ועדת המשנה לבטיחות בדרכים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 3, 2016-12-19 09:20

יעקב אשר: בוקר טוב.

יעקב אשר: אני פותח את ישיבת ועדת המשנה לבלימת הקטל בדרכים של ועדת הכלכלה.

יעקב אשר: זה כבר הכינוס הרביעי של ועדת המשנה שקמה בעקבות השימוע שנעשה בוועדת הכלכלה.

יעקב אשר: עד היום היו לנו דיונים עם משרד התחבורה, עם מנכ"לית משרד התחבורה שהייתה כאן, לאחר מכן עם מנכ"ל המשרד לביטחון פנים, המשטרה, והיום אנחנו מתכבדים בנוכחותה של מנכ"לית משרד החינוך שהוא אחד הזרועות לגביהם היו המלצות בשימוע.

יעקב אשר: לצערנו הרב אין לנו כמעט יום אחד שאנחנו לא צריכים לפתוח את הישיבות, גם אם הם בנושאים אחרים, בכך שהקטל בדרכים ממשיך.

יעקב אשר: כל יום אנחנו שומעים על עוד תאונה, אחת חמורה מהשנייה.

יעקב אשר: גם הלילה הייתה תאונת דרכים עם הרוג.

יעקב אשר: לצערנו הרב אנחנו נמצאים היום בסוף שנת 2016 עם 366 אנשים שנהרגו בתאונות דרכים, שזאת עלייה מהשנה שעברה.

יעקב אשר: אפרופו הדיון שלנו, גם הדיון הזה וגם הדיון שיתקיים אחריו, מתוכם 26 ילדים בגילי אפס עד 14.

יעקב אשר: אנחנו מדברים הרבה על הנושא הזה ואנחנו יודים שהזרועות החשובות לעניין הזה הן ראשית, נושא התשתיות, שנית, נושא האכיפה של המשטרה, ושלישית, לא פחות חשוב, נושא החינוך התעבורתי שבעצם צריך לתת לנו הרגלים כבר מגיל גן והלאה של התנהגות נכונה, של זהירות בדרכים, ואחר כך גם שילוב בנושאים שהם לימודי זהירות בדרכים יותר אפקטיביים.

יעקב אשר: הנושא הזה נמצא היום על סדר היום.

יעקב אשר: לאחר מכן יהיה לנו דיון מהיר לפי בקשת מספר חברי כנסת בנושא של דוח ה-OECD שמראה שבישראל מספר הנפגעים של ילדים היא יותר גדולה מאשר ברוב מדינות ה-OECD.

יעקב אשר: אנחנו נדון גם בעניין הזה וכמובן יש קשר בין הנושא האחד לשני כי ילדים ונוער הם בתחום אחריות משרד החינוך.

יעקב אשר: אין ספק שאנחנו צריכים להחדיר לילדים ולנערים גם תרבות הליכה בכביש, גם תרבות נהיגה לאחר מכן כשהם מוציאים את רישיון הנהיגה וכמובן בגיל ההתבגרות הם הופכים למשהו אקטיבי יותר בכבישי ישראל.

יעקב אשר: אנחנו נשמע את מנכ"לית משרד החינוך ולאחר מכן את הצוות שלה.

יעקב אשר: אנחנו גם נשמע את יושב ראש הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, את ההשגות שלהם בעניין ונפתח דיון בנושא.

יעקב אשר: אני רוצה לומר בתמצות ששלושת הדברים החשובים המונחים לפתחו של משרד החינוך הם קודם כל נושא של הגברת החינוך לבטיחות בדרכים.

יעקב אשר: יש שעות שנמצאות ומתממשות – אבל תכף נדבר על אחוז המימוש שלהן, האם זה מספיק, האם זה לא מספיק, האם זה מכסה את כל שכבות הגיל והאם זה מכסה את כל ילדי ישראל באותה שכבת גיל – אבל ברור שיש צורך בהגברה ואני חושב, גם מקריאת הדוחות שראיתי, גם המכתבים שלכם וגם מדוחות לפני הדיון הזה, לדעתי היה צריך לעשות איזשהו רה-ארגון מחדש של העניין הזה.

יעקב אשר: יש דיבורים בעניין, יש שיחות שלכם עם הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים ואני חושב שצריך להפוך את זה להרבה יותר אפקטיבי.

יעקב אשר: כמובן שאי אפשר בלי תקציב ויצטרכו לתקצב יותר שעות אבל אני אומר שמזה ומזה אל תנח ידיך.

יעקב אשר: צריך לתקצב יותר שעות, זה נכון.

יעקב אשר: מצד שני יש תקצוב מסוים שקיים היום שלא מכסה באופן מלא ולזה צריך את התוספת אבל יכול להיות שבהתנהלות נכונה, אם נמקד את הדברים, אפשר להגיע יותר לאפקטיביות.

יעקב אשר: אני לא יודע מה מצב האכיפה בעניין הזה, כמה הפיקוח של משרד החינוך על בתי הספר שיש להם תקצוב לשעות כאלה, עד כמה הוא אפקטיבי ועד כמה אנחנו יודעים בדיוק אם זה ניתן לילדים כן או לא.

יעקב אשר: יש נושא נוסף שעלה בוועדה, הוא בעצם אחת ממסקנות הוועדה, והוא לנסות לקדם ולהכניס את נושא החינוך התעבורתי לבחינות הבגרות.

יעקב אשר: אני יודע שמשרד החינוך, בשיחה שהייתה לי עם המנכ"לית והצוות שלה, מתנגד לעניין הזה ולא בגלל החשיבות או אי החשיבות חלילה שהוא מייחס לנושא תאונות הדרכים אלא כדי לא להעמיס על נושא הבגרויות בדברים אחרים.

יעקב אשר: אנחנו נשמע בנושא הזה גם את המנכ"לית ולאחר מכן מיושב ראש הרשות.

יעקב אשר: אבל אנחנו מנסים לפתח כרגע מודל שבו בפיילוט מסוים כזה או אחר ייכנסו הלימודים בצורה יותר רצינית ואף לימודי התיאוריה יהיו חלק מהעניין הזה.

יעקב אשר: אנחנו רוצים לבחון את הנקודה הזאת.

יעקב אשר: עד עכשיו אלה שתי נקודות שקשורות אחת לשנייה.

יעקב אשר: הנקודה השלישית היא משמרות הזהב.

יעקב אשר: משמרות הזהב, שוב, זה לא נעשה בכל בתי הספר, לא מכסה את כל בתי הספר ויש בעיות שונות, גם בעיות של שעות הדרכה שחלקן תלויות גם במשרד לביטחון פנים, במשטרה.

יעקב אשר: התחושה שלי, ואני אומר לכם מקריאת הדוחות הללו, שצריך לעשות כאן איזשהו ריענון בעניין ואולי זה מה שנעשה עכשיו וזה גם מה שנעשה, כדי באמת למקד יותר ואז גם נוכל לדעת את החוסרים התקציביים אולי ונוכל למקד גם את הנקודה הזאת.

יעקב אשר: עוד שתי נקודות שקשורות במגזרים בתוך כלל הנושא הזה של החינוך.

יעקב אשר: הנושא הזה של חינוך תעבורתי במגזר הערבי, שם יש הרבה מאוד ילדים שנפגעים, חלקם הן פגיעות חצר ודברים כאלה שקשורים גם לתשתיות ולדברים אחרים, אבל אין כל ספק שהציבור הזה צריך לקבל גם את ההסברה שלו וגם את החינוך שלו בתוך מוסדות החינוך שלו ובדרך שלו.

יעקב אשר: הייתה גם התייחסות בדוח לציבור החרדי.

יעקב אשר: יש פעילות בבתי ספר מסוימים, מוכרים שאינם רשמיים, החינוך העצמאי ומעיין החינוך התורני.

יעקב אשר: גם שם צריך לחדד את זה יותר.

יעקב אשר: יש מגזר שלם בתוך המגזר החרדי שלא נמצא בתוך העניין ואלה מוסדות הפטור.

יעקב אשר: ניסו ומנסים – אנחנו נעלה גם את הנושא הזה – לראות איך להתאים את זה לרוח המוסדות הללו כדי שהילדים יקבלו את זה בדרך שלהם, אבל בסופו של דבר יקבלו את הכלים להתמודד עם כל נושא הבטיחות בדרכים.

יעקב אשר: אלה בגדול דבריי.

יעקב אשר: אני מבקש ממנכ"לית משרד החינוך לסקור בפנינו ולתת לנו גם את התשובות לפי הנושאים שעלו בשימוע וגם תכניות עתידיות.

<מיכל כהן: תודה אדוני היושב ראש.

<מיכל כהן: נמצא אתי סמנכ"ל המינהל הפדגוגי ומנהל אגף זהירות בדרכים שהם ישלימו את החלקים שאני אתייחס אליהם.

<מיכל כהן: אני רוצה לפתוח ולומר לגבי הסיפה של הדברים שלך.

<מיכל כהן: להגיד מספיק בחינוך, אף פעם אני לא אומרת.

<מיכל כהן: כל מה שאנחנו עושים, אני לא יודעת לאמוד את ההשקעה בחינוך מול המצב בתאונות הדרכים.

<מיכל כהן: אני מניחה שגם מדינת ישראל, למרות ההשקעות הגדולות שלה או הקטנות שלה – לא משנה, זה עניין יחסי – לא מצליחה לומר זה מול זה.

<מיכל כהן: יחד עם זאת, אני חושבת שלחינוך יש תפקיד מרכזי, כפי שאמרת.

<מיכל כהן: הילדים הצעירים וגם המתבגרים עוברים במערכת החינוך ושם בעצם מוטל עלינו חלק מהחינוך של הילדים, כמו בכל דבר אחר.

<מיכל כהן: אנחנו מוצאים את עצמנו צריכים לענות לנושא של להיות אזרח טוב, להיות אזרח משלם מסים, להיות אזרח שיודע מהי צרכנות נבונה ומדי יום מגיעים למערכת החינוך, למשרד החינוך, אלי למשרד, נושאים שונים שכולם חושבים שמערכת החינוך צריכה ויכולה לחנך.

<מיכל כהן: אני חושבת שמערכת החינוך עושה, היא אולי לא עושה מספיק כפי שאתה אומר או – אני מעדיפה לומר – אפשר לעשות יותר, ותמיד אפשר לעשות יותר, אבל אנחנו עושים במסגרת הכוחות והיכולות שלנו.

<מיכל כהן: מערכת החינוך משקיעה בנושא הזהירות בדרכים, החל מגן הילדים וכלה עד כיתות י'.

<מיכל כהן: בכיתות י' אנחנו עושים שותפות עם הרשות הלאומית.

<מיכל כהן: אני צריכה לומר שמאז שגיורא נכנס לתפקידו, אנחנו רווים יותר נחת ואנחנו ממש בחתימת הסכם שאני מקווה שהוא יהיה הסכם כפי שסיכמנו עכשיו, הסכם רב שנתי, כך שלא כל שנה נפתח את הסאגה הזאת, אם יש תקציב לכיתה י' או אין תקציב לכיתה י'.

<מיכל כהן: בכיתות הגן אנחנו מפעילים תכניות של זה"ב בגן ותכניות על גלגלים.

<מיכל כהן: בכיתות א'-ב' הם לומדים תכנית שנקראת ללמוד תנועה.

<מיכל כהן: בכיתות ה'-ו' יש תכנית של עצמאות בשטח ונושא של משמרות הזה"ב.

<מיכל כהן: אני אתייחס למה שאמרת לגבי פיקוח ובקרה.

<מיכל כהן: מערכת החינוך מושתתת על הרבה מאוד תכניות שהמחנכים והמחנכות צריכים ללמוד.

<מיכל כהן: לא כל דבר אנחנו רצים לבית הספר ובודקים אם הם נכנסו.

<מיכל כהן: אנחנו סומכים על מנהלי בתי הספר וסומכים על המורים.

<מיכל כהן: כולם מבינים את החשיבות של היפגעות ילדים בכביש.

<מיכל כהן: דרך אגב, אנחנו עושים גם נושא של היפגעות ילדים בכלל ואני אתייחס גם לסוגיה של החברה הערבית.

<מיכל כהן: אבל צריך לומר שאנחנו יודעים, נעשתה איזושהי בדיקה לגבי משמרות הזה"ב, ומצאנו שכשישים אחוזים מפעילים את משמרות הזה"ב.

<מיכל כהן: הסיבות השונות מדוע לא מפעילים משמרות זה"ב במאה אחוזים מבתי הספר, בין השאר יש לנו בתי ספר מוסעים, כל המועצות האזוריות, יש נושא של הסעות, יש מקומות שאין כביש בקרבת מקום, יש מקומות שמבחינה בטיחותית או ביטחונית לא מאפשרים.

<מיכל כהן: זאת אומרת, המיפוי בעצם מראה שעל פי רוב – אני אף פעם לא אומרת מאה אחוזים כי אין מאה אחוזים כנראה – במקומות שאפשר, מתקיים הנושא של משמרות הזה"ב.

<מיכל כהן: בבתי הספר מלמדים את התכניות.

יעקב אשר: לפי הנתונים שלי, אלה חמישים אחוזים.

<מיכל כהן: אני אראה לך.

<מיכל כהן: יש לנו את הנתונים.

<מיכל כהן: שישים אחוזים.

יעקב אשר: חלקם אלה מקומות שאובייקטיבית לא יכול להיות.

<מיכל כהן: נכון.

יעקב אשר: אבל עדיין חסר.

<מיכל כהן: עדיין חסר ועדיין אני אומרת שבעצם אם אני סוקרת את הכיתות, יש לנו גן, כיתות '-ב', כיתות ה'-ו' וכיתה י'.

<מיכל כהן: בכיתה י' עם המורכבות וכפי שאמרתי, מדי שנה מלחמת עולם עם סיפור התקציב, אותם 18 מיליון שקלים שצריכים לעבור למשרד החינוך.

<מיכל כהן: כשגיורא נכנס אמרתי לו שיש לי ימים שאני אומרת שאני מעדיפה לא לקבל ולא להיות תלויה.

<מיכל כהן: גיורא אמר שזה דבר ראשון שהוא מטפל בו ואכן זה דבר ראשון שהוא טיפל בו ואנחנו לקראת חתימה, היום-מחר, על הסכם רב שנתי.

יעקב אשר: זה אומר לגבי התיכוניים.

<מיכל כהן: זה אומר לגבי כיתה י', 3,000 כיתות כרגע.

<מיכל כהן: לגבי הסיפור של בגרויות.

יעקב אשר: יש איזושהי תכנית לנסות להגיע לכר רחב של העניין הזה?

יעקב אשר: זאת אומרת, הכול הוא תלוי התקציב שלהם או שאפשר קצת ממשאבי המשרד?

<מיכל כהן: את משאבי המשרד אנחנו שמים כל הזמן.

יעקב אשר: יש גם ריבוי טבעי.

<מיכל כהן: לא תלינו את לימודי הזהירות בדרכים או כל הנושא של החינוך התעבורתי ברשות.

<מיכל כהן: אני אומרת שיש לנו שש, שבע, שמונה שכבות גיל שאנחנו מלמדים בלי תוספת תקציב של אף אחד.

<מיכל כהן: בכיתות י', מקדמת דנא, זה היה ההסכם.

<מיכל כהן: כפי שסיכמנו גיורא ואני, אנחנו אמרנו שקודם כל נייצב את הסיפור של ה-3,000 כיתות כי מדי שנה זה לא היה מיוצב, ואחרי שנייצב את זה – נפעל במשותף לראות איך נשלים בתהליך ארוך טווח גם את השאר.

