אני סתם תוהה למה כאן זה היה ככה.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: זה שינוי - - -

אורי מקלב: מכיוון שתעודת הזהות עוד לא הייתה מושלמת, רק במסירה בתוך הלשכות.

אורי מקלב: ברגע שזה יוצא מהחברה שעושה את זה ישירות לשליח, זה צריך לצאת מושלם.

אורי מקלב: מושלם – החברה עושה את זה.

<עירית ויסבלום: במקום תהליך אוטומטי שמניע אותו הפקיד בלשכה, זה יהיה תהליך אוטומטי שקורה במרכז ההנפקה ללא מעורבות של עובד.

אורי מקלב: במקרה זה לא יעשה את זה הפקיד, אלא תעשה את זה המכונה, ולפקיד לא הייתה מכונה, או שכן הייתה לו מכונה.

<יוגב שמני: הפקיד לחץ על כפתור – זו עדיין אותה מכונה.

אורי מקלב: הבנתי את התהליך.

אורי מקלב: הכול ברור.

אורי מקלב: רבותי, להקריא?

<נירה לאמעי-רכלבסקי: כן.

אורי מקלב: איזה נוסח אנחנו מקריאים?

<נירה לאמעי-רכלבסקי: אני אקריא.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: "תקנות מרשם האוכלוסין (תעודה אלקטרונית לאימות) (תיקון), התשע"ז-2017 – בתוקף סמכותנו לפי סעיף 25(ג) לחוק מרשם האוכלוסין, התשכ"ה-1965 (להלן - החוק), ובאישור ועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת, אנו מתקינים תקנות אלה: 1.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: בתקנה 3 לתקנות מרשם האוכלוסין (תעודה אלקטרונית לאימות), התשע"ב-2012 – (1) בתקנת משנה (ב), במקום "עובד מוסמך רשאי לבצע כתיבת אמצעי הזיהוי האלקטרוני, התעודה האלקטרונית לאימות ופרטי המידע האלקטרוני כמפורט בתקנת משנה (א), על גבי השבב, רק בהינתן", יבוא "כתיבת אמצעי הזיהוי האלקטרוני, התעודה האלקטרונית לאימות ופרטי המידע האלקטרוני כמפורט בתקנת משנה (א), על גבי השבב, תתבצע באופן ממוכן ורק בהינתן"; (2) בתקנת משנה (ג), במקום "גישה לקריאת התעודה לאימות ואמצעי הזיהוי" יבוא "גישה לתעודה לאימות ולאמצעי הזיהוי"".

<נירה לאמעי-רכלבסקי: אולי רק הסבר קטן על זה?

<נירה לאמעי-רכלבסקי: לא דיברנו על זה.

<יורם אורן: אני אסביר את זה.

<יורם אורן: התעודה האלקטרונית מורכבת משני רכיבים.

<יורם אורן: אחד מהם ניתן לקריאה, והוא מה שהכרטיס מפרסם בשביל שיוכלו לבדוק את מה שהוא טוען.

<יורם אורן: הוא טוען לזהות, שאפשר יהיה לבדוק את זה.

<יורם אורן: והשני הוא נתון שהכרטיס יודע לשמור אותו "בבטן" בצורה מוגנת, ואי-אפשר לקרוא אותו.

<יורם אורן: אפשר להורות לכרטיס לבצע אתו את החישוב המתמטי שצריך על-ידי הסיסמה, אבל אי-אפשר לקרוא אותו.

<יורם אורן: ולכן המושג "קריאת שבב" שם לא מייצג נאמנה.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: הבנתי.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: זה תיקון כללי.

אורי מקלב: מי בעד?

אורי מקלב: מי נגד?

אורי מקלב: אנחנו נעשה את ההצבעה בפועל.

אורי מקלב: בעד אישור התיקון – פה אחד

אורי מקלב: פה אחד.

אורי מקלב: אין מתנגדים.

אורי מקלב: אין נמנעים.

אורי מקלב: הבקשה אושרה.

אורי מקלב: הישיבה נעולה.