ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 324, 2017-01-24 12:30

אלעזר שטרן: צהריים טובים.

אלעזר שטרן: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה.

אלעזר שטרן: אנחנו ביום השואה הבינלאומי, שאנחנו מנצלים גם אותו לדיונים שעוסקים בעניינים של ניצולי השואה ובעניינים של מורשת השואה.

אלעזר שטרן: שאלו אותנו איך זה עומד ביחס ליום השואה בכ"ז בניסן, אז אמרנו: כל יום שנוכל לדבר בו ולהקדיש לשואה, על ההיבטים השונים שלה, אנחנו נקדיש.

אלעזר שטרן: הדיון בוועדה הזאת הוא ביזמתו של חברי, חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ.

אלעזר שטרן: היזמה שלו נפלה על אוזניים קשובות של הרבה מאוד חברי כנסת שהנושא הזה חשוב להם.

אלעזר שטרן: אני אזמין אותו להציג את היזמה.

אלעזר שטרן: בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני יושב-הראש.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה להודות על האמת, כל הסוגיה עלתה אצלנו דרך דיון גדול מאוד, סבוך מאוד, שהתנהל בוועדת הכספים של הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': תביעה גדולה מאוד שבין החברה להשבת נכסים לבין ניצולי שואה.

בצלאל סמוטריץ': באחד הדיונים – נדמה לי שזה אפילו היה באחד הדיונים שהיו מאחורי הקלעים, לא לפרוטוקול של הוועדה.

בצלאל סמוטריץ': אחד הנציגים של החברה – אני אומר את זה בזהירות, היו שם הליכים משפטיים, לא חשוב, אני לא נכנס כרגע לכל הפרטים – סינן איזה מן משפט: אנחנו נגיש ערעור ונדחה את הסיפור הזה לעוד חמש שנים, נראה אתכם.

בצלאל סמוטריץ': הוא ניסה לאלץ את כל הגורמים להגיע להבנה.

בצלאל סמוטריץ': היה פסק דין שניתן נגד החברה, לטובת ניצולי השואה, והייתה מן אמירה כזאת שאתם מנסים לאיים עלינו כאן בוועדת כספים ולהביא לנו חוק, אנחנו נגיש ערעור.

בצלאל סמוטריץ': כדרכם של ערעורים, ההליך הזה ייקח חמש שנים, וניפגש בעוד חמש שנים.

בצלאל סמוטריץ': אני הלכתי ליושב-ראש הוועדה ואמרתי לו: מדובר באנשים שכדרך כל ארץ, הולכים ומתבגרים, הם לא הולכים ונעשים צעירים מיום ליום.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מדברים על הליכים שנוגעים למימוש זכויות של אותם ניצולי שואה מתוקף היותם ניצולי שואה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו לא מדברים עכשיו על ניצול שואה שהיה מעורב בתאונת דרכים, ובמקרה הוא גם ניצול שואה, אלא הוא עובד במשך הרבה מאוד שנים לקבל זכויות שמגיעות לו.

בצלאל סמוטריץ': יש פה כמה חוקים.

בצלאל סמוטריץ': יש את חוק נכי רדיפות הנאצים, התשי"ז, חוק נכי המלחמה בנאצים, התשי"ז.

בצלאל סמוטריץ': בקיצור, יש זכויות שונות שאותם הניצולים זכאים להם מתוקף היותם ניצולי שואה, וזה בלתי נסבל שכל כך הרבה שנים עד היום הם עדיין מתגלגלים בכל מיני הליכים משפטיים.

בצלאל סמוטריץ': יש ועדה, ואחר כך יש ועדת ערר על הוועדה, ואז יש ערעור לבית המשפט המחוזי על החלטת הוועדה.

בצלאל סמוטריץ': ונראה היה לנו שהדבר המינימלי הוא לקצוב לוחות זמנים לעיון בהליכים המשפטיים האלה.

בצלאל סמוטריץ': אי-אפשר למנוע אותם, כי אנחנו חיים במדינה שחלק מהמערכת החוקית – מה לעשות, יש ערעורים וכולי.

בצלאל סמוטריץ': אי-אפשר למנוע מאף אחד מהצדדים את זכותו לערער לערכאה שיפוטית.