אוסאמה סעדי: אנחנו מדברים על חינוך תעבורתי מהגן עד כיתה י'?

<מיכל כהן: כן.

אוסאמה סעדי: זאת אומרת, בכיתות י"א ו-י"ב, אין.

<מיכל כהן: נכון.

אוסאמה סעדי: זאת שכבת הגיל בו מתחילים לנהוג.

נורית קורן: זה הכי חשוב.

<מיכל כהן: הכי חשוב, אני לא יודעת.

אוסאמה סעדי: תכף ניתן את הנתונים לגבי הצעירים ועל שיעור ההשתתפות שלהם, במיוחד בגילים אלה כשהם כבר מקבלים רישיון ומתחילים לעלות על הכביש.

<מיכל כהן: אני אומר שהכי חשוב, אני לא יודעת.

<מיכל כהן: אני חושבת שלחנך ילדים מגיל הגן להתנהגות נכונה ונאותה בכבישים, הן כהולכי רגל והן אחר כך בנושא אופניים ואחר כך התנהגות לקראת נהיגה, זה תהליך.

<מיכל כהן: אם מישהו חושב שנניח היינו אומרים בואו נעשה רק י', י"א ו-י"ב וכל השאר לא?

אוסאמה סעדי: את זה לא אמרנו.

<מיכל כהן: לגבי י"א.

<מיכל כהן: אנחנו נמצאים במגעים - מקס אחר כך ירחיב כי רציתי להתייחס לבגרות ולכיתה י"א – עם משרד התחבורה לגבי אפשרות להכניס את התיאוריה כחלק מהמבחנים שתלמידים יעשו.

<מיכל כהן: אנחנו רואים בזה יתרון.

<מיכל כהן: אנחנו יודעים שלא מעט תלמידים – אני אגיד בצורה עדינה – לא מאוד מייחסים בגיל הזה, שהם מרגישים שהם יודעים הכול ואנחנו המבוגרים, מה לנו לומר להם איך מתנהגים – אנחנו חושבים שלהכניס את התיאוריה כחלק מהמשימות בתוך תחומי החינוך התעבורתי, ימנף את המוטיבציה של הילדים להשתתף בשיעור ולהיות בשיעורים.

<מיכל כהן: אני גם חושבת שזה הרבה יותר משמעותי.

<מיכל כהן: כששואלים אותי כל הזמן על הבגרות, זה הרבה יותר משמעותי לילדים מכל ציון אחר.

<מיכל כהן: אני חייבת להתייחס לנושא הבגרות.

<מיכל כהן: אנחנו בתהליך

עבד אל חכים חאג' יחיא: הפיילוט עם 3,00 כיתות, כבר קבעתם?

<מיכל כהן: זה לא פיילוט.

<מיכל כהן: אלה 3,000 כיתות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לפי התכנית הרב שנתית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: פשוט נכנסתי מאוחר.

<מיכל כהן: 3,000 כיתות י'.

יעקב אשר: זה קיים כבר כמה שנים.

<מיכל כהן: זה קיים כבר כמה שנים בכיתה י'.

<מיכל כהן: ציינתי שמאז שגיורא נכנס לתפקידו, והיום אני מקווה שנחתום על ההסכם, זה יהפוך להיות נושא רב שנתי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה כבר שנים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: הילדים שלי עברו את כיתה י' והם לא למדו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: במיוחד שאלתי.

יעקב אשר: הם נפלו על ה-1,600 הלא נכונים.

אוסאמה סעדי: 1,600 במגזר שלך.

<מיכל כהן: אם אתה שואל אותי האם כולם צריכים – כן.

<מיכל כהן: אבל כמו כל דבר, אני לא רוצה עכשיו להיכנס להיבטים של התקציב.

<מיכל כהן: מדובר ב-3,000 כיתות מתוך 4,500-4,600.

יעקב אשר: זה סיפור שקורה שנים ולא זז קדימה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אפשר לדעת כמה מה-3,000 האלה הם באוכלוסייה הערבית?

<מיכל כהן: אני לא יודעת להגיד לך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אולי תעבירו לנו את הנתונים.

יעקב אשר: אחר כך יתנו לך את הפילוח המגזרי.

<מיכל כהן: אדוני, לא סתם פתחתי עם הסיפור של ההסכם עם הרשות.

<מיכל כהן: בשנים שעברו לא רווינו נחת עם הסיפור הזה כי מדי שנה זה היה בסימן שאלה אם מעבירים לנו כסף, כן או לא.

<מיכל כהן: אני חוזרת ואומרת - כי אתם לא הייתם - שמאז שגיורא נכנס לתפקידו, זה הדבר הראשון בו הוא טיפל ואני מקווה שהיום נחתום על ההסכם.

<מיכל כהן: ההסכם מדבר על הסדרה רב שנתית.

<מיכל כהן: זאת האמירה הראשונה.

<מיכל כהן: הדבר השני שאנחנו הולכים לעשות ביחד, וגיורא בוודאי יתייחס לזה אחר כך, הוא לגבי איכות התכניות.

<מיכל כהן: זה לא רק להראות שמלמדים אלא צריך לראות מה מלמדים.

<מיכל כהן: ככל שהילדים מתבגרים, הם מרגישים לא רק בנושא תעבורה שהם גדולים והם יודעים ולכן אנחנו צריכים להיות מאוד אטרקטיביים בלמידה.

<מיכל כהן: התייחסתי לזה שבזמנו באו ואמרו שנכניס את זה לבגרות ואז הם ילמדו.

<מיכל כהן: בוודאי שאני לא מאמינה בזה.

<מיכל כהן: אם אנחנו מדברים על תהליך חינוכי, בטח אני לא צריכה את השוט של הבגרות.

<מיכל כהן: דבר שני, אנחנו נמצאים במצב שאנחנו מצמצמים בגרויות וממשיכים ללמד למרות שלא בכל דבר הם נבחנים.

<מיכל כהן: גם בחינוך גופני הם לא נבחנים וגם במקצועות של ידע כללי.

<מיכל כהן: אני נותנת את זה כדוגמה לכך שאנחנו הרגלנו את הילדים שרק מה שבוחנים אתכם, תלמדו.

<מיכל כהן: כתפיסה זה לא נכון והיום אנחנו נמצאים בתפיסה של מה שקרא למידה משמעותית.

יעקב אשר: אבל חייבת להיות השלמה.

<מיכל כהן: לכן אמרתי למשל שבעיני הנושא של תיאוריה בכיתה י"א או בסוף י' היא הרבה יותר משמעותית והיא גם תגייס את הילדים ללמידה יותר משמעותית.

<מיכל כהן: לעניין של תוספת תקציבית.

יעקב אשר: אנחנו מדברים כרגע על פיילוט של 500 ילדים?

<מקס אבירם: 500 כיתות מתוך 3,200 כיתות שלומדות.

יעקב אשר: מתי אמור להתחיל הפיילוט הזה?

<מקס אבירם: השנה יחד עם הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים אנחנו מתחילים לקיים כאן בעצם איזשהו פיילוט ש-500 כיתות שתיבחרנה בהמשך, מתוך 3,200 או 3,300 כיתות שכבר החלו ללמוד את החינוך התעבורתי, אנחנו נאפשר להן להיבחן בבתי הספר בבחינת התיאוריה.

יעקב אשר: אבל תקצוב לעניין הזה הוא מתוך התקציב של ה-18 מיליון?

<אבי גולן: כן.

<אבי גולן: פעם זה היה.

<אבי גולן: תיאוריה הייתה והיא נפלה.

<מקס אבירם: אני לא יודע אם היא נפלה.

<אבי גולן: עכשיו אתם מחזירים אותה?

<אבי גולן: היא הייתה והיא נפלה ובגדול.

יעקב אשר: סליחה, כל אחד יקבל את רשות הדיבור שלו.

יעקב אשר: סתם לשם הידע, זה היה פעם?

<אבי גולן: היה.

<מקס אבירם: היה.

<מקס אבירם: אנחנו כבר מפעילים את תכנית החינוך התעבורתי למעלה מעשרים שנים.

<מקס אבירם: רוב השנים היא הייתה בכיתות י"א.

<מקס אבירם: הסיבה בגינה הורדנו אותה לכיתה י', זה בגלל תכנית ההיבחנות החדשה במשרד החינוך שיוצרת איזושהי סיטואציה כמעט בלתי אפשרית להפעיל את זה בכיתות י"א מבחינת זמן תלמיד.

<מקס אבירם: לכן הורדנו את זה לכיתות י'.

<מקס אבירם: בכיתות י' יש פניות של התלמידים ללמוד את כל התכנים הרלוונטיים שקשורים להתנהלות במרחב התעבורתי.

<מקס אבירם: כך אנחנו בעצם מנהלים את סיפור התכנים.

<מקס אבירם: הרעיון של בחינת תיאוריה בסוף שנה, בסוף התכנית הזאת, לא החלה עכשיו.

<מקס אבירם: היא הייתה כבר קודם.

<מקס אבירם: אנחנו קיימנו את זה במתכונת אחרת לגמרי.

<מקס אבירם: בשנים קודמות, לפני משהו כמו 15 שנים בערך, כשתלמיד י"א סיים את תכנית החינוך התעבורתי, הגיעו אליו בוחן ומזכירה מרשות הרישוי עם הטפסים הרגילים ועם השבלונה למי שזוכר אותה, בחנו את התלמידים ואפשרו להם להיבחן בתיאוריה ולקבל פטור מהבחינה.

יעקב אשר: מה השוני בפיילוט הזה?

<מקס אבירם: האופק שאנחנו מדברים עליו, האופק הפדגוגי החינוכי עליו אנחנו מדברים יחד עם השותפים שלנו ברשות הלאומית הוא שבסופו של תהליך, לא עכשיו, בחינת התיאוריה לא תהיה בחינת התיאוריה שאנחנו מכירים כרגע.

<מקס אבירם: אנחנו מדברים על סיטואציה בה תלמיד בתיכון, או י' וחצי י"א או י' בלבד, ילמד את כל התכנים הרלוונטיים שקשורים להתנהלות במרחב התעבורתי, ייבחן בבחינה שהיא לא בדיוק תואמת לתיאוריה, אלה לא השאלות של התיאוריה, ובגין הבחינה הזאת יקבל בעצם פטור מתיאוריה.

<מקס אבירם: לשם אנחנו חותרים כי בעצם לקחת את בחינת התיאוריה ולהביא אותה לתוך בית ספר, אני במידה מסוימת, לפחות מקצועית, מסכים שזה לא הכיוון.

נורית קורן: הבחינה תכלול בדיוק את השאלות?

<מקס אבירם: כמובן.

<מקס אבירם: כן.

<קריאה: היא תקיף יותר.

<מקס אבירם: היא תקיף יותר.

<מקס אבירם: החינוך התעבורתי מדבר על מדבר על מעבר לתקנות, הכללים והתמרורים, התכנית מדברת בעצם על לחץ חברתי, על אלכוהול ונהיגה, על עייפות בנהיגה, על תקשורת בין משתמשי דרך, כל מיני דברים שקשורים בתוך התכנית הזאת.

<קריאה: הכול נבנה במשרד הרישוי.

<מקס אבירם: כן.

<מקס אבירם: הכול נבנה גם עם משרד התחבורה, גם עם משרד הרישוי וגם עם הרשות הלאומית.

יעקב אשר: יש לכם הסכמות על הפלטפורמה?

<מקס אבירם: כן.

<מקס אבירם: יש לנו כבר הסכמות.

יעקב אשר: מתי תוכלו להציג לנו אותה?

<מקס אבירם: אנחנו עכשיו בתהליך של התנסות.

<מקס אבירם: יש הסכמה בינינו לבין הרשות הלאומית.

<מקס אבירם: לפני שנתיים וחצי, בשלהי תקופתו של מנכ"ל הרשות הלאומית רון מוסקוביץ, הוקמה אז ועדה שעבדה למעלה משנה והחלה לכתוב את תכנית הלימודים של החינוך התעבורתי.

<מקס אבירם: בזמנו הייתה עוד איזושהי החלטה עקרונית שמקימים תכנית שתשמש אותנו לשנתיים, לכיתה י' וי"א.

<מקס אבירם: התכנית הזאת היכן שהוא נגדעה באיבה.

<מקס אבירם: התכנית הזאת היא בעצם הסילבוס של תכנית החינוך התעבורתי ואנחנו מסכימים עם גיורא והחברים הטובים שלנו ברשות הלאומית שאנחנו צריכים להשלים לכתוב את התכנית הזאת.

<מקס אבירם: התכנית הזאת היא בעצם הסילבוס למורים ובעקבותיה אני מניח, אני מקווה, שנפתח גם כל מיני אלמנטים טכנולוגיים ותהיה לנו תכנית שתשלים את הסיפור הזה של החינוך להתנהלות במרחב התעבורתי בצורה מושלמת.

<מקס אבירם: זה תהליך ואני מקווה שכמה שיותר מהר נשלים אותו.

יעקב אשר: מר לוי, אתה רוצה להשלים?

<אריאל לוי: כן.

<אריאל לוי: אני רוצה להגיד שהתכנית שאמורה להיות הבסיס לבחינה בסוף כיתה י' או י"א – שוב, כרגע זאת כיתה י' – היא הרבה יותר מעובה.

<אריאל לוי: יש כאן אלמנט מוטיבציוני.

<אריאל לוי: חלק מהמוטיבציה של התלמידים להיות בחינוך תעבורתי הוא מוטיבציה נמוכה ולכן אנשים חשבו שאם תהיה בחינת בגרות, תהיה מוטיבציה חיצונית.

<אריאל לוי: אני חושב שמבחן התיאוריה כלול במבחן הרבה יותר רחב, הוא אלמנט מוטיבציוני גדול לתלמידי כיתות י'.

<אריאל לוי: אנחנו מאמינים שכבר השנה נבחן 500 כיתות.

יעקב אשר: אם אנחנו בתוך הנקודה הזאת, אולי נשמע חלק מהדברים של גיורא או של אחרים, אבל האם נושא הפיקוח – לא מחפש אשמים אלא אנחנו באים ברצון טוב – המקצוע הזה הוא כאילו לא כל כך מוסדר בצורה הכי מוסדרת כמו מקצועות בסיסיים, האם מפקחים והמפקחות של משרד החינוך ובכל מקום, כולל כמובן עד לרדת לרמת השטח, האם הם מקפידים על הלימודים הללו, על השעות הללו ולראות את התקדמות התלמידים בנושא הזה והאם זה אפקטיבי או לא, כמו במקצועות בסיס?

יעקב אשר: אני שואל ואני חושב שגם צריך לשים סימן קריאה לעניין הזה.

יעקב אשר: השאלה איך עושים את זה ואיך משתפרים וזה רק מתחיל להיות יותר טוב.

<אריאל לוי: קודם כל, יש לאן להשתפר.

<אריאל לוי: מצד שני, אני רוצה להגיד משהו על מקצוע זהירות בדרכים והחינוך התעבורתי.

<אריאל לוי: זה כמעט המקצוע היחיד, עד כמה שזה יישמע מוזר, שיש לנו נציג בכל בית ספר מכיתה א' עד כיתה י"ב.

<אריאל לוי: רכז חינוך תעבורתי ובעצם רכז זה"ב נמצא בכל מוסדות החינוך.

<אריאל לוי: אגב, אין לי לכל מקצוע דבר כזה.

<אריאל לוי: במובן זה הפריסה בששה היא טובה.