בצלאל סמוטריץ': אבל אי-אפשר לתת להליכים האלה להתמשך ולהתמשך, ולהתמשך, כי לא נשארו עוד הרבה מאוד שנים.

בצלאל סמוטריץ': אני לא רוצה להיכנס לנתונים, כתבנו את זה בדברי ההסבר, כמה נפטרים בכל שנה.

בצלאל סמוטריץ': לא נשארו לנו הרבה מאוד שנים לנצל את אותם זכויות שאנחנו חבים להם.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר, גם בהקשר של היום המיוחד הזה שאנחנו מציינים, אנחנו חבים כמדינה – אני אומר את זה כדור שלישי לניצולי שואה.

בצלאל סמוטריץ': אגב, אני מוכרח לומר ברמה האישית, אצלנו זה עבד הפוך – הייתה הדחקה גדולה מאוד עד סוף ימיה של סבתי, זיכרונה לברכה.

בצלאל סמוטריץ': פתאום היא התחילה להיזכר.

בצלאל סמוטריץ': זה הלך יחד עם זה שהזיכרון הקצר קצת טושטש, ואז הזיכרון הארוך חזר, והיינו יושבים ושומעים סיפורים מסמרי שיער.

אלעזר שטרן: או יחד עם זה שהיא שרדה והצליחה להקים דור, והם כבר לא כצאן לטבח.

אלעזר שטרן: חזר הביטחון.

בצלאל סמוטריץ': נכון.

בצלאל סמוטריץ': אבל כילד, אני לא זוכר, גם אבא שלי לא זוכר.

בצלאל סמוטריץ': הייתה הדחקה גדולה מאוד ולא דיברו.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שלא מימשו הרבה מאוד מהזכויות כחלק מזה.

בצלאל סמוטריץ': סבתי, זיכרונה לברכה, לא הלכה ותבעה – אני יודע לומר את זה היום כאדם בוגר – המון דברים שהיו מגיעים לה כי לא רצו לעסוק בזה.

בצלאל סמוטריץ': אז מי שכבר מחליט שיש לו אומץ להישיר מבט למציאות והולך לממש את הזכויות האלה – ואני שוב אומר, כחברה, כמדינה, אנחנו חבים להם קודם כל חוב מוסרי מטורף, וגם חובות פרקטיים, כל הסכמי השילומים וכולי, שמדינת ישראל קמה עליהם ובזכותם במידה רבה.

בצלאל סמוטריץ': לא קמה, אבל התקדמה ונבנתה הרבה מאוד בזכותם.

בצלאל סמוטריץ': כל מה שאנחנו עושים זה הרבה פחות מדי, ומה שנעשה, גם יהיה פחות מדי.

בצלאל סמוטריץ': אני לקחתי דבר קטן מאוד, ושלפחות ההליכים הללו יקצרו לוחות זמנים.

בצלאל סמוטריץ': אמרו לי שהליכים בערכאה ראשונה קשה לקצוב בלוחות זמנים.

בצלאל סמוטריץ': זה מורכב, זה עדויות וראיות.

בצלאל סמוטריץ': שמעתי.

בצלאל סמוטריץ': אבל צריך לדעת שבתקנות סדר הדיון יש לוחות זמנים.

בצלאל סמוטריץ': אז אמרתי לפחות נלך לערעור.

בצלאל סמוטריץ': ערעור הוא הליך יחסית פשוט – יש כתב ערעור, יש כתב תשובה, יש דיון.

בצלאל סמוטריץ': בדרך כלל לא פותחים ראיות מחדש כמו שיש בערכאה ראשונה.

בצלאל סמוטריץ': ולכן הגשנו את הצעת החוק.

בצלאל סמוטריץ': כמו שהיושב-ראש ציין, חתומים עליה – זו סוגה שהייתה בקונצנזוס מוחלט.

בצלאל סמוטריץ': היא עברה בקריאה טרומית.

בצלאל סמוטריץ': אגב, הייתה לי פגישה עם מנהל בתי המשפט, שניסה להסביר למה הם לא אוהבים שתהיה התערבות בחקיקה, ולכן הם מבקשים להסדיר את זה באופן עצמאי.

בצלאל סמוטריץ': כתוצאה מזה, פרסמה נשיאת בית המשפט העליון ממש לאחרונה נוהל של נשיאת בית המשפט העליון שמנחה, ממש בהתאם לחוק שלנו, על לוח זמנים שבתוך 30 יום מתן פסק דין באותם הליכי ערעור.

בצלאל סמוטריץ': שופט שחורג מזה צריך לדווח לנשיא.

בצלאל סמוטריץ': אני ביקשתי שיהיה מעקב על זה.

בצלאל סמוטריץ': אני מחכה לתשובה.

בצלאל סמוטריץ': ביקשתי שיהיה מעקב של הנשיאה בעצמה.

בצלאל סמוטריץ': מהיכרותי את הפרקטיקה, חובת הדיווח לנשיא בית המשפט קיימת בהרבה מאוד היבטים, והיא יעילה בעירבון מוגבל.

בצלאל סמוטריץ': אני לא רוצה לומר שהיא לא יעילה, היא יעילה בעירבון מוגבל.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שפה צריך לעלות רמה, ולוודא שבכל פעם שיש דחייה, זה צריך לעלות גם לנשיאת העליון.

בצלאל סמוטריץ': להערכתי, העובדה שזה עולה עוד מדרג אחד למעלה כן תבטיח מקסימום עמידה ביעד הזה.

בצלאל סמוטריץ': משפט אחרון, אני חושב שזה משקף מחויבות ערכית שלנו כחברה אל מול אותם ניצולים מסיבה פשוטה.

בצלאל סמוטריץ': העיכוב במתן פסקי הדין לא נעשה, חלילה, מרוע.

בצלאל סמוטריץ': עובדים אנשים יעילים, רק שהעומס הוא גדול מאוד מאוד.

בצלאל סמוטריץ': ולכן דברים נסחבים.

בצלאל סמוטריץ': יש כאן אמירה שלנו שאנחנו מבקשים לתעדף את התיקים הללו על פני תיקים אחרים, להכריע בהם, שוב, בגלל אותה חובה מוסרית שיש לנו כלפיהם.

בצלאל סמוטריץ': אלו דברי.

אלעזר שטרן: תודה.

אלעזר שטרן: בבקשה.

<שירי לנג: שירי לנג, מהנהלת בתי המשפט.

<שירי לנג: אני רוצה לומר שמערכת בתי המשפט רואה חשיבות חברתית רבה במתן הכרעות מהירות בהליכים שנוגעים בעניינם של ניצולי השואה.

<שירי לנג: אין ספק שהנסיבות הייחודיות של ניצולי השואה מחייבות אותנו כמערכת, ואותנו כחברה, לעשות ככל הניתן כדי להקל עליהם למצות את הזכויות שלהם.

<שירי לנג: ואכן, בעקבות הצעת החוק של חבר הכנסת סמוטריץ המערכת נרתמה לנושא, וגובש נוהל של נשיאת בית המשפט העליון שמנחה את השופטים לתת פסקי דין בתוך 30 ימים מהמועד שבו הוגשו הסיכומים.

<שירי לנג: אם לא הוגשו סיכומים, אז ממועד הדיון האחרון בתיק.

<שירי לנג: אני תיכף אפרט פרטי הנוהל, אבל אני חושבת שהחשיבות של הנוהל היא דווקא לא בפרטים שלו, אלא ברוח הדברים שעולה ממנו.

<שירי לנג: החשיבות שאני רואה - - -

בצלאל סמוטריץ': מחילה, יש פער משמעותי, שאני רוצה שניתן עליו את הדעת, בין הצעת החוק לבין הנוהל.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק דיברה על 90 יום מיום הגשת הערעור, מכיוון שהמטרה שלי הייתה גם לקצוב זמנים מהירה לפרוצדורה.

בצלאל סמוטריץ': זאת אומרת, הוגש ערעור, בתוך כמה זמן הצד שכנגד יצטרך להגיש את התשובה שלו.

בצלאל סמוטריץ': אני לא מבקש שיגידו 48 שעות, אבל גם לא שלושה חודשים.

בצלאל סמוטריץ': בתוך כמה זמן מתקיים הדיון.

בצלאל סמוטריץ': אני מצטער שאני חושב על זה רק עכשיו, אבל לומר מיום הסיכומים או מיום הדיון האחרון, יכול להיות שייקח לנו שנה להגיע לדיון.

בצלאל סמוטריץ': הייתי שמח שהנשיאה תנחה שגם בקציבת לוחות הזמנים להליכים הקודמים לשלב מתן פסק הדין תהיה התייחסות ללוחות הזמנים.

בצלאל סמוטריץ': לתת לזה עדיפות בקביעת הדיון, לתת לזה עדיפות בקביעת קצובות הזמן לפינג-פונג הזה.

בצלאל סמוטריץ': כיוון שהוא נעשה בקצבי בית דין, הוא אמור להיות - - -

אלעזר שטרן: בצלאל, זה ברור.

אלעזר שטרן: זה ברור.

אלעזר שטרן: ברוח אותם דברים, גם מה שאת אמרת וגם מה שבצלאל אמר – ואני אמרתי את זה גם בהתחלה, כשהצטרפתי להצעת החוק הזאת – אני מבין את הבעיה של הנהלת בתי המשפט להתערב בערכאה ראשונה, או לקצוב את הזמן לערכאה ראשונה, שזה מה שנאמר פה.

אלעזר שטרן: עם זאת, אני לא יודע אם בתור נוהל של קציבת ימים, אבל בתור מתן עדיפות, או שאיפה – הרי גם בנהלים האלה אנחנו יודעים שתהיה בעיה כמה עומדים בהם, וכמה לא עומדים בהם.

אלעזר שטרן: האם אין דרך, או לפחות קריאה, שיכולה להצטרף לזו של נשיאת בית המשפט העליון, שהיא נשיאה של כל מערכת המשפט בישראל, שגם בערכאות ראשונות – אנחנו מכירים את הגילאים של האנשים, ואנחנו מכירים את משקעי הזמן.

אלעזר שטרן: שייעשה מאמץ, תינתן עדיפות מסוימת, התחשבות, אני לא יודע מה, אבל ששופטים שמונחים בפניהם ערימות של תיקים בערכאה ראשונה יעשו את הכול בשביל לתת עדיפות למהירות הדיון בנהלים האלה.

אלעזר שטרן: אולי אפשר לקצוב את הזמן שבין פתיחת התיק לקביעת הדיון, שהוא לא אומר משהו על איכות הדיון או על כמה זמן עדויות, אלא בואו נתחיל.

אלעזר שטרן: כמובן, גם אני אצטרף לברכה עם הבקשה להעברה הזאת של חבר סמוטריץ, על יכולת ההשוואה.

אלעזר שטרן: אולי את תעני למה זה לא נמצא שם.

אלעזר שטרן: האם יש דרך להוסיף לאותו נוהל, שכשבית המשפט העליון מתעסק בקציבת זמן, או במתן עדיפות או התחשבות, לערעורים או לדיונים משפטיים בכלל של ניצולי שואה, מתוקף היותם ניצולי שואה – אני לא רוצה להרחיב על מה שנאמר פה – לתת עדיפות מעבר למה שהחוק הזה בא להגיד, וזה כבר סוג של פשרה, שזה רק בערעורים?

אלעזר שטרן: הבנת.

<שירי לנג: אני אגיד.

<שירי לנג: אני אתייחס.

<שירי לנג: אני חושבת שזה מתחבר, הרי מה שאמרתי קודם, שהחשיבות שאני רואה בנוהל – לאו דווקא בפרטים שלו, כי הנוהל בפרטים שלו מתייחס לשלב הערעור.

<שירי לנג: אני חושבת שצריך להסתכל על הנוהל – על הרוח שנושבת מהנוהל.

<שירי לנג: זו פעם ראשונה שמי שעומד בראש מערכת המשפט פונה לשופטים ואומר להם תנו עדיפות וקדימות לטיפול בתיקים האלה על פני תיקים אחרים.

<שירי לנג: זה משהו שלהערכתי - - -

אלעזר שטרן: נכון, אבל הוא רוצה לדעת את המהירות.

בצלאל סמוטריץ': אבל למה לא כתוב את זה בתחילת הנוהל כהוראה כללית?

בצלאל סמוטריץ': אם יש עדיפות - - -

אלעזר שטרן: נכון.

בצלאל סמוטריץ': פה מדובר על פסקי דין בערעורים הנידונים.

בצלאל סמוטריץ': למה - - -

אלעזר שטרן: נכון.

<שירי לנג: אנחנו רואים חשיבות חברתית במתן פסקי דין מהליכים מסוג זה בהקדם האפשרי.

<שירי לנג: אני חושבת שללא ספק, לנוהל הזה תהיה השלכה גם על הערכאות הדיוניות.

<שירי לנג: בעניין של הערכאה הדיונית, חשוב לי להבהיר, ערכאה דיונית היא לא בית משפט.

<שירי לנג: היא לא בית משפט, היא ועדה שחבריה מתמנים על-ידי שר המשפטים.

<שירי לנג: בראש הוועדה עומד שופט מכהן, או שופט בדימוס.

<שירי לנג: חברים בה גם שני נציגי ציבור, שאחד מהם הוא רופא מוסמך.

<שירי לנג: מהבחינה הזאת, יש קושי שנשיאת בית המשפט העליון מנחה ועדה, שהיא ועדה מעין שיפוטית, זה לא בית משפט.

<שירי לנג: גם מהבחינה הזאת יש איזשהו קושי.

<שירי לנג: חשוב לי לומר שהנוהל כולל מנגנון בקרה הדוק על האופן של היישום שלו.

<שירי לנג: יש חובת דיווח של שופט שחורג לנשיא בית המשפט המחוזי שבו הוא מכהן, וגם אחת לחצי שנה חובת דיווח של נשיא בית המשפט המחוזי לנשיאת בית המשפט העליון.

<שירי לנג: הדיווח צריך לכלול את שמות השופטים, את הנימוקים לחריגה, ואת המועדים למתן פסקי דין.

<שירי לנג: כפי שחבר הכנסת סמוטריץ ציין, הנוהל פורסם באתר הרשות השופטת.

<שירי לנג: הוא נגיש לכולם, כולם יכולים לעיין בו, והוא בתוקף החל מה-15 בינואר.

<שירי לנג: לגבי מה שחבר הכנסת סמוטריץ שאל, אני מבינה את מה שאתה אומר.

<שירי לנג: אני חושבת שיש איזשהו קושי להגביל את ההליך משלב פתיחת התיק ועד לסיום שלו.

<שירי לנג: קודם כל, הנתונים שלנו לפחות מראים שממוצע אורך חיי תיק הערעור נמשך כתשעה חודשים.

<שירי לנג: אנחנו לא מדברים פה על שנים ארוכות.

אלעזר שטרן: איך?

<שירי לנג: ממוצע.

<שירי לנג: אני דיברתי על ממוצע חיי תיק.

דב חנין: ממוצע, זה אומר שיש גם תיקים יותר ארוכים.

<שירי לנג: בוא לא נשכח שמערכת בתי המשפט היא מהמערכות העמוסות ביותר בעולם המערבי.

<שירי לנג: במצב שבו מדובר על מערכת הכרעה - -

שולי מועלם-רפאלי: ניצולי שואה נפטרים בכל יום.

<שירי לנג: - - שבית משפט מחוזי בתוך תשעה חודשים – אני לא חושבת שאפשר לומר שזאת הכרעה בתוך תקופת זמן ארוכה מאוד.

בצלאל סמוטריץ': מה ממוצע אורך תיק בערעור רגיל?

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה את ההשוואה.

בצלאל סמוטריץ': אם תגידי לי - - -

<שירי לנג: אני בטוחה שיותר.

<שירי לנג: אני בטוחה שיותר.

בצלאל סמוטריץ': אני לא בטוח.

בצלאל סמוטריץ': בערעורים.

<שירי לנג: אני כמעט בטוחה שיותר.

אלעזר שטרן: צריך לומר את האמת, המורכבות של הערעורים האלה היא לא כמו תיקים רגילים.

בצלאל סמוטריץ': זה הרבה יותר פשוט.

בצלאל סמוטריץ': זו שאלה של סדרי עדיפויות.

בצלאל סמוטריץ': השאלה היא אם אפשר שהנשיאה תורה לתת עדיפות?

בצלאל סמוטריץ': נניח שערכאה ראשונה היא יותר בעייתית, כי הכפיפות היא לא ברורה.

<שירי לנג: אנחנו ראינו קושי עם זה מכיוון שלדעתנו זה עלול לפגוע באפשרות לנהל את התהליך.

<שירי לנג: הרבה פעמים דחיות - - -

בצלאל סמוטריץ': אל תקצבי לוחות זמנים.

בצלאל סמוטריץ': שיהיה כתוב בהנחיה שהנשיאה מורה לתת לתיקים האלה עדיפות.

בצלאל סמוטריץ': אל תכתבו 30 יום, 14 יום.

בצלאל סמוטריץ': כן הנחייה, לא רק ביחס למתן פסק הדין, אלא כל קציבת לוחות הזמנים שעד לפסק הדין.

<שירי לנג: אני חושבת שאם אנחנו נסתכל על המטרה של הנוהל – וזה מופיע בסעיף 1 לנוהל – כתוב בפירוש שהמטרה היא לקבוע מועדים מנחים – וזאת נוכח החשיבות החברתית שבמתן פסקי דין – בעצם בסיום ההליך בהקדם האפשרי.

<שירי לנג: אני חושבת שזה בהחלט עולה מהרוח של הדברים, ואני חושבת שהמבחינה הזאת המטרה הושגה.

אלעזר שטרן: יש לי שאלה.

אלעזר שטרן: יש לכם איזה מדד בשביל לראות אם כתוצאה מפרסום הנוהל הזה – איך הזמנים היום?

אלעזר שטרן: נגיד שזה תשעה חודשים.

אלעזר שטרן: ואם אפשר להתייצב פה בעוד שנה ולראות מה קרה כתוצאה מהנוהל?

<שירי לנג: בהחלט אפשר.

<שירי לנג: בהחלט אפשר.

<שירי לנג: אנחנו נוכל לבוא בעוד שנה עם נתונים על אורך חיי תיק ביחס לשנה שחלפה, ונוכל להשוות ולראות.

בצלאל סמוטריץ': זה משהו שהוועדה יכולה לבדוק?

בצלאל סמוטריץ': זה בזיכרון ארגוני?

אלעזר שטרן: כן, נקבע.

דב חנין: תודה, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אני קצת מודאג מהכיוון שהדיון הזה מתפתח אליו.

דב חנין: קודם כל, אני רוצה, חברי, חבר הכנסת סמוטריץ, מאוד לברך אותך על הגשת הצעת החוק הזו.

דב חנין: אני הצטרפתי, ואני חושב שזו הצעת חוק חשובה מאוד.

דב חנין: אני רוצה להתייחס לדברי נציגת מערכת בתי המשפט.

דב חנין: קודם כל, כמובן, אנחנו כולנו מעריכים את בתי המשפט.

דב חנין: ואני גם רוצה להביע הערכה להנחיה שהוציאה נשיאת בית המשפט העליון.

דב חנין: אני מעריך גם את הכוונה, גם את הרצון, וגם את הניסיון לפעול ולשפר את המצב.

דב חנין: עדיין אנחנו נמצאים בפער עצום בין מה שקורה לבין המקום שאנחנו צריכים להיות בו.

דב חנין: גברתי מדברת על תשעה חודשים, ואני מכיר, לצערי, את מערכת המשפט.

דב חנין: אני יודע שתחנות הצדק טוחנות לאט, ולפעמים טוחנות מאוד לאט.

דב חנין: כשגברתי מדברת על תשעה חודשים בממוצע של ערעור של ניצולי שואה, אנחנו יודעים שיש גם תיקים שלוקחים הרבה יותר זמן מזה.

דב חנין: אבל אנחנו מדברים על אנשים שהם ברובם אנשים מאוד מאוד מבוגרים, חולים, וכבר הגיעו לערעור.

דב חנין: כבר הגיעו לוועדה הרפואית.

דב חנין: אפשר לחשוב שזו הבעיה של מערכת המשפט שלנו – אלפי ניצולי שואה שמציפים את המערכת בערעורים על ועדות רפואיות.

דב חנין: אני בטוח, גברתי, שכשאתם תבדקו את הנתונים, אתם תראו שלמרבית הצער והכאב, מעט ניצולי שואה בכלל מנצלים את הערוץ הזה.

דב חנין: אם כבר יש להם ועדה רפואית, אומרת להם הוועדה הרפואית מה שאומרת.

דב חנין: לפעמים הם כועסים מאוד.

דב חנין: אני לפעמים פוגש אותם.

דב חנין: הם כועסים מאוד.

דב חנין: אומרים עכשיו אני אגיש ערעור לבית המשפט?

דב חנין: שנים זה ייקח, אני אקבל מזה רק עוגמת נפש, ואני מוותר על כל העניין.

דב חנין: וזו המציאות האמתית.

דב חנין: ולכן, אני גם פונה אליך, חברי, חבר הכנסת סמטריץ, אני מציע לא לוותר על הצעת החוק, ולא לוותר על מה שכתוב בהצעת החוק.

דב חנין: מה הצעת החוק הזו אומרת?

דב חנין: היא אומרת הוגש ערעור – אנחנו כבר מדברים על ערכאה שנייה.

דב חנין: לא צריך פה ראיות ועדים, הכול כבר נשמע בוועדה הרפואית.

דב חנין: בהליך הזה צריך לקצוב זמן.

דב חנין: צריך לקצוב זמן.

דב חנין: והזמן שמוצע בהצעת החוק הוא זמן סביר מאוד – 60 יום לערעור.

דב חנין: אנחנו קבענו בכנסת מנגנונים של הליכים מהירים לכל מיני סוגיות במשפט האזרחי, ולפעמים לא רק במשפט האזרחי.

דב חנין: אני חושב שהגיע הזמן שאנחנו נקבע הליך מהיר לדיון בערעורים של ניצולי שואה, ונקבע מסגרת זמנים.

דב חנין: מערכת המשפט תצטרך להסתגל לדבר הזה ותצטרך להפנים את זה.

דב חנין: אני חושב שאנחנו לא יכולים לאפשר שניצולי השואה יצטרכו להיכנס לתחרות מול כל מיני תיקים אחרים.

דב חנין: אנחנו מכירים את המציאות בבתי המשפט המחוזיים.

דב חנין: ואם גברתי תגיד לי שאתם צריכים יותר תגבור, וצריך יותר שופטים בבתי המשפט המחוזיים, ויותר רשמים, אני הראשון שיהיה מוכן להתגייס למערכה הזאת.

דב חנין: באמת, אני חושב שהמציאות שם היא קשה בכלל, לא רק לניצולי שואה.

דב חנין: אני חושב שכולנו צריכים פה בוועדה הזו, בוועדת החוקה של הכנסת, לנהל מאבק על חיזוק מערכת המשפט, חיזוק התקנים, כדי שמשפטים יתנהלו יותר מהר בכלל.

דב חנין: אבל כרגע, בסוגיה שעומדת פה לפנינו, זו פשוט שאלה שהופכת את שאלת הערעור משאלה תיאורטית לשאלה מעשית.

דב חנין: אם אין מסגרת זמנים מחייבת, אני אומר לך, לא יערערו.

דב חנין: לא יערערו.

דב חנין: אני מעודד אנשים להגיע לערעורים, אומרים לי: אדוני חבר הכנסת, תעזוב אותנו.

דב חנין: תעזוב אותנו.

דב חנין: אומרים לי תעזוב אותנו.

דב חנין: אין לנו זמן, אין לנו אנרגיה שנים להתעסק בדבר הזה.

דב חנין: לא רוצים.

דב חנין: נקבל את מה שהחליטה הוועדה הרפואית ונוותר על היתר.

דב חנין: זה חבל.

דב חנין: זה עצוב, זה חבל, ואסור שאנחנו ככנסת נשלים עם הדבר הזה.

אלעזר שטרן: אני רוצה להגיד משהו לסדר-היום, עוד לפני ההתבטאויות.

אלעזר שטרן: דב, יש לי גם כבוד וגם הערכה, וגם הייתי רוצה שמה שאתה אומר עכשיו – הייתי בנקודת ההתחלה.

אלעזר שטרן: אבל אני חושב שגם יוזם ההצעה, חבר הכנסת סמוטריץ, הגיע להבנה, מתוך אי-רצון לכפות את בית המשפט לנהלים שהוא לא יעמוד בהם, או שלא מקובל שכופים אותם, שקריאת הכיוון הזאת של נשיאת בית המשפט העליון, יש בה חשיבות ומקום לשיפור, גם אם זה לא עד הקצה.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לבקש – תבחנו את זה.

בצלאל סמוטריץ': תביאו את הדברים בפני המנהל, ובאמצעותו בפני הנשיאה – הרי זה לא חוק שקשה לכם לתקן אותו.

בצלאל סמוטריץ': אפשר לתקן את הנוהל הזה.

שולי מועלם-רפאלי: שתהיה איזו קריאת כיוון.

בצלאל סמוטריץ': שתהיה הנחייה.

בצלאל סמוטריץ': הנוהל הוא ספציפי, קובע מועדים ברורים מאוד ביחס לפסק הדין, אבל שתהיה אמירה שההנחיה היא לתת קדימות לתיקים האלה בכל השלבים, ולעשות ככל הניתן לסיים אותם הכי מהר שאפשר.

<שירי לנג: אני בהחלט אעביר את הדברים האלה.

בצלאל סמוטריץ': תגידי שכל הוועדה מצטרפת לבקשה.

אלעזר שטרן: אני אציע עוד דבר אחד.

אלעזר שטרן: אנחנו לא מבטלים את הצעת החוק הזאת.

אלעזר שטרן: היא נשארת על השולחן.

אלעזר שטרן: אנחנו נתכנס כאן בעוד חצי שנה בשביל לראות, גם לקבל את המשוב.

<אריאלה מלכה: ההתכנסות בעוד חצי שנה.

אלעזר שטרן: כן.

אלעזר שטרן: אנחנו נתכנס בעוד חצי שנה, מתוך תקווה שגם בתחושות של ניצולי השואה נוכל לראות שאנחנו זזים לכיוון.

אלעזר שטרן: זאת אומרת, בשורה התחתונה אנחנו לא מקדמים אותה.

אלעזר שטרן: אנחנו מתייחסים בהערכה ובכבוד רב גם לנוהל שהוציאה נשיאת בית המשפט העליון.

אלעזר שטרן: אנחנו נתכנס בעוד חצי שנה לדון עוד פעם, לראות מה המערכת למטה הבינה, וכיצד היא יישמה.

<שירי לנג: אם יורשה לי, חצי שנה נראית לי תקופה קצרה מדי כדי לבחון את ההשלכות של הנוהל.

<שירי לנג: אני חושבת שתקופה של שנה - - -

אלעזר שטרן: עם כל הכבוד, יורשה לך, אבל אנחנו נתכנס בעוד חצי שנה.

בצלאל סמוטריץ': ומקסימום, נתכנס עוד פעם בעוד חצי שנה.

שולי מועלם-רפאלי: בדיוק.

שולי מועלם-רפאלי: רציתי לומר, אם נגיד שנה – אני מסכימה אתך לחלוטין.

שולי מועלם-רפאלי: עדיף לומר חצי שנה.

שולי מועלם-רפאלי: צריך גם לזכור שאנחנו בקונטקסט של ניצולי שואה.

שולי מועלם-רפאלי: אין מה להוסיף.

אלעזר שטרן: אנחנו לא מול בית המשפט, ולא מול מערכת המשפט.

<שירי לנג: זו מטרה משותפת, המערכת נרתמה לנושא.

אלעזר שטרן: בדיוק.

אלעזר שטרן: אז אנחנו נועלים את הישיבה.

אלעזר שטרן: אני מתנצל, אני מקווה שזה על דעת הנוכחים, החברים שלנו, הניצולים כולם, שככה נתקדם, וגם הם, כמונו, בטח הולכים לעוד ועדות היום שעוסקות בדבר.

אלעזר שטרן: רק לזה אנחנו ממהרים.