<אריאל לוי: עם זאת, לא כל בית ספר לוקח על עצמו לנצל את זה.

<אריאל לוי: אגב, יש לזה כל מיני סיבות פרוזאיות.

<אריאל לוי: יש מורים לחינוך תעבורתי שלאורך השנים פעם קיבלו משכורת ופעם לא, ואמרו שהם לא רוצים להסתכן, לא רוצים ללמד את המקצוע הזה בשנה הבאה.

<אריאל לוי: קשה מאוד לפעמים לשכנע בית ספר להיכנס לזה.

<אריאל לוי: הייתה שנה מסוימת, לא מזמן, שמורים חיכו חצי שנה למשכורות.

<אריאל לוי: אני חושב שחלק מהסיפור הוא לא רק סיפור של פיקוח.

נורית קורן: זה בחטיבה העליונה.

<אריאל לוי: בחטיבה העליונה.

נורית קורן: מה בבתי הספר היסודיים?

<אריאל לוי: בבתי הספר היסודיים התכנית מכוסה.

<אריאל לוי: כיתות א'-ב' מגיעות ל-99 אחוזים כיסוי.

<אריאל לוי: כיתות ה', צריך לשפר את תכנית הלימודים, הכיסוי הוא לא מספיק טוב.

<אריאל לוי: במובן הזה הפיקוח הוא כמעט משני כי דווקא בתוך מוסדות החינוך יש לי רכז זה"ב בכל מוסד.

<מיכל כהן: אני רוצה להוסיף שכשאנחנו מדברים על פיקוח נוטים ישר לדבר על כיתה י'.

<מיכל כהן: זאת אומרת, חוץ מכיתה י', בכל מערכת החינוך - - -

יעקב אשר: לא.

יעקב אשר: אני מדבר גם על היסודי.

<מיכל כהן: ביסודי דווקא אנחנו יודעים ששם יש, כפי שאמר אריאל, כיסוי מלא.

<מיכל כהן: לומר לך בצורה שלא משתמעת לשתי פנים שבכל מקום עושים את זה וגם הכי טוב שאפשר?

<מיכל כהן: לא.

<מיכל כהן: אבל זה כמו כל דבר אחר בכל מקצוע אחר.

<מיכל כהן: המפקחים שיורדים לשטח, יש לנו פיקוח על בית הספר, הפיקוח על בית הספר בודק את הכול.

<מיכל כהן: בין השאר אומר אריאל שמה שאין לנו בשום מקצוע אחר, יש לנו כאן רכז זהירות בדרכים בכל מוסד חינוכי ואת זה אנחנו יודעים.

<אריאל לוי: איפה המקומות בהם אנחנו צריכים להשתפר.

<אריאל לוי: אתה סימנת את זה.

<אריאל לוי: כיתות א'-ב', הכיסוי הוא מאוד מאוד טוב.

<אריאל לוי: כל כיתות א' או כיתות ב', זאת בחירת בית הספר, לומדות.

<קריאה: גם בגן.

<אריאל לוי: כמובן שבגן.

יעקב אשר: אגב, יש התחדשות בתכניות?

<אריאל לוי: כן.

יעקב אשר: יש השתלמויות למורים ולגננות?

<אריאל לוי: זה אחד המקומות המשתלמים יותר.

<אריאל לוי: אני אגיד היכן החסרונות.

<אריאל לוי: כיתה ה', תכנית הלימודים צריכה להשתדרג והשנה אנחנו עובדים עליה ביחד ואני יכול להגיד שאנחנו הופכים אותה למתוקשבת.

<אריאל לוי: כיתות ה', התכנית לא מספיק טובה והייתה הצבעה גם ברגליים בחלק ממוסדות החינוך לגבי הכיסוי.

<אריאל לוי: הכיסוי לא מספיק.

<אריאל לוי: הוא לא משביע רצון.

<אריאל לוי: כיתות ו' וכיתות ה', כפי שאתה אומר, משמרות זה"ב זאת אחת מתכניות המופת שיש.

<אריאל לוי: כשאתה חושב על התנדבות של ילדים, אתה לא מדבר רק על לא לקטוף פרחים.

<אריאל לוי: משמרות זה"ב זאת כמעט הדוגמה השנייה.

<אריאל לוי: עם זאת, כפי שאתה אמרת, אי אפשר להגיע לכיסוי מלא.

<אריאל לוי: הכיסוי פשוט תלוי.

<אריאל לוי: אם בית ספר צומח, אין לי משמרות זה"ב.

<אריאל לוי: אם בית הספר מוסע, אין לי משמרות זה"ב.

<אריאל לוי: יש שם בעיה עם הנושא של השוטרים.

יעקב אשר: הדרכה.

<אריאל לוי: נכון.

<אריאל לוי: היכן שאין הדרכה של שוטרים, אנחנו לא יכולים לקחת את הסיכון שילד יעמוד באיזה כביש ללא השגחה וללא פיקוח של ביטחון פנים.

<אריאל לוי: במובן הזה עיקר הבעיות שאנחנו ממקדים היום אלה הן כיתות ה' שאנחנו צריכים להשתפר בהן ולהתעדכן בתכנית הלימודים שכרגע כותבים ביחד גם לחינוך תעבורתי.

<אריאל לוי: יש תכנית שכרגע מושלמת.

<אריאל לוי: נשמח כמו שאתה כבר קיבלת לטפל גם בנושא של האופניים החשמליים.

<אריאל לוי: הגשנו גם עוד רעיונות שכן משדרגים גם בעידודך, לעשות חשיבה נוספת על עוד גילאים.

<אריאל לוי: שוב, זה תלוי תקציב ותלוי אופציות.

<אריאל לוי: הסיפור של האופניים הוא מחלה.

<אריאל לוי: כולם יודעים שלהסתובב בתל אביב זה מסוכן גם על המדרכות.

<אריאל לוי: לכן אנחנו חושבים שיש מה לעשות גם עם בנושא האופניים החשמליים.

<אריאל לוי: את כיתות י"א לא הזכרנו.

<אריאל לוי: בכיתה י"א יש לנו כיסוי בתכנית שנקראת סינמה דרייב.

<אריאל לוי: אני רוצה להגיד שכיתות י"א לא נשארו נטולות פעילות.

<אריאל לוי: יש לנו פעילויות חווייתיות עד הוקיות.

יעקב אשר: חוץ מהשעות.

<אריאל לוי: חוץ מהשעות של כיתות י'.

<אריאל לוי: פעילות סינמה דרייב, פעילות אינטר, רב חושית, כולל חלק מהמקומות שהולכים לבתי חולים לבקר במחלקות טראומה.

יעקב אשר: כן.

יעקב אשר: סיור בבית לווינשטיין.

<אריאל לוי: למשל.

<אריאל לוי: כיתה י"א, 3,000 כיתות מכוסות בפעילויות חד פעמיות, הן לא פרוסות על כל השנה אבל הן קיימות.

יעקב אשר: אני אפריע לך.

יעקב אשר: שאלה.

יעקב אשר: אני חושב שזה עלה בדיון בבית לווינשטיין.

יעקב אשר: ההוצאות על אותו יום, אם הם לוקחים את הילדים מבית הספר, הסיפור הקשה הוא ההסעות והאוטובוסים.

יעקב אשר: אם אפשר היה לשלב את זה אפילו בתוך הנושאים של טיולים.

<אריאל לוי: זה שם.

יעקב אשר: זה קשה מאוד אבל בתור חוויה שלמה אפשר גם לבוא למקום כזה.

<אריאל לוי: אני ניהלתי בית ספר ושלחתי תלמידים כחלק מסל התרבות.

יעקב אשר: השאלה איך אתם מעודדים את בתי הספר לעשות את זה.

יעקב אשר: להביא את אותם נערים ונערות.

<אריאל לוי: 3,000 כיתות י"א עושות את זה.

יעקב אשר: זאת חובה?

<אריאל לוי: לא חובה.

<אריאל לוי: סינמה דרייב היא לא חובה.

יעקב אשר: אני דיברתי על ביקור במחלקות בתי החולים.

<אריאל לוי: אתה רוצה עידוד ותמריצים לעניין הזה.

יעקב אשר: נכון.

יעקב אשר: לחשוב על זה.

<מקס אבירם: אני יכול לומר לך שבירושלים למשל כמעט כל בתי הספר התיכוניים בתכנית מוסדרת עם מינהל הבטיחות העירוני ובשיתוף עם הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים ואתנו, מגיעים למרכז הטראומה בהדסה עין כרם.

<אריאל לוי: יש לאן להשתפר בעניין הזה.

<מקס אבירם: הם עושים פעילות שהיא דומה לבית לווינשטיין.

יעקב אשר: אותו סינמה דרייב הוא דבר שקיים בכל רחבי הארץ?

<מקס אבירם: כן.

<מקס אבירם: זה מקיף כל שנה כשמונים אלף תלמידים בכיתות י"א.

יעקב אשר: מגיעים למקום מסוים.

יעקב אשר: מגיעים לבית הספר?

<מקס אבירם: מגיעים לבית הספר, משכנים את כל שכבת הגיל, למשל י"א, באשכול פיס או באולם אחר שיש בבית הספר, מציבים שם את כל הערכה ובעצם עוברים חמישה פרקים שקשורים להוויה של הבטיחות בדרכים בנושא הזה אינטר אקטיבי.

יעקב אשר: חבר הכנסת אוסאמה סעדי ביקש לדבר כי יש לו גם הצבעה בוועדה אחרת.

<אריאל לוי: עוד פרט.

<אריאל לוי: רצית נתונים על המגזר הערבי.

<אריאל לוי: אני אומר נתונים שהם לא מספיק בדוקים כי הם מהמעט שיש לנו כאן לא כל הפילוחים.

<אריאל לוי: אנחנו מדברים מסך כל הכיתות בחינוך התעבורתי - - -

יעקב אשר: מ-3,000.

יעקב אשר: הוא דיבר על כיתות י'.

<אריאל לוי: אני מדבר על כיתות י'.

<אריאל לוי: אנחנו מדברים על קרוב ל-600 כיתות במגזר הערבי, שזה כחלקם באוכלוסייה.

<אריאל לוי: 500 במגזר הערבי ועוד מהמגזר הבדואי אבל צריך לדייק את הנתונים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אפשר להעביר אותם לוועדה.

<אריאל לוי: בוודאי.

יעקב אשר: האמת היא שאנחנו כולנו צריכים להתכוונן לדבר אחד והוא להגיע למאה אחוזים.

יעקב אשר: ברגע שנגיע למאה אחוזים, לא נצטרך לבדוק את הפילוחים של אף אחד.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב ראש, חבריי חברי הכנסת, כבוד המנכ"לית, אורחים נכבדים.

אוסאמה סעדי: באמת אני מברך על הדיון החשוב הזה.

אוסאמה סעדי: בנושא הזה של תאונות דרכים, גם בכנסת, גם בוועדות אבל בעיקר בוועדת הכלכלה קיימנו דיונים אינטנסיביים וגם ועדת המשנה לך אדוני היושב ראש היא חשובה מאוד כי מדובר בחיים של כולנו.

אוסאמה סעדי: אמרת 366 הרוגים, כל יום יש לנו הרוג.

אוסאמה סעדי: היו נתונים שמאז שנת 1948 ועד היום, מספר ההרוגים בתאונות הדרכים הוא גדול יותר מאשר ההרוגים בכל המלחמות, מעל 35 אלף.

אוסאמה סעדי: אלה נתונים זוועתיים.

אוסאמה סעדי: כל הזמן יש עלייה במספר.

אוסאמה סעדי: יש מחקר של מרכז המחקר והמידע של הכנסת שהוגש גם לוועדה שלנו לפני כמה שבועות לפיו בשנת 2012 היו 262 הרוגים, בשנת 2013 היו 277 הרוגים, בשנת 2014 היו 279 הרוגים, בשנת 2015 היו 322 הרוגים והשנה 366 הרוגים וכנראה היד עוד נטויה עד לסיום השנה בעוד שבועיים.

אוסאמה סעדי: אם אני מדבר על המגזר הערבי, השיעור שלנו הוא קרוב לעשרים אחוזים אבל לצערנו כאן השיעור שלנו הוא בין 32 ל-36 אחוזים, כמעט יותר משליש וזה באמת זוועתי.

אוסאמה סעדי: בעניין פילוח ההרוגים.

אוסאמה סעדי: בין הגילאים אפס לארבע, השיעור שלנו הוא חמישים אחוזים.

אוסאמה סעדי: תאונות ילדים.

אוסאמה סעדי: בין הגילאים חמש עד 14, כבוד המנכ"לית, השיעור של ההרוגים במגזר הערבי הוא 61 אחוזים.

אוסאמה סעדי: בין הגילים 15 ל-19, שיעור ההרוגים הוא 64 אחוזים.

אוסאמה סעדי: הנתונים האלה זועקים לשמים ואם אנחנו מדברים – תכף יש לנו עוד דיון מהיר בנושא הילדים ושם נרחיב – הנתונים האלה מראים בדיוק היכן צריך להשקיע את המשאבים.

אוסאמה סעדי: אם אנחנו מדברים על חינוך תעבורתי, אני חושב שזה צריך להיות אחד ממקצועות הליבה והחובה.

אוסאמה סעדי: סופר חובה.

אוסאמה סעדי: אני לא מזלזל חס וחלילה בחינוך מהגן ובכיתות א'-ב' אבל אם הצעיר מגיע לגיל י', י"א, י"ב, ואז הוא מתחיל ללמוד לתיאוריה, הוא כבר עולה על ההגה ונוסע, ואנחנו יודעים שנכון, צריך משאבים, תשתיות וכולי, אבל חינוך והגורם האנושי הוא חשוב ביותר.

אוסאמה סעדי: אם אנחנו לא משקיעים כאן, אני לא יודע איפה נשקיע.

אוסאמה סעדי: נכון שיש קיצוצים, אבל תמיד כשצריך למצוא כסף מוצאים.

אוסאמה סעדי: עכשיו צריכים למצוא כסף לעמונה, פתאום יש מאה מיליון שקלים.

אוסאמה סעדי: יש כסף.

אוסאמה סעדי: צריך כאן להשקיע.

אוסאמה סעדי: דיברתי עם כבוד המנכ"לית, יש קיצוץ רחב במשרד החינוך של מעלה מיליארד שקלים.

אוסאמה סעדי: אני אומר, 18 מיליון שקלים, אנחנו מדברים על חינוך וצריך למצוא את הסכום הזה.

אוסאמה סעדי: אני חושב שזה לא עניין של קואליציה ואופוזיציה אלא זה עניין של כולנו וצריכים לשלב ידיים על מנת להפחית, אני לא אומר לבטל, ולצמצם כי אלה החיים של כולנו.

אוסאמה סעדי: תודה.

אוסאמה סעדי: אני הולך להצביע וחוזר.

יעקב אשר: תודה רבה.

יעקב אשר: אני רוצה לשמוע את יושב ראש הרשות הלאומית כי זה משלים אחד את השני.

יעקב אשר: זאת הזדמנות שוב לאחל לך בהצלחה.

יעקב אשר: אני חש את אותם דברים שאמרה קודם המנכ"לית, שבאמת רוח חדשה נושבת למרות הדברים הטובים שנעשו עד היום, אבל לא הייתה יציבות למערכת הזאת.

יעקב אשר: אני מאוד מקווה שבראשותך תהיה יציבות.

יעקב אשר: זה תלוי הרבה גם בממשלה.

יעקב אשר: בוא נשמע את הדברים שלך בהתייחס לדברי המנכ"לית.

<גיורא רום: תרשה לי לדבר בקיצור כי אני מרגיש את לחץ הזמן.

<גיורא רום: אני לא מתכוון להתעסק לחלוטין או להתייחס לחלוטין למה שהיה בעבר.

<גיורא רום: כשהגעתי לרשות הנחיתי להפסיק את המנהג של העברת תקציבים על ידי הרשות לסמכויות ממשלתיות אחרות.

<גיורא רום: הגוף היחיד שהרשות תמשיך להעמיד לרשותו תקציבים יהיה משרד החינוך כי אנחנו מאמינים באמונה עמוקה מאוד בחשיבותו של החינוך לטווח הארוך בכל מה שנוגע לבטיחות בדרכים.

<גיורא רום: הרשות תעמיד את התקציב ואם אפשר היא תגדיל אותו, אם יהיה צורך, תוך כדי מעורבות קונסטרוקטיבית של אגף החינוך ברשות.

<גיורא רום: ב-6 ליוני נפגשתי עם מנכ"לית משרד החינוך והנחתי בפניה נייר קצר של שש נקודות מאוד לקוניות שמהוות את הבסיס לכל מה שעכשיו מתרחש בינינו לבין משרד החינוך באשר לחינוך התעבורתי לכיתות י'.

<גיורא רום: אני לא אכנס לנקודות האלה.

<גיורא רום: המנכ"לית קיבלה את הנקודות כלשונן.

יעקב אשר: אגב, האם יש לכם מעורבות בנושא, לא מעורבות כספית, של הלימודים בכיתות א' או בכיתות ה' מבחינת התוכן, מבחינת החידושים ודברים מהסוג הזה?

<גיורא רום: גם אם אין לנו, אני הנחיתי את אגף החינוך ברשות להתקרב למשרד החינוך, להיות מעורב ולהיות פעיל בכל דבר, גם בדברים שלכאורה הם לא שלנו.

<גיורא רום: הייתי במגזר הבדואי בדרום לפני חודש וחצי וגיליתי שמזה ארבע שנים אין הדרכה למשמרות זה"ב כי השוטר דובר הערבית עבר למחלקת הסיור.

<גיורא רום: כתבתי לראש אגף התנועה שאני רוצה שעוד השנה יתחדש החינוך למשמרות זה"ב במגזר הבדואי.

<גיורא רום: יש שם 22 בתי ספר במגזר הבדואי בדרום.

<גיורא רום: אנחנו נהיה מעורבים בכל מה שרק נוכל אם נצליח לפתח את הרמה המקצועית הנדרשת.

<גיורא רום: הקמנו צוות משולש של משרד התחבורה – משום שהוא הרגולטור של כל מה שקשור ברישוי – משרד החינוך – משום שהוא המופקד על איך מלמדים, על דרך הלימוד והתכנים יחד עם משרד התחבורה – והרשות משום האחריות הלאומית שיש לנו על נושא הבטיחות.

<גיורא רום: שאלת קודם לגבי פיקוח.

<גיורא רום: קיבלתי מהמנכ"לית שהמושג הזה הוא לא בר שימוש כי יש את חוק הפיקוח.

<גיורא רום: הרשות, בהסכמה עם המשרד, תבצע בקרה.

<גיורא רום: אני רוצה להגיד מילה על בקרה.

<גיורא רום: אני הייתי שש שנים מנהל רשות התעופה האזרחית.

<גיורא רום: התעופה האזרחית בעולם, שיש בה ארבעה מיליארד קטעי טיסה בשנה, יש בה פחות הרוגים בשנה מאשר יש בארץ בתאונות דרכים, זה בזכות הבקרה.

<גיורא רום: הבקרה היא הכלי של מנהיגים אינטליגנטיים לדעת מה קורה אצלם בארגון.

<גיורא רום: הבקרה שאנחנו מתכוונים לעשות צריכה לשרת את מנכ"לית משרד החינוך, כמו גם את הרשות, ואני חושב שאנחנו הגענו להסכמה בנושא הזה.

<גיורא רום: נייר הלקמוס לפי דעתי של כל נושא החינוך לבטיחות בדרכים הוא ועד ההורים שהוא לא מיוצג כאן, הוא לא קיים, קולו לא נשמע.

<גיורא רום: זה אומר שזה מעניין אותו הרבה פחות משוק ההון ומהמקרמה.

<גיורא רום: אם ועד ההורים של בית ספר פלוני היה בא בטענה מדוע בבית ספר מסוים מלמדים ובבית ספר אחר לא מלמדים, הייתי יודע שהתכנית הצליחה ולזה אני מכוון.

<גיורא רום: אני מתכוון שוועדי ההורים ידרשו שילדיהם שעומדים להגיע לגיל הכי מסוכן על הכביש, שזה בין 18 ל-24, יקבלו את החינוך.

<גיורא רום: מילה אחרונה על התכנים.

<גיורא רום: החינוך בכיתה י', כמו שאמר מקס, הוא לא בשביל לעבור מבחן תיאוריה אלא הוא משהו הרבה יותר עמוק ורחב.

<גיורא רום: כך אני מצפה שיהיה.

<גיורא רום: הכביש הוא עולם תוכן שאנחנו נמצאים עליו די הרבה שעות ביממה ומוכרחים להבין מה מתרחש על הכביש, איך מתנהגים על הכביש ואיך שורדים ואיך מגיעים לגיל שבו אתה זה שיש לך ילדים, יש לך נכדים, וזה טיול לא קטן להגיע לשם.

<גיורא רום: בשבוע הבא אני מרצה בכנס של מורים לחינוך תעבורתי שמתכנס אחת לכמה חודשים.

<גיורא רום: ביקשתי להופיע שם ולדבר.

<גיורא רום: אנחנו מאמינים גדולים בחינוך התעבורתי.

<גיורא רום: אנחנו נלך ביחד עם משרד החינוך את כל הדרך ואני לא מצפה, אגב, שבשנה הראשונה זה יהיה ברמת מצטיין, אפילו אולי לא ברמת טוב מאוד.

<גיורא רום: כמו בהמון דברים, צריך להיות כאן, ויהיה כאן, סוג של עקומת לימוד.

<גיורא רום: אם נלמד איך מתחקרים דברים ואיך עושים שבפעם הבאה זה יהיה יותר טוב, איך מתקנים מה שצריך לתקן ואיך עושים אחרת כי מה שנעשה הוא לא מספיק טוב – אני אצא ותאוותי בידי.

יעקב אשר: אתה יודע שזאת נקודה עליה דיברנו לא פעם גם בישיבות כאן.

יעקב אשר: אתם לא צריכים להיות הפילנתרופים של שעות.

יעקב אשר: לדעתי גם את העניין הזה היה צריך לסגור ובהזדמנות זאת גם לעשות את זה במאה אחוזים ואז נגמר הסיפור הזה.

יעקב אשר: אתם צריכים להיות הגורם המקצועי, המתכלל, שנותן גם את הביקורת, נקרא לזה ביקורת לא כפיקוח.

יעקב אשר: הפיקוח נעשה על ידי משרד החינוך.

<גיורא רום: נקרא לזה בקרה.

יעקב אשר: הגורם המקצועי שבודק.

יעקב אשר: אנחנו יודעים מה זה בקרה כי בלי בקרה אין ביצוע.

יעקב אשר: דבר אחד ברור.

יעקב אשר: השאלה מבחינתי היא האם מבחינת התכנית שלך לשנה, הרי הצגת כאן בישיבה הקודמת את התקציב שכרגע הוא די דל שעומד לרשותך, האם יש לך את האפשרויות בתקציב הזה להביא את כוח האדם כי הרי מדובר כאן בכוח אדם, גם מקצועי חשיבתי וגם אותם אלה שיעשו לא את הביקורת כמו שאמרת אלא את הבקרה.

יעקב אשר: האם אתה נערך לזה?

יעקב אשר: האם יש לך את המשאבים לזה כדי שהדברים האלה יצליחו ולא נחזור על נאומים שהיו כאן כבר בשנים עברו?

<גיורא רום: כבוד היושב ראש, כשהגעתי לתפקידי עמדו לרשותי 13 מיליון שקלים לחינוך.

<גיורא רום: הלכתי לאגף התקציבים וביקשתי שיתנו לי עוד חמישה מיליון שקלים כי רציתי להעביר 18 מיליון.

<גיורא רום: אגף התקציבים היה מאוד פתוח לעניין הזה והעמיד לרשותי עוד חמישה מיליון שקלים ואז הלכתי למנכ"לית המשרד.

<גיורא רום: אין לי שום בעיה.

<גיורא רום: לא מדובר במערך בקרה קולוסאלי גלובאלי אינטר גלקסי.

<גיורא רום: מדובר במשהו מדגמי שמתבסס על הרעיונות ועל העקרונות של התעופה האזרחית.

<גיורא רום: זה מאוד מתוחכם איך אתה דוגם כל הזמן ומתוך זה אתה לומד את תמונת המצב.

<גיורא רום: יש 3,300 כיתות, הסר ספק מלבך שאנחנו נבקר בכל אחת.

יעקב אשר: לא דיברתי על ביקור פיזי.

יעקב אשר: אתה מבין היטב שאנחנו הולכים על מדגמים כאלה ואחרים, אבל זה לא רק אותם אנשים שיבקרו אלא זה גם הצוות שיבחן את החומר הנלמד.

איילת נחמיאס ורבין: אני מניחה שהבעיה היא הרבה יותר האפקטיביות של מה שכן לומדים.

איילת נחמיאס ורבין: מה זה ייבחנו על התיאוריה?

איילת נחמיאס ורבין: בואו נבין מה זה אומר.

יעקב אשר: המפקחים יקפידו יותר על שיעורי מתמטיקה מאשר יקפידו על הדבר הזה.

איילת נחמיאס ורבין: זה יותר מאשר הקפדה.

<גיורא רום: הבעיה היא לא התקציב.

<גיורא רום: אם אני צריך יותר, יהיה לי יותר.

<גיורא רום: רשמית.

יעקב אשר: דיברת על הורים.

יעקב אשר: אני לא יודע כמה הורים קיבלו שיעורי בית, ראו שהילדים שלהם עושים שיעורי בית או היו צריכים לחתום הזה בנושא של זהירות בדרכים.

יעקב אשר: אולי יש הורים שאפילו לא יודעים כמעט, חוץ מזה שמספרים להם שזאת פעילות חווייתית.

יעקב אשר: אני אומר את זה כביקורת בונה.

יעקב אשר: זאת הזדמנות טובה עכשיו, כשגם המנכ"לית, גם צוות המשרד וגם אתה נמצאים כאן כדי לנסות למנף את הדבר הזה.

יעקב אשר: לפעמים זה לא תקציב אלא לפעמים זה באמת רק איזשהו ריענון לתוך העניין ואחר כך יבוא תקציב.

יעקב אשר: כשזה יצליח, נוכל לבוא בידיים נקיות ולדרוש מהאוצר יותר ולקבל עוד פעם סירוב.

איילת נחמיאס ורבין: צריך להגיד שהאתגרים שהמנכ"לית מתמודדת אתם מבחינת לימודי בטיחות לילדים היום, לצערנו, בגלל שהם חורגים הרבה מעבר לתחום הרחוב בו הם הולכים, הם הרבה יותר נושאים של בטיחות ברשת שמאוד קשה לשלוט בהם.

<גיורא רום: הבעיה שלי היא לא התקציב.

<גיורא רום: נמצא כאן נציג האוצר ואני אומר לך שלא מדובר במיליארדים.

<גיורא רום: אם אני אצטרך עוד במסגרת מערכת היחסים עם האוצר, לא זאת היא הבעיה.

<גיורא רום: הבעיה היא תמיד שיהיו בשני הצדדים אנשים ברמה מקצועית כזאת שהם יהיו מסוגלים להוביל משהו שיש בו גם ערך פנימי ולא רק ערך טכני של נעשה וי, היה שיעור וכן הלאה.

<גיורא רום: זה חלק מהבקרה ונצטרך לעבוד יחד עם המשרד.

יעקב אשר: תודה.

יעקב אשר: אתה נשאר לדיון השני?

יעקב אשר: אפשר לשמוע את הדברים ביחד אחר כך.

יעקב אשר: איך שאתם רוצים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני נשאר אבל אני רוצה לומר כמה מלים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב ראש, כבוד המנכ"לית, הנתונים שהעלה חברי אוסאמה מראים בדיוק למה צריך להשקיע יותר בחינוך התעבורתי במגזר הערבי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן לא סתם שאלתי האם מפלים או לא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא זאת הייתה הסיבה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הסיבה הייתה כי אנחנו יודעים את הנתונים ואנחנו יודעים בדיוק מה קורה בגילאים הצעירים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: גיל קבלת רישיון הנהיגה, גיל 16 ותשעה חודשים, הוא מספיק צעיר אם לא מקבלים את החינוך מוקדם יותר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני הבנתי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני שאלתי למה וקיבלתי תשובה, כי אם רוצים שהצעירים יגיעו לצבא כשיש להם את הרישיון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זאת התשובה שקיבלתי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה לא 18 למשל, למה לא יותר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זאת התשובה שקיבלתי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: רוצים להגיע לצבא כשיש להם רישיון נהיגה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא לזה אני רוצה להיכנס אבל אם כבר זה הגיל, צריך לקבל כמה שיותר מוקדם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לדעתי בגרות בכיתה י"א או אפילו בכיתה י' בנושא הזה של החינוך התעבורתי זה מאוד חשוב כי זה ייתן גם את ההתעניינות של התלמידים שילמדו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הבעיה היא לא אם יהיה פטור ובזה יקבלו פטור מהתיאוריה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי שלומד היום לתיאוריה מחוץ לבית הספר, הוא משנן את התמרורים, בודק את מה שיש לו בספר אבל הרבה דברים, אם הוא לומד חינוך תעבורתי, הוא ילמד איך להתנהג בכביש ולא רק איך לדעת את החומר התיאורטי ולגשת לבחינה ולעבור אותה, ואחר כך הוא שוכח את הכול.

עבד אל חכים חאג' יחיא: צריך להכין את הנתונים, גיורא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם אתה יכול לקבל מהאוצר בשיתוף פעולה עם האוצר ועם משרד החינוך, אני חושב שחשוב מאוד העניין של הלימוד והבגרות.

<קריאה: גם חינוך מהבית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: החינוך מהבית יבוא אבל הוא יבוא בגיל אפס.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כשהילד בכיתה א' או בכיתה ב' בא לעשות שיעורי בית ומבקש מההורים לעזור לו – ואת זה אני עברתי בעצמי – הם יכולים ללמד.

יעקב אשר: נרחיב בזה גם בדיון הבא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: החינוך מהבית יבוא כי גם הבית ישתתף.

יעקב אשר: אם תרצה אחר כך להוסיף, תוכל להוסיף.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בשלב זה סיימתי.

יעקב אשר: אני רוצה התייחסות של חנן אהרון, סגן מנהל אגף הרישוי במשרד התחבורה, לגבי התיאום של הנושא הזה של התיאוריה.

יעקב אשר: האם אנחנו הולכים לאיזושהי הבנה בעניין הזה?

<חנן אהרון: בקצרה, מספר מלים.

<חנן אהרון: אמרו יושב ראש הרשות שהוא לא רוצה לדבר על העבר, אבל לפעמים גם העבר הוא חשוב להפקת לקחים לעתיד.

<חנן אהרון: בשנות ה-90 אני לימדתי בכיתות האלה בבית ספר תיכון חינוך תעבורתי.

יעקב אשר: אתה מדבר על לימודי תיאוריה שהיו לפני 15 שנים.

<חנן אהרון: כן.

<חנן אהרון: בשנת 1993 והלאה.

<חנן אהרון: זה היה בערך 28-30 שעות והתלמידים הגיעו לשיעורים בכיתות כשידעו שבסוף יש להם מבחן תיאוריה.

<חנן אהרון: זאת אומרת, הצ'ופר הזה שנתנו להם שבסוף הם יכולים לעשות מבחן תיאוריה, היה כדאי להם לבוא כי אחרת הם יכולים ללמוד את ספר התיאוריה או ללמוד לתיאוריה יום-יומיים בבית וללכת לעשות את המבחן במשרד הרישוי.

<חנן אהרון: בסוף מה שקרה, כל הסיפור הזה נמדד לפי מבחן התיאוריה.

<חנן אהרון: גם המרצים עצמם וגם ההצלחה של כל החינוך התעבורתי הזה נמדד באחוז ההצלחה בתיאוריה כי בסוף אם לא עברו את מבחן התיאוריה, אמרו בשביל מה?

<חנן אהרון: אז לא רוצים לבוא בכלל לשיעורים.

<חנן אהרון: אין מה שימשוך אותם.

<חנן אהרון: אני חושב שצריך לנתק ולחבר.

<חנן אהרון: אנחנו כבר אמונים על העניין של גדול התלמוד שמבין לידי מעשה, מסכת קידושין.

<חנן אהרון: קודם כל, הלימוד הוא חשוב.

<חנן אהרון: חינוך תעבורתי, אין חולק על כך.

<חנן אהרון: כל היושבים כאן מסביב לשולחן מאמינים בזה וחושבים שחינוך צריך מגיל גן.

<חנן אהרון: זה חשוב.

<חנן אהרון: זה צריך להיות באופן מסודר על ידי משרד החינוך באיזושהי צורה כזאת או אחרת.

<חנן אהרון: בגרות או לא בגרות, אני לא יודע, אני לא איש חינוך כמוהם שיכול להתייחס לעניין הזה, אבל אני חושב שהנושא הזה של התיאוריה צריך לבוא.

<חנן אהרון: זה לא לימוד לתיאוריה בבתי הספר.

<חנן אהרון: אם זה כך, צריך ללמד אותם תיאוריה, לתת להם כמה שיעורים או משהו, אבל זה צריך להיות במנותק.

<חנן אהרון: מצד שני, צריך משהו שימשוך אותם.

יעקב אשר: חבר לנו את שני הקצוות האלה.

<חנן אהרון: מלמדים את כל מה שאמר מקס, חינוך תעבורתי וזה לא רק איך לנהוג ותיאוריה, מה שמורי נהיגה מלמדים בפועל, ואיך לחבר בסוף כך שמבחן התיאוריה הזה יבוא להם כצ'ופר, כמשיכה, כמוטיבציה.

<חנן אהרון: אם נדע לחבר בין הדברים האלה, נצליח בתכנית.

יעקב אשר: אתם עושים את השיח הזה?

יעקב אשר: יש שולחן עגול גם של משרד התחבורה וגם של משרד החינוך וגם הרשות.

<חנן אהרון: כן.

יעקב אשר: בדברי הסיכום שלי גם נבקש לקבל את המסקנות של העניין כדי שנוכל לתת רוח גבית לרעיון הזה.

<חנן אהרון: משרד החינוך ואנחנו עובדים על זה.

יעקב אשר: משהו חייב להיעשות בעניין הזה, לתת לזה את האינסנטיב שנערים ילמדו את זה בצורה רצינית והרווח בסוף הוא שזה חוסך להם מבחן.

יעקב אשר: אם זה צריך להיות במיצב או אם זה צריך להיות במקום אחר, על זה אתם תחליטו ביניכם.

יעקב אשר: נשמע את משרד האוצר כי לצערי הרב משרד האוצר יהיה קצר כי זה מעט כסף.

איילת נחמיאס ורבין: כשזה הרבה כסף, הם מדברים הרבה, אבל כשזה מעט כסף, הם מדברים קצר.

<אלי מורגנשטרן: כמו שאמר גיורא, הסוגיה כאן היא לא סוגיה תקציבית.

<אלי מורגנשטרן: נכון לעכשיו, ברגע שנראה שיש פעילות שדורשת עודף תקציב, הרשות לבטיחות בדרכים תציג את זה בפנינו.

<אלי מורגנשטרן: כרגע אין סוגיה תקציבית שעומדת על השולחן.

<קריאה: כל שנה זו הייתה סוגיה תקציבית.

יעקב אשר: אני לא יודע מה זה ה-18 מיליון שקלים.

יעקב אשר: אנחנו יודעים ש-18 זה ח"י.

יעקב אשר: זה מאוד חשוב אבל ה-18 מיליון שקלים אלה - - -

<אלי מורגנשטרן: ה-18 מיליון שקלים נמצאים בתקציב הרשות.

יעקב אשר: נמצאים אבל לא יקרה להם שום דבר אם הם יגדלו כי גם הכיתות גדלות ושהם גם יהיו בבסיס ולא כל פעם יעמדו כמקבצי נדבות.

יעקב אשר: אני חושב, ואני אומר את זה כאן על הראש שלך ואני מדבר על כל משרד האוצר, גם במה שקשור למשרד התחבורה וגם מה שקשור למשטרה, שמשרד האוצר לא לקח את נושא תאונות הדרכים כמשהו שצריך לשים אותו בראש סדר, לא שמחתנו, אלא לצערנו אפילו אבלנו.

יעקב אשר: לא ראיתי, לא בשנה הזאת שהולכת להיות, למרות כל הזעקות של ידידי חבר הכנסת כבל, למרות כל הוועדות שהוקמו, למרות הוועדה המצוינת הזאת שעושה עבודה טובה, אמנם יהללך זר ולא פיך אבל באמת חברי הכנסת והשדולה של חבר הכנסת עמאר, אני לא רואה שהצלחנו להזיז ולהגיע לתוספת תקציבית, לא בחינוך, לא בתשתיות וגם לא במשטרה ובאכיפה.

יעקב אשר: הכול מתוך כספי המשרדים.

יעקב אשר: לא ראיתי כאן משהו שלוקחים אותו ככזה.

יעקב אשר: בקטע הזה של חינוך, לדעתי אנחנו צריכים להיות בשלב של עלייה כל שנה ולהגיע לכיסוי כל הכיתות כדי שלא יריבו היכן יש כיתות והיכן אין.

<מיכל כהן: אדוני, אני רק אוסיף שיכול להיות – אני לא רוצה עכשיו לדבר על תקציבים, בטח לא אחרי שקוצצנו אתמול בלילה – שהרי הסיפור של אותם 18 מיליון שקלים שמדי שנה הרשות צריכה להתמודד עם ההעברה הזאת ואנחנו לא מקבלים ועל ידי כך אנחנו לא משלמים את התקציב, אם רק הייתם דואגים שזה יהיה בבסיס התקציב.

איילת נחמיאס ורבין: נכון.

איילת נחמיאס ורבין: ואז לא צריך לריב על זה.

<מיכל כהן: אני רוצה לומר עוד משפט.

<מיכל כהן: אני רואה, כפי שגיורא אמר, בבקרה של הרשות ערך חשוב.

<מיכל כהן: בסוף אפילו לא בחינוך התעבורתי בכיתה י'.

<מיכל כהן: כולם מדברים רק על כיתה י'.

<מיכל כהן: אני חושבת שהחינוך לא מתחיל בכיתה י'.

<מיכל כהן: לכן אין לי שום בעיה שהם יהיו שותפים גם בכיתות יסוד.

<מיכל כהן: אבל המצב הלא נורמלי הזה שבכל שנה צריך לבזבז מאות שעות של דיאלוג איך הם יעבירו, מתי הם יעבירו, אם הם יעבירו, שימו את זה בבסיס התקציב כמו כל דבר אחר.

יעקב אשר: כיתות א' ו-ה' גם לא בבסיס התקציב?

<מיכל כהן: לא.

<מיכל כהן: זה אנחנו מתקצבים וזה בבסיס התקציב שלנו.

יעקב אשר: מה הגידול שלכם בעניין הזה?

<מיכל כהן: זה הולך לפי מספר הכיתות.

יעקב אשר: הגידול הטבעי.

<מיכל כהן: כן.

<מיכל כהן: אין החלטה לגבי 3,000 כיתות.

<מיכל כהן: אני חושבת שאפילו אם נעשה בבסיס התקציב ונדאג שבכל כיתות י' יהיה חינוך תעבורתי, עשינו את שלנו.

יעקב אשר: יש לך בשורה טובה?

<אלי מורגנשטרן: אני מנסה להבין את הביטוי לשים את זה בבסיס התקציב.

<אלי מורגנשטרן: בסיס התקציב של מי?

<מיכל כהן: של משרד החינוך.

<אלי מורגנשטרן: במשך שנים התקציב הזה מבוצע דרך הרשות לבטיחות בדרכים.

<מיכל כהן: אבל זו בדיוק הבעיה.

<אלי מורגנשטרן: כדי שהרשות לבטיחות בדרכים תוכל לפקח על זה.

<מיכל כהן: אני אומרת יותר מזה.

<מיכל כהן: תשים את זה בבסיס ואני אתן לו להיכנס.

<מיכל כהן: הוא צריך לשלם לי כסף כדי שאני אתן לו להיכנס?

יעקב אשר: גיורא, משרד האוצר שומר על התקציב שלך.

איילת נחמיאס ורבין: למרות שזה לא היה מנהג המקום בשנים האחרונות.

יעקב אשר: נכון.

יעקב אשר: עוד לפני שאתה היית.

<אלי מורגנשטרן: מבחינתנו זה נמצא בבסיס התקציב של הרשות לבטיחות בדרכים והרשות מנהלת את התקציב שלה ולא אנחנו מנהלים אותו.

<אלי מורגנשטרן: אני רק אוסיף ואומר שהתקציב בהקשר למה שאמרת כבוד היושב ראש האם הוגדלו תקציבי בטיחות בשנה האחרונה.

<אלי מורגנשטרן: אני חייב לחדד.

<אלי מורגנשטרן: התקציב של הרשות לבטיחות בדרכים גדל אחרי שנים של צמצום שלו.

<אלי מורגנשטרן: הוא גדל השנה ב-28 מיליון שקלים.

<אלי מורגנשטרן: התקציבים בבטיחות בתחומים רבים אחרים גדלו גם הם, גם הבטיחות העירוניים, גם הבטיחות הבין-עירונית, כפי שציינתי בדיון הראשון בוועדה הזאת.

<אלי מורגנשטרן: אנחנו, כמו שאמרתי לגיורא בשיחה שהייתה לנו בשבוע שעבר, מאוד ערניים ומאוד מצפים לראות את התוצאות של השינויים הארגוניים בתוך הרשות וככל שיידרשו תקציבים נוספים, אנחנו נתייחס אליהם ברצינות המלאה ונבחן כל דרך לעזור.

יעקב אשר: אני אומר שצריך לקחת את זה לראש סדרי העדיפויות.

יעקב אשר: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

איילת נחמיאס ורבין: אני אתחיל ואומר שהיה אולי נכון לייצר מצב שבו אנחנו באמת יודעים כמה כסף מושקע בכלל בבטיחות בשנה הקרובה.

איילת נחמיאס ורבין: אגב, זה לא נוגע רק לוועדת המשנה לבטיחות בדרכים ורק לנושא החינוך אלא קשור לכל מה שוועדת הכלכלה בראשותו של איתן כבל עושה בשנה החולפת בעניין הזה.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו באמת, עם כל הכבוד, קצרה ידנו מלאסוף את כל הפרטים האלה מספר התקציב הענק ולהבין מה באמת מושקע בנושא בטיחות, לא רק של ילדינו אלא גם של זקנינו.

איילת נחמיאס ורבין: כל מי שעוקב אחרי הנתונים ולא רק של ערביי ישראל, למרות ששם אנחנו יודעים שהנפגעים הם רבים, אני אומרת לכם שאנחנו באמת נשמח לדעת ולהבין ואני אציע לאיתן כבל לעשות סקירה כזאת.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לומר משהו בנושא החינוך ואני מקבלת את העמדה של מנכ"לית משרד החינוך.

איילת נחמיאס ורבין: אני מקבלת את העמדה שלא צריך לעשות בגרות אבל כן אנחנו צריכים לשאול את עצמנו את השאלה של מידת האפקטיביות של מה שאנחנו כן מלמדים ילדים.

איילת נחמיאס ורבין: אני מוכרחה להגיד לכם – אני חושבת שגיורא שמע אותי אומרת את זה כבר כמה פעמים – שאני עברתי לפני לא מעט שנים קורס ריענון נהיגה כאמצעי ואני אומרת תמיד בגילוי לב שזה שינה את עולמי כנהגת.

איילת נחמיאס ורבין: אני הייתי בן אדם מבוגר.

איילת נחמיאס ורבין: הבעיה האמיתית היא שלא מתייחסים לזה.

איילת נחמיאס ורבין: רוב האנשים שמגיעים לזה – סליחה, באופן לא שיפוטי אני אומרת את זה, אבל הסתכלתי על האנשים שישבו אתי בחדר וראיתי – זה לא ממש עניין אותם.

איילת נחמיאס ורבין: צריך לייצר סביבת למידה.

איילת נחמיאס ורבין: זה נכון לגבי ילדים, לא פחות מאשר למבוגרים.

איילת נחמיאס ורבין: אגב, גם על מבוגרים זה נכון.

איילת נחמיאס ורבין: צריך לייצר סביבת למידה בה הם באמת יהיו מסוגלים לקלוט את האינפורמציה שאנחנו נותנים להם.

איילת נחמיאס ורבין: מעבר לכל אמצעי הזהירות הנוספים שאנחנו נוקטים ודורשים בוועדה האת שייעשו, אני אומרת לכם שבסוף אני רואה שהציבור לא קולט.

איילת נחמיאס ורבין: עם כל הכבוד למבחן התיאוריה, מבחן התיאוריה לכשעצמו, לא הלימודים שהיום יש לך אפליקציה מהירה בסלולרי ואתה יכול ללמוד, לא באמת נותנים לך כלים להבין מה זה אומר בטיחות בדרכים.

איילת נחמיאס ורבין: באמת, עם כל הכבוד ללימודים, זה לא נותן את זה.

איילת נחמיאס ורבין: לכן אני חושבת שמה שהיה צריך לעשות – וכאן גיורא, המשימה של איגום הדברים האלה מוטלת בסופו של דבר עליכם – זה לראות מה לא לגמרי נעשה כמו שצריך לטעמי, נקרא לזה – תסלחו לי שאני קוראת לכך – בחוויית הלמידה של האמצעים המתקנים של נהיגה מונעת, לצד זה שאנחנו צריכים להבין איך עושים את זה, איך מנגישים את זה יותר טוב לילדים.

איילת נחמיאס ורבין: אני אומרת עוד הפעם שאנחנו מדברים כאן על כיתה י' אבל זה לא מספיק.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו צריכים לדבר בגיל הרבה יותר מוקדם וצריך לראות איך עושים את זה כי אני מבינה מה מידת הדחיפות בכל מה שנוגע לתלמידי כיתות י' שהם לפני הנהיגה, אבל אני אומרת לכם שחייבים לעשות איזשהו מהלך שהוא חיבור בין הדברים האלה כי אחרת כל החינוך הוא חסר תועלת, כי אם אתה לא בנית בסיס, אחר כך כשתבוא ללימודי הנהיגה ואחר כך תבוא גם לנהיגה מונעת, אתה לא תשיג את היעדים שלך.

איילת נחמיאס ורבין: לכן הגוף היחיד שיכול לעשות את זה ככל שעכשיו גיורא עומד בראשו – כולם יודעים שהייתה לי באיזשהו שלב הצעה מרוב ייאוש לפרק את הרשות ואני מקווה שגיורא הוא איש המהפכה, ואני מכירה אותו – וזה מה שצריך לעשות.

איילת נחמיאס ורבין: לראות איך מייצרים באמת רצף לימודי מגיל הגן שהוא מתחבר עד לנהיגה המונעת והאמצעים המתקנים.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

יעקב אשר: זה מה שאמרתי קודם לגבי הקטע ולקחתם את זה לעניין של ביקורת.

יעקב אשר: אני מדבר על ביקורת בונה ועל בקרה בונה כי אני חושב שמשרד החינוך, וגם אומרת את זה המנכ"לית בפה מלא, ולא כל משרד ממשלתי אומר את זה, רוצה את הייעוץ שלכם, הם רוצים את ההכוונה שלכם.

יעקב אשר: אנחנו רואים ברשות הלאומית שכך היא צריכה להיות.

יעקב אשר: לא גורם מתקצב אלא גורם מקצועי פר אקסלנס, בוחן, מתעדכן, מתחדש.

יעקב אשר: זאת המטרה שלכם ואני בטוח שתיקח את העניין הזה.

<מיכל כהן: גם אם הוא לא יעביר כסף.

יעקב אשר: גם אם הוא לא יעביר כסף.

<מיכל כהן: אם הכסף יהיה בבסיס, אותן זכויות יהיו לו.

יעקב אשר: כשהאוצר יתחיל להבין, הוא אולי גם ישלם יותר.

יעקב אשר: אולי.

יעקב אשר: דוקטור משה בקר, מומחה לתעבורה.

<משה בקר: אני כאן יושב לא רק על תקן של מומחה לתעבורה אלא אתם רואים כאן את ערימת הספרים והחוברות שמי שפיתח את העניין עוד עם הקמת המינהל לבטיחות בשנות ה-80, מי שעמד בראש הוועדה, ויש כאן חברים שהיו גם חברי הוועדה, תכנית לימודים מגיל הגן ועד סוף בית ספר תיכון בהיקף של שעה שבועית, ועל זה התקבלה גם החלטת ממשלה שלפני שש שנים בוטלה.

<משה בקר: אנחנו נמצאים בנסיגה.

<משה בקר: אנחנו רואים כל שנה תוספת של בערך היום נטו 180 אלף כלי רכב, ברוטו זה בסביבות 300 אלף כלי רכב השנה, וכמות הבעיות והצפיפות היא מהגבוהות בעולם.

<משה בקר: כמות הבעיות שיש, והנה, התאונה שהייתה לפני כמה ימים, האסון המשפחתי עם הנהגת על כביש מהיר, תשתית של כביש מהיר, היא לא יודעת איך מתנהגים בכביש מהיר כי לא לימדו לנהוג בכביש מהיר.

<משה בקר: זה לא מופיע כחלק מהעניין.

<משה בקר: אני אומר שאנחנו נמצאים בנסיגה.

<משה בקר: הבעיה שלנו היא גם כמותית וגם איכותית בכל הנושא של חינוך.

<משה בקר: כמותית, זה המדד.

<משה בקר: קבענו שעם ישראל, בגלל שהוא עם הספר ולא עם ההגה, אין לו תרבות שקשורה לעניין של התנהגות בדרך בין כהולך רגל ובין כנהג.

<משה בקר: אין לו את התרבות הזאת.

איילת נחמיאס ורבין: במדבר הלכנו ברגל.

איילת נחמיאס ורבין: לא היו מכוניות.

<משה בקר: נכון, הלכנו ברגל ארבעים שנים.

<משה בקר: לא עזר לנו הרבה.

<משה בקר: לפחות עזר להרוג את דור המדבר אבל עדיין דור המדבר על הכביש.

<משה בקר: אני רוצה לומר שמבחינה כמותית המדד הוא האם אנחנו נותנים שעה שבועית בכל שנות הלימודים מגיל הגן ועד סוף בית ספר תיכון שעוסקת בבטיחות בדרכים ולצורך זה גם נבנתה תכנית, תכנית ספיראלית, שאומרת שכל מה שאתה מעביר מגיל הגן הולך ועולה וכל פעם אתה מעלה את הרמה בשיטות, בכלים, בדגשים שאתה צריך לשים.

יעקב אשר: לצערנו אנחנו רחוקים מזה.

<משה בקר: כשאתה מסיים להיות הולך רגל, אתה היום מוציא רישיון לאופנוע, לאופניים חשמליים שנכנסו לנו, כמובן הגה וכך הלאה, אבל גם בתקופת הלימודים, לא רק לטווח הארוך, יש לנו מסה אדירה ויש לי נתונים.

<משה בקר: אני הכנתי מצגת אבל אי אפשר להציג אותה בגלל לחץ הזמן.

<משה בקר: לפי הנתונים כמות התאונות של נהגים צעירים היא בסדר גודל גדול מאוד ובולט מאוד.

<משה בקר: נאמר כאן על ידי אחד מחברי הכנסת מהמגזר הערבי שהיא כמעט פי שניים במגזר הערבי לגבי נהגים צעירים שמעורבים בתאונות.

<משה בקר: הבעיה הכמותית היא שמול תקציבים של 18 מיליון שקלים שיעברו דרך הרשות ועוד כשמונים מיליון שקלים שמשרד החינוך עצמו מקצה ממשאביו בתכניות הרגילות שלו עם המורים, הם מכסים סדר גודל של עשרים אחוזים ממה שצריך לכסות.

<משה בקר: זה משנת 1993 ואנחנו היום ב-2016.

<משה בקר: התקציב שעם ישראל צריך להשקיע כדי לקדם דרך החינוך את הבטיחות בדרכים, לא רק בלימוד אלא גם בהתנהגות, לא רק בנהיגה אלא גם בהתנהגות, כי זה אחד הדברים שקשורים בצד האיכותי, מסתכם בסדרי גודל של 400-450 מיליון שקלים בשנה.

<משה בקר: זה מה שמשרד החינוך צריך כדי לקחת את עם ישראל ולהעביר אותו חינוך גם היום וגם לטווח הארוך, כדי שנחסוך נזקים של 15 מיליארד שקלים, כדי שנחסוך עשרה מיליארד שקלים שאנחנו מעבירים כל שנה לחברות הביטוח.

<משה בקר: אנחנו כרגע מדברים על 18 מיליון שקלים, על שלושים מיליון.

<משה בקר: אני אומר שצריך 450 מיליון שקלים.

<משה בקר: זה בצד הכמותי.

<משה בקר: בצד האיכותי, חשוב מאוד שיהיו מסלולים בבתי הספר, בבתי האולפנה למורים, שיהיה מסלול מיוחד למורים לבטיחות בדרכים.

<משה בקר: אנחנו ישבנו בכמה ועדות, הכנו תכנית לחינוך התעבורתי ומקס היה חבר הוועדה.

יעקב אשר: מר בקר, תודה רבה.

<משה בקר: רק רגע, אני רוצה להדגיש כאן את העניין האיכותי.

<משה בקר: אנחנו צריכים לתפוס את החברים האלה בגיל צעיר לפני שהם עולים לכביש.

<משה בקר: בנינו תכנית יחד עם הרשות הלאומית.

<משה בקר: תכנית כזאת, חמישה מפגשים.

<משה בקר: מערכי השיעור לפני ארבע שנים, חמישה מפגשים, שיעורים של שעתיים לכיתה י"ב, להכניס לתוך המערכת לכיתה י"ב חמישה מפגשים כאלה.

<משה בקר: במה עוסקים חמשת המפגשים?

<משה בקר: בחמישה סוגים של תאונות אופייניות לנהגים צעירים, כולל המגזר הערבי.

<משה בקר: איפה זה נמצא?

<משה בקר: על המדפים של הרשות הלאומית.

<משה בקר: אפילו נפגשתי עם המנכ"לית שהתחלפה, שטאובר הייתה לפניה, כאשר שר החינוך היה בעד קידום העניין ונאמר לי שלא יודעים, שמשלבים את נושא הבטיחות בדרכים יחד עם נגישות, יחד עם נושאים נוספים אחרים אבל בטיחות בדרכים ירד כגולת כותרת.

יעקב אשר: תודה רבה.

יעקב אשר: הדברים שלך הובנו ולצערי הם נכונים.

<משה בקר: אני מדבר מפרספקטיבה של ארבעים שנים בעניין.

<משה בקר: יושב ראש הוועדה, ישבתי בוועדת שיינין בנושאים של החינוך ובסדר, מצמצמים אותי.

יעקב אשר: אני לא מצמצם אותך חלילה.

יעקב אשר: הנקודות ברורות.

<משה בקר: אני רוצה להפנות שאלות למנכ"לית.

יעקב אשר: חבל שלא עשית את זה בהתחלה.

<משה בקר: אני הכנתי מצגת, אדוני.

<משה בקר: העברתי את המצגת לפי בקשתכם.

<משה בקר: הכנתי מצגת מסודרת.

יעקב אשר: נראה אם בהמשך תוכל להציג עוד שאלה.

יעקב אשר: חבר הכנסת יעקב פרי.

יעקב פרי: אני אהיה קצר.

יעקב פרי: הדיון הזה עוסק בעניין של חינוך ואין ספק כמה חשוב נושא החינוך בנושא תאונות דרכים.

יעקב פרי: אבל צר לי קצת לאכזב את כולנו.

יעקב פרי: אני חושב שאתם תסכימו אתי שזה לא רק עניין של חינוך אלא זה עניין של חינוך, זה עניין של אכיפה, זה עניין של תשתיות, זה עניין של יכולת של שילוב, של אינטגרציה בין כלל המרכיבים והגופים.

יעקב פרי: אנחנו לא רואים בתאונות הדרכים חס וחלילה עניין של קואליציה ואופוזיציה.

יעקב פרי: אבל ממשלת ישראל לא שמה את עניין תאונות הדרכים בסדר עדיפות לאומי עליון.

יעקב פרי: עד שממשלת ישראל לא תשים את זה בסדר עדיפות עליון, לא יסתדרו כל הדברים האלה.

יעקב פרי: צודק ידידי מר בקר.

יעקב פרי: 18 מיליון שקלים, נורא חשוב, שלושים מיליון שקלים, אולי יותר חשוב, אבל אם לא תבוא ממשלת ישראל ותגיד שהמלחמה בתאונות הדרכים היא כמו מלחמה בטרור, ואם אנחנו שמים למלחמה בטרור את כל המשאבים שלנו ואנחנו לא חוסכים, אנחנו צריכים להילחם אם זה בתשתיות, אם זה בחינוך, אם זה בנהיגה מונעת.

יעקב פרי: גם אני הייתי נהג יחסית פרוע, עד שזומנתי לנהיגה מונעת.

יעקב פרי: כשזומנתי לנהיגה מונעת, אני נוהג היום יותר סבלני.

יעקב פרי: אולי גם בגלל הגיל, אבל זה עניין אחר.

<קריאה: כי למדת את זה במקומות מקצועיים.

יעקב פרי: יכול להיות.

יעקב פרי: אדוני היושב ראש, לנפגעי הקטל בדרכים אין מפלגה שתייצג אותם ואין קואליציה שמאיימת על שלטונה של הממשלה הנוכחית, ואני בכוונה לא שם את זה כקואליציה ואופוזיציה.

יעקב פרי: גם הממשלה הקודמת.

יעקב פרי: זה לא משהו שהממשלה דואגת שהיא תיפול בגללו או תיסדק בגללו.

יעקב פרי: זה לא דבר שמאיים.

יעקב פרי: עד שהוא לא יהיה דבר שישימו אותו באמת בסדר העדיפות העליון, אז תראו שכל המערכות מסתדרות, גם התקציבים, גם התשתיות, גם החינוך וגם הנושא של היפגעות ילדים שזה נושא הדיון הבא שלנו.

יעקב פרי: אחרת, רבותיי, אנחנו יכולים לשבת כאן ולדבר.

יעקב פרי: אני ביליתי בשנה האחרונה בדיונים בנושא תאונות הדרכים שעות רבות.

יעקב פרי: כל הזמן, בכל הדיונים, כולם באים עם רצון הכי טוב ועם ההצעות הכי טובות ועם הטענות למי שצריך לטעון אבל בסופו של דבר ממשלת ישראל לא שמה את זה בסדר עדיפות כזה שיכול להביא בסופו של דבר להפחתה מקסימלית בנושא תאונות הדרכים.

<קריאה: תרשה לי ללחוץ לך את היד.

<קריאה: אני אומרת את זה מאז נהרג בני בתאונת דרכים קטלנית.

יעקב פרי: אני מצטער לשמוע.

<קריאה: אני 14 שנים אומרת שצריך לשים את זה בסדר עדיפות לאומי.

<קריאה: אני מעריכה את הדברים שאמרת יותר מכל הוועדות שהיו עד עכשיו.

יעקב פרי: אני חושב שתפקידה של הוועדה, היושב ראש ידידי יעקב, אני חושב שהקריאה שלנו לממשלה צריכה להיות קריאה כמעט אולטימטיבית.

יעקב פרי: עם התקציבים ועם החינוך, תפקידנו לעשות, להסדיר, לסדר ולארגן, בסדר גמור, אבל צריך לקרוא לממשלה באופן הכי אגרסיבי שאנחנו יכולים לשים את זה בסדר עדיפות, לקבוע ועדה, לאפשר ליושב ראש הרשות כל מה שהוא חושב שזה נכון.

יעקב אשר: אני רוצה לומר לך שאיתן כבל ידידי, יושב ראש הוועדה מכוחה אנחנו פועלים, אין דיון שהוא לא פותח אותו בנושא הזה.

יעקב אשר: אין דיון שאנחנו לא פונים בעניין.

יעקב אשר: יש פעילויות אבל אם אתה שואל אותי אם זה הגיע לסדר העדיפויות – לא.

איילת נחמיאס ורבין: חד משמעית לא.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו רואים את זה.

יעקב אשר: ממש לא.

יעקב אשר: שר האוצר לא אמר על זה מילה במשך כל התקופה הזאת.

יעקב אשר: אני גם לא שומע את ראש הממשלה.

יעקב אשר: אני יודע שיש ועדה של מנכ"לים שהתחילה - - -

<קריאה: היא עוד לא התכנסה.

יעקב אשר: אני מדייק.

יעקב אשר: היא התחילה את עבודתה בעבודת מטה מאוד נרחבת.

איילת נחמיאס ורבין: הם קיבלו דוח מוועדת הכלכלה.

איילת נחמיאס ורבין: איזו עבודת מטה?

יעקב אשר: לא רק מוועדת הכלכלה אלא גם ממבקר המדינה.

יעקב אשר: אני חושב שאנחנו חברי הכנסת, בלי קשר לאופוזיציה וקואליציה ולא משנה איזה סיעות, צריכים בכל נאום שלנו, בכל דבר שלנו, לדבר על זה.

יעקב אשר: לפעמים אני מתוסכל.

יעקב אשר: אנחנו עושים כאן ישיבות, אנחנו רואים את הפתרונות מול העיניים ואנחנו לא יודעים להגיע אליהם כי בסופו של יום לא אנחנו מחליטים על התקציב.

תמר זנדברג: אתמול עברנו בארבעה הרוגים את שנת 2015.

יעקב אשר: בשעה 11:00 אנחנו מתחילים את הדיון המהיר לגבי היפגעות ילדים.

יעקב אשר: במקרה או שלא במקרה זה חופף מאוד לדיון שאנחנו מקיימים כאן.

יעקב אשר: אני רוצה למצות את הדברים כי המנכ"לית תכף צריכה לעזוב אותנו.

יעקב אשר: אנחנו נמשיך בסדר הדוברים, חבר כנסת אחד ואחד האורחים.

יעקב אשר: נילי קשת, ועד מורי החינוך התעבורתי הארצי, בבקשה.

יעקב אשר: אני מבקש בקצרה ובשלווה.

<נילי קשת: בשלווה.

<נילי קשת: אני אשתדל.

<נילי קשת: זה לא יהיה נחמד מה שאני אומר כאן ואני מבקשת מחברי הכנסת והממשלה.

<נילי קשת: משרד החינוך עובד עליכם.

<נילי קשת: משנת 2008-2009 היו תקציבים, הרבה פחות לימדתי את המקצוע הזה.

<נילי קשת: שעתיים בכיתה י' ובכיתה י"א ואפילו שנה אחת בכיתה ט'.

<נילי קשת: את המחקרים והתוצאות הבאנו לוועדת החינוך של הכנסת.

<נילי קשת: היו תוצאות ואפשר לראות אותן בעקבות ועדת שיינין.

<נילי קשת: הייתה ירידה הדרגתית מתונה בעקומת תאונות הדרכים.

<נילי קשת: מאז הרכבים חדישים ובטיחותיים ביותר, כוחות ההצלה מצילים יותר חיים והדבר היחיד שלא השנה זה הגורם האנושי.

<נילי קשת: מי ששמע אתמול את הסטטיסטיקה של השנה, בתשעים ומשהו אחוזים הגורם לכך הוא הגורם האנושי.

<נילי קשת: משרד החינוך קיבל עליו את האחריות והוא רק משחק את החשיבות של המקצוע.

<נילי קשת: אני אתן דוגמה אותה אתם לא יודעים וקחו אותה לתשומת לבכם כי אני חושבת שלנו, ועד מורי החינוך התעבורתי, אין יותר מה לעשות אם אתם לא תיקחו את זה ברצינות.

<נילי קשת: אתם מדברים על הפיקוח.

<נילי קשת: אני יכולה להיות פקחית טיסה ומפקחת מתמטיקה כי כל המפקחים האלה עליהם מדברים - במקום מקצוע של לימוד לתרבות ההתנהגות, עשו ריכוז מקצוע.

<נילי קשת: הרכזים בחלקם הגדול בכלל לא לימדו את המקצוע.

<נילי קשת: היעלה על הדעת שאני אהיה רכזת מתמטיקה בלי ללמד את המקצוע?

<נילי קשת: רוב הרכזים בכלל לא לימדו את המקצוע.

<נילי קשת: הייתי בשבוע שעבר בבית ספר בדרום, אני גם מרצה על נהיגה מונעת ואני מרצה דרך הרשות, משרד החינוך מבזבז פעמיים את הכסף ותראו את התוצאות.

<נילי קשת: התפקיד של הרכז הוא לבזבז את הכסף של הרשות דרך אנשי המטות?

<נילי קשת: השיעורים שלנו שהם הכי זולים - - -

יעקב פרי: רכז אחראי על כמה מורים.

<נילי קשת: נכון.

<נילי קשת: אנחנו מורה אחד.

<נילי קשת: אני אלך לפיקוח.

<נילי קשת: משרד החינוך הוא סידור עבודה.

<נילי קשת: לפני פרישה או מנהלים כושלים הם המפקחים שלי.

<נילי קשת: הם לא אנשי מקצוע.

<נילי קשת: זה לא יאומן.

<נילי קשת: גם אנחנו לא אנשי מקצוע.

<נילי קשת: כל מורה עובד כאן עם מה שיש לו מלפני 14 שנים ואנחנו טוחנים מים.

<נילי קשת: כבר היו הישגים בשנת 2009 אבל משרד החינוך ייבש את המקצוע הזה ושחק את המנהלים.

יעקב אשר: משפט אחרון.

<נילי קשת: כשלימדתי שעתיים את המקצוע, זה היה מאוד רציני.

<נילי קשת: אגב, אם התלמידים שלי היו יודעים מה שכתוב בחוזר המנכ"לית בשלוש השנים האחרונות, לא הייתי רואה תלמידים.

<נילי קשת: יש לי תשעים אחוזים נוכחות.

<נילי קשת: שייקחו סטטיסטיקה.

<נילי קשת: אני עקבתי אחרי כמה תאונות.

<נילי קשת: ילדה שהלכה לחגוג יום הולדת ונהרגה, לא למדו אצלה בבית הספר חינוך תעבורתי.

<נילי קשת: קחו סטטיסטיקה ותראו מה קורה היכן שזה נלמד ברצינות.

<נילי קשת: יש לנו אגף זה"ב שצריך לסגור אותו כמו שהוא מתנהל.

<נילי קשת: אגב, האגף הזה מתנהל עם מאה מיליון שקלים והוא הפך לאגף של נגישות.

יעקב אשר: אנחנו דיברנו על הדברים הללו.

<נילי קשת: במקום לטפל במניעת תאונות דרכים ולחנך אותנו, הם מטפלים עכשיו בנושא הנגישות, בנכים שהם יוצרים.

<נילי קשת: תודה.

יעקב אשר: אני הייתי חוזר בי מהדברים.

יעקב אשר: אני מבקש ממך לחזור בך מהנקודה הזאת.

יעקב אשר: אני חושב שזה לא נכון ולא ראוי להגיד את זה.

<נילי קשת: אני חושבת שהתוצאות על הכביש מעידות יותר מכל.

יעקב אשר: כולם צריכים להשתפר ולצורך כך אנחנו נמצאים כאן.

<נילי קשת: אני מתנצלת אם מישהו נפגע.

יעקב אשר: אני מודיע שאנחנו נעשה ישיבת מעקב ובקרה על העניין הזה בהמשך כדי לראות.

יעקב אשר: אני מאמין שכן יש רה-ארגון חדש בנושא ואני רוצה לתת בזה את האמון.

יעקב אשר: חברת הכנסת תמר זנדברג.

תמר זנדברג: תודה אדוני היושב ראש.

תמר זנדברג: אני מתנצלת כי איחרתי אבל מאז הגעתי ועד עכשיו, בערך כשעה, ובכלל בכל הדיונים בנושא הזה, חסרות שתי מלים.

תמר זנדברג: אלה שתי המלים הכי חשובות שיכולות לתרום בצורה המשמעותית ביותר להפחתת הרוגים.

תמר זנדברג: זה רלוונטי גם לדיון הבא וגם לדיון הזה.

תמר זנדברג: שתי המלים האלה הן תחבורה ציבורית.

תמר זנדברג: אנחנו כאן בדיון על חינוך ילדים ותלמידים.

תמר זנדברג: ילדים ותלמידים הם אוכלוסייה שמשתמשת בלעדית בתחבורה ציבורית.

תמר זנדברג: הם לא נוהגים וכשהם נוסעים ברכב, אז מספר ההרוגים הגבוה ביותר שלהם, לפי הנתון שאתה עוד מעט תדון בו בדיון הבא.

תמר זנדברג: כלומר, הכי הרבה ילדים בתאונות דרכים נהרגים כאשר הם נוסעים ברכב, כאשר הם כמובן לא נוהגים, וכשהם נהרגים כהולכי רגל, מעבר לסוגיית האופניים החשמליים שאתם גם תדונו בה, השיעור הכי גבוה מבין המקומות שאפשר לאתר אותם זה במעברי החציה.

תמר זנדברג: כלומר, במקומות בהם ילדים אמורים להיות בהם גם כתוצאה מהחינוך.

תמר זנדברג: במלים אחרות.

תמר זנדברג: אפשר לעשות המון דברים וצריך לעשות יותר.

תמר זנדברג: כל מה שאמרתם כאן, הכול חשוב ונכון אבל יש גורם אחד שהוא הדרמטי ביותר, שיש בכוחו להפחית את מספר ההרוגים בתאונות הדרכים גם בקרב ילדים בעשרות אחוזים והוא מדיניות למעבר מהרכב הפרטי לתחבורה הציבורית.

תמר זנדברג: בגלל קוצר הזמן אני לא אציג נתונים, אבל יש כאן נתונים בין היתר שמופיעים בדוח כתוצאה מהשימוע שערכה ועדת הכלכלה.

תמר זנדברג: יש שם פרק על זה, שני עמודים שהצלחנו להכניס בכוח לדוח הסיכום הזה.

תמר זנדברג: יש נתונים גם של הרשות לבטיחות בדרכים, ועשינו ביחד עבודה ואתם עשיתם באמת עבודה ראשונה מסוגה בישראל שהראתה את הקשר בין תאונות דרכים ובין תחבורה ציבורית.

תמר זנדברג: אני יכולה להגיד לכם שהקשר הוא דרמטי.

תמר זנדברג: הוא דרמטי, דרמטי.

תמר זנדברג: הסיכוי להיהרג בתאונת דרכים לנוסע ברכב הפרטי הוא גדול, בין פי ארבעה לפי חמישים, תלוי איך סופרים ואיפה אבל זה הטווח.

תמר זנדברג: בין פי ארבעה לפי חמישים מאשר נוסעי התחבורה הציבורית.

תמר זנדברג: בכל העולם עידוד השימוש בתחבורה ציבורית הפחית בעשרות עד מאות אחוזים את מספר הנפגעים וההרוגים בתאונות הדרכים ומדובר כאן על עשרות ומאות הרוגים בשנה שאפשר לחסוך אם אנחנו נעבור בצורה יותר בטוחה לתחבורה הציבורית.

תמר זנדברג: אפשר להגיד כן, זה מה שגם אומרים לנו על החינוך, זה מה שאומרים לנו על ההרוגים ועל הבטיחות, אבל חברות וחברים, אם הילדים שלנו – ואני אומרת את זה בדיון הזה כי זה קשור קשר הדוק למשרד החינוך – ביום הבטיחות בדרכים אור ירוק שלחה אותנו חברי הכנסת לדבר בבתי הספר.

תמר זנדברג: אני דיברתי עם הילדים על תחבורה ציבורית, איך עולים לאוטובוס, איך יורדים מהאוטובוס, כמה מהם בכלל נוסעים באוטובוס עם ההורים, בלי ההורים, לבד.

תמר זנדברג: מדובר במרכז הערים, במקום שבו התחבורה הציבורית היא הטובה ביותר – אני גרה בתל אביב – חברות וחברים, אם אנחנו בתוך תל אביב נמשיך להביא את הילדים שלנו לבית הספר באוטו במקום שילכו ברגל ונעשה נשק וסע במקום תחבורה ציבורית ורב-קו, אנחנו, סליחה, נמשיך לספור את ההרוגים ונמשיך לחשוב איך מאגמים תקציבים ולעשות כל מיני דברים.

תמר זנדברג: יש לנו כאן ביד כלי אדיר ודרמטי.

יעקב אשר: נדבר על זה גם בהמשך הדרך.

תמר זנדברג: יש הרבה מאוד ערים שזה נכון בהן.

תמר זנדברג: הקריאה שלי מכאן

תמר זנדברג: גם למנכ"לית היא שאני מצפה גם ממשרד החינוך להיכנס לתחום של תחבורה ציבורית, עידוד נסיעה בטוחה בתחבורה הציבורית בקרב תלמידים, עידוד הליכה ברגל, אופניים ותחבורה ציבורית לבתי הספר וכל אותם דברים שהם לא רק נכונים לסביבה, לחברה, לעיר אלא בהקשר הזה הם פשוט מצילי חיים.

יעקב אשר: אנחנו עדיין לא מסיימים את הדיון אלא בעוד עשר דקות ואז נמשיך בדיון הבא.

יעקב אשר: מי שלא יספיק להתבטא עכשיו, יוכל לעשות זאת בדיון הבא.

יעקב אשר: המנכ"לית צריכה לצאת כי היה לנו איחור קטן אבל הצוות שלה נשאר כאן להמשך השאלות והדיונים.

יעקב אשר: אני רוצה להודות לך גברתי המנכ"לית.

יעקב אשר: אנחנו נעקוב ביחד בעזרת השם ותקבלי גם את הגיבוי מאתנו אבל נעשה את המעקב והבקרה.

יעקב אשר: אני חושב שצריך לקחת את השנה הזאת ולעשות בה שינוי בכל הנושא של החינוך התעבורתי.

יעקב אשר: אחרי השינוי הזה אולי גם יבואו תקציבים אבל קודם כל בואו נשנה, נטייב את זה, נמקד את זה, נחדד את זה ואז נוכל ללכת קדימה.

יעקב אשר: תודה רבה לך גברתי.

יעקב אשר: אנחנו עוברים עכשיו לאבי קרמר מארגון מורי הנהיגה.

יעקב אשר: שתי דקות לכל אחד מהדוברים הבאים.

<אבי קרמר: שלום.

<אבי קרמר: אני רוצה להיות קצר וענייני עד כמה שאפשר.

<אבי קרמר: דבר ראשון, אני רוצה לגלות לכם סוד גדול.

<אבי קרמר: במדינת ישראל יש בתי ספר לנהיגה שאני לא יודע מי מכם, מכלה אלה שהוציאו רישיון נהיגה, ביקר בבתי הספר הזה ולו פעם אחת.

<אבי קרמר: זה הגוף היחידי והמקצועי ביותר שאמון על לימוד הנהיגה.

<אבי קרמר: ההפרדה בין תיאוריה לבין מעשי, היא הפרדה שגורמת לנזק הכי גדול שקיים.

<אבי קרמר: אין קשר בלימוד האנשים תיאוריה בגיל כיתה י' כאשר בכיתה י"א הוא לומד נהיגה אלא צריך לחבר את זה, צריך לתת את הדוגמאות, צריך להתאים את זה.

<אבי קרמר: משרד החינוך, למה אתם לוקחים הכול על עצמכם?

<אבי קרמר: חינוך תעבורתי הוא דבר מעולה.

<אבי קרמר: חינוך תעבורתי הוא דבר מצוין אבל הלימוד התיאורטי שקשור לנהיגה, אין בו ולא כלום לחינוך התחבורתי.

<אבי קרמר: יש בו קטע מקצועי ואסור שיהיה מנותק אלא משולב עם לימוד הנהיגה.

<אבי קרמר: לקחת מורים שהם לא מקצועיים, שהדוגמאות שהם נותנים הן לא חיות מתוך השטח, כאשר התלמיד לא חווה את זה למחרת בבוקר באוטו של המורה שלו – כל זה ביחד מהווה נזק וזילות של הדברים.

<אבי קרמר: יש הבדל גדול בין לעבור תיאוריה והשתמשו בתיאוריה כדי להפוך אותה לצ'ופר, כדי להכניס את התלמידים לכיתה כי זה לא מעניין אותם.

<אבי קרמר: אם תשב, תקבל תיאוריה ולכן הוא עובר את התיאוריה הפוך וגם זה כשל אבל זה כמו פיתיון.

יעקב אשר: ולכן מה אתה מציע?

<אבי קרמר: לכן אני אומר שאת הקטע התיאורטי צריך להשאיר למורה הנהיגה בבתי הספר לנהיגה, בשילוב של לימוד הנהיגה המעשי עם לימוד הנהיגה העיוני.

חמד עמאר: אבל מעשית היום זה לא כך.

חמד עמאר: אנשים לומדים תיאוריה בבית והולכים לבחינה.

<אבי קרמר: אני מסכים אתך שיש כאן כישלון, אבל מה מנסים לקחת?

<אבי קרמר: לעשות את זה הפוך.

<אבי קרמר: לקחת את זה ממקום רחוק.

<אבי קרמר: זה כמו לדבר על חינוך מיני בכיתה ו' או בכיתה ה'.

<אבי קרמר: צריך לקשר בין הדברים כי על רצף החינוך של התלמיד להתנהגות בדרכים יש רצף מסוים.

<אבי קרמר: יש משמרות זה"ב.

<אבי קרמר: לכן התקציב לא מספיק.

<אבי קרמר: זה לא רק עניין של תקצוב.

<אבי קרמר: אם יש כסף, אפשר להעביר אותו לבתי הספר לנהיגה ולפקח עליהם כי הם אנשי המקצוע ומשרד התחבורה תומך בזה.

<אבי קרמר: אל תעקרו את לימוד הנהיגה ואל תהפכו את הקטע התיאורטי לתלמידים כאילו זה בתיאוריה והמעשי לא קשור.

<אבי קרמר: מכאן מתחילה הזילות והכישלון.

<אבי קרמר: אנחנו ניסינו לעשות את זה לפני כמה שנים, לחבר ביניהם.

יעקב אשר: תודה.

יעקב אשר: הבהרת את הדברים.

יעקב אשר: חבר הכנסת חמד עמאר.

יעקב אשר: תעשו את זה קצר אם אתם לא רוצים לעכב את הישיבה הבאה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: אדוני היושב ראש, אני אהיה מאוד מאוד קצר.

חמד עמאר: אין ספק שחשוב מאוד חינוך תעבורתי.

חמד עמאר: אין ספק שצריך להגיע לכל בתי הספר.

חמד עמאר: אם אנחנו שומעים ורואים שמבחינה תקציבית זאת לא הבעיה, אם צריך עוד כסף אנחנו נוכל לקבל אותו, צריך להגיע לכל תלמידי ישראל.

חמד עמאר: לא יכול להיות שיהיו 3,000 כיתות שיקבלו ו-1,500 כיתות לא יקבלו.

חמד עמאר: הדבר הכואב, אדוני היושב ראש, הוא שאני שעוקב אחרי תאונות הדרכים כמעט יום יום, אני לא מצליח לעקוב.

חמד עמאר: אתמול קיבלתי את הדוח, היו 357 הרוגים.

חמד עמאר: היום קיבלתי את הדוח לפיו יש 366 הרוגים.

חמד עמאר: להגיד לכם את האמת?

חמד עמאר: זה כואב.

חמד עמאר: זה לא נתפס.

חמד עמאר: אני לא מצליח לתפוס את זה.

חמד עמאר: איך אנחנו נשארים אדישים לכל הנושא הזה?

חמד עמאר: אני אומר לך שאנחנו ככנסת עושים את הכול.

חמד עמאר: אתה כיושב ראש ועדה מכנס את ועדת המשנה שלך כל הזמן, אני כיושב ראש השדולה כמעט כל שבוע מעלה את הנושא בכנסת, אבל אנחנו מדברים על ממשלת ישראל.

<קריאה: יעקב פרי אמר את זה.

חמד עמאר: ממשלת ישראל צריכה לקחת את זה לידיים.

חמד עמאר: לא יכולים לסבול 360 הרוגים.

חמד עמאר: לא יכולים לסבול עוד יותר הרוגים בכבישים.

חמד עמאר: דיברו על המגזר הערבי.

חמד עמאר: אתה רוצה לשמוע ממני מה התפיסה שלי?

חמד עמאר: תתמקד שם – פתרת את הבעיה.

חמד עמאר: אם אנחנו מדברים על עלייה של עשרים הרוגים משנה שעברה רק במגזר הערבי, וזה רק בעלייה, תתמקד שם.

חמד עמאר: הם מהווים פחות מ-16 אחוזים נהגים, אבל הם מהווים כמעט שליש מההרוגים.

<נילי קשת: הם לא לומדים חינוך תעבורתי.

חמד עמאר: 116 בני אדם מהמגזר הערבי נהרגו מתחילת השנה.

חמד עמאר: 16 אחוזים מתוך הנהגים במדינת ישראל הם מהמגזר הלא יהודי.

חמד עמאר: מעורבים בתאונות דרכים, כמעט שליש.

<קריאה: ארבעים אחוזים.

חמד עמאר: ארבעים אחוזים.

חמד עמאר: הנה, מתקנים אותי.

חמד עמאר: תתמקד שם.

חמד עמאר: אנחנו באים לדבר על חינוך תעבורתי, איפה יש חינוך תעבורתי ואיפה אין חינוך תעבורתי.

חמד עמאר: כאשר אנחנו ניכנס לדיון הבא, כאשר בשנת 2015 ו-2016 נהרגים 33 ילדים מהמגזר הערבי, כאשר בתאונות חצר נהרגים תשעה ילדים בשנת 2015-2016, אלה נתונים מזעזעים.

חמד עמאר: אם אנחנו רוצים להיכנס לסטטיסטיקה של ה-OECD, אנחנו חייבים להתמקד היכן שצריך להתמקד.

חמד עמאר: להגיד לכם את האמת, מה שאמרה הגברת כאן, אנחנו מדברים על לכמה כיתות ניכנס.

חמד עמאר: כמה אנשים עברו את ההכשרה לחינוך תעבורתי?

חמד עמאר: איזו הכשרה עברו?

חמד עמאר: כמה הושקע בנושא של ההכשרה?

חמד עמאר: אני אומר לכם שזה המון המון כסף להשקיע בנושא של ההכשרה של אותם אנשים שצריכים להעביר את החינוך התעבורתי.

חמד עמאר: תודה רבה.

יעקב אשר: תודה רבה.

יעקב אשר: יחיאל מונטג, מנכ"ל עמותת עיניים בדרכים.

<יחיאל מונטג: תודה.

<יחיאל מונטג: בקצרה.

<יחיאל מונטג: מצב המחמיר והעלייה בתאונות הדרכים מחייבים גישה שונה מכפי שננקטה עד היום על מנת לצמצם את המכה.

<יחיאל מונטג: במסגרת פעילותנו משנת 2003 בכל המגזרים, כולל המגזר הערבי, גם בשפרעם, אנחנו חווים שיפור במצב הבטיחות בזרימת התנועה סביב מוסדות החינוך בהם אנחנו מפעילים את מיזם נשק וסע.

<יחיאל מונטג: העיקרון עליו המיזם מושתת הוא שכולנו אחראים לבטיחות בדרכים.

<יחיאל מונטג: זה משפט מפתח.

<יחיאל מונטג: כולנו אחראים לבטיחות בדרכים.

<יחיאל מונטג: זה מבוסס על כך שקהילת בית הספר בהובלת ועדי ההורים נוטלת על עצמה אחריות החל מילדי כיתות א' וכלה בהנהלת בית הספר.

<יחיאל מונטג: לכל אחת ואחד מחברי הקהילה יש חלק ביישום המיזם.

<יחיאל מונטג: כאשר הגישה של נטילת אחריות מועדפת על פני חילופי האשמות, התוצאות ניכרות בשטח ולראיה הביקוש הגואה והבלתי פוסק למיזם, מבחן התוצאה.

<יחיאל מונטג: כאשר הקהילה מבינה שהפתרון לבעיה טמון בעיקר בשינויי התנהגות ומעט במצב התשתית, המצב משתפר גם כאשר ההשקעה בתשתית מינימלית.

<יחיאל מונטג: 3,000 שקלים בממוצע לבית ספר.

<יחיאל מונטג: זה הכול.

<יחיאל מונטג: קבלת אחריות אישית עדיפה עשרות מונים על פני הצבת שוטרים בצמוד לכל בית ספר ולכל נהג.

<יחיאל מונטג: אני שוטר מתנדב.

<יחיאל מונטג: מצב בלתי אפשרי.

<יחיאל מונטג: אנחנו מבקשים את סיועה המבורך של המשטרה רק במקרי קיצון.

<יחיאל מונטג: כאשר הרשות המקומית מבינה שמתן עדיפות לטיפול בתשתיות בסביבת מוסדות חינוך במאמץ קל ובעלויות נמוכות תקל על ההורים לשתף פעולה, נבנה אמון והתוצאות לא מאחרות לבוא.

<יחיאל מונטג: לראיה, בעוספייה יישמנו את המיזם בשני בתי ספר והמצב השתפר ביישוב כולו.

<יחיאל מונטג: לסיכום.

<יחיאל מונטג: אנחנו פונים למשרד התחבורה לזרז את הליך הגדרת הטיפול בתשתיות בסביבת מוסדות חינוך כפי שהוגש על ידי ארגון בטרם ועל ידינו במסגרת ועדה המייעצת למשרד התחבורה בתמיכת עוזי יצחקי, המנכ"ל דאז, והוסכם על כך.

<יחיאל מונטג: אנחנו מבקשים מחבר הכנסת יעקב מרגי לקדם את הצעת חוק טיפול בתשתיות בסביבת מוסדות חינוך, הצעת חוק שהוגשה על ידי ארגון בטרם ועל ידינו.

<יחיאל מונטג: אנחנו קוראים לוועדה לאמץ את מיזם נשק וסע ברמה הארצית כחלק מטיפול מערכתי לשיפור מצב הבטיחות בדרכים.

<יחיאל מונטג: תודה.

יעקב אשר: תודה.

יעקב אשר: אבי גלילי, איש חינוך ומומחה לתעבורה.

<אבי גלילי: שלום לכל הנוכחים.

<אבי גלילי: אני אזרח פשוט.

<אבי גלילי: יש לנו רעיון לעניין של הורדת מספר תאונות הדרכים.

<אבי גלילי: הרעיון הוא שהנהג שיוצא לכביש, לפחות כמו שאני למדתי וכולם למדו, לא עבר סימולציה, לא לימדו אותו לנהוג בלילה, לנהוג בגשם, לנהוג בערפל וכיוצא בזה.

<אבי גלילי: היום יש לנו סימולטורים.

<אבי גלילי: ההצעה שלנו היא להכניס את הסימולטורים ולחייב את הנהג המתחיל לעבור את הסימולציה.

<אבי גלילי: בנוסף לכך, התפלגות של התאונות לפי סיבות כפי שהיושב ראש אמר שהן בגלל מהירות מופרזת ואי שמירת מרחק, שמהוות שישים אחוזים מתוך מאה תאונות, תהיה חוברת שחובה לצרף אותה לחוברת התיאוריה כדי שהנהג שלומד נהיגה ידע מה הסכנות לפי האחוזים הגבוהים ביותר ובמה הוא מסתכן.

<אבי גלילי: אני בטוח שהוא יצא לכביש אחרי שהוא למד ונבחן על החוברת הזאת ובמקרה כזה הוא יעשה פחות תאונות והרבה פחות טעויות מכיוון שהוא מודע לאחוז גבוה של הסכנה.

<אבי גלילי: אני משוכנע שאף אחד לא רוצה להסתכן בכניסה לכביש.

<אבי גלילי: יתרה מזאת, צריך להיות שילוב בין המבחן המעשי למבחן התיאוריה ובין החוברת הזאת עם התפלגות תאונות הדרכים לפי סיבות ונסיבות וכך אנחנו משוכנעים שבעלות הכי קטנה שאפשר, נקטין את מספר תאונות הדרכים ונעלה את המודעות של הנהגים לשמירת החוקים.

יעקב אשר: תודה רבה.

יעקב אשר: משה גולומב גלעד, האיגוד המקצועי של מורי הנהיגה.

<משה גולומב גלעד: נגעתם פה בגיל הגן, בבתי הספר היסודיים ובכיתות י'.

<משה גולומב גלעד: חטיבת הבינים, מה אתה?

<משה גולומב גלעד: חטיבת הביניים היא הגיל בהם אותם ילדים עושים את מה שבראש שלהם ומי אנחנו שנגיד להם מה לעשות.

<משה גולומב גלעד: זה הגיל שהם עולים על אופניים חשמליים ומשתוללים על הכבישים.

<אריאל לוי: הם לא צריכים לעלות.

<אריאל לוי: הם צריכים לעלות בכיתה י', בגיל 16.

<משה גולומב גלעד: אבל הם עולים.

<אריאל לוי: הם עולים.

<אריאל לוי: זה לא רק חינוך אלא זאת גם אכיפה.

<משה גולומב גלעד: ואז מה צריך לעשות?

<משה גולומב גלעד: לחנך אותם נכון וללמד אותם את חוקי התעבורה.

<משה גולומב גלעד: כן ללמד אותם תיאוריה בגיל הזה.

<משה גולומב גלעד: כשהם יגיעו לשלב הבא אל תוך המכוניות, יש להם כבר מטען ויש להם בסיס והידע יהיה הרבה יותר מעמיק והרבה יותר רציני וטוב.

<משה גולומב גלעד: אנחנו מדברים על חינוך וחינוך הוא לא רק חינוך לנהיגה נכונה אלא חינוך לתרבות נהיגה ואת זה אנחנו לא יודעים לעשות בארץ הזאת.

<משה גולומב גלעד: החינוך לתרבות מתחיל בגיל הגן ובבתי הספר היסודיים.

<משה גולומב גלעד: מי שאמון ומומחה לדברים האלה, לחינוך להתנהגות תעבורתית, אלה אנחנו מורי הנהיגה.

<משה גולומב גלעד: מי שצריך ללמד את החינוך התעבורתי, זה לא אף אחד אחר חוץ מאשר אנחנו מורי הנהיגה.

<משה גולומב גלעד: המדינה הזאת הכשירה אותנו ללמד נהיגה ותיאוריה ואנחנו הכוח המקצועי ביותר שאמון על הדברים האלה.

<משה גולומב גלעד: תודה רבה.

יעקב אשר: תודה רבה.

יעקב אשר: אני רוצה שתי מלים.

יעקב אשר: מי שעדיין לא דיבר, ידבר בהמשך כי זה מעניין לעניין באותו עניין.

יעקב אשר: ממש באותו עניין.

יעקב אשר: כל מי שנרשם, יקבל את רשות הדיבור.

יעקב אשר: אני מבקש ממר אריאל לוי.

יעקב אשר: אני רוצה אולי לכוון אותך.

יעקב אשר: אני משתדל להיות עדין.

יעקב אשר: דיברתי כל הזמן על הבקרה והפיקוח ולא בכדי.

יעקב אשר: אתה יודע שגם נעשו בדיקות.

יעקב אשר: לקחו טסט של תאונה של הגימנסיה ומתברר ששעות לא מנוצלות והדברים לא קורים.

יעקב אשר: אני לא רוצה להיכנס לזה כי אני לא מחפש כאן את הכותרת ולא את ההשתלחות.

יעקב אשר: אני יוצא מנקודת הנחה ואני רוצה לשמוע את זה גם ממכם שנכנסים מה שנקרא להליך של התמקצעות, של פיקוח, של בקרה, של חידוד ולא לצאת ידי חובה בלימוד כזה או עם איזו פעילות חווייתית כזו או אחרת שההורים אפילו לא יודעים שהילדים שלהם לומדים זהירות בדרכים.

יעקב אשר: אם כן, דברי סיכום ואחר כך נפתח את הדיון המהיר לפי בקשת חברי הכנסת.

<אריאל לוי: קודם כל, אני מציע לראות את התגובה שלנו לדוח של הגימנסיה כי חשוב שתראה גם את הנתונים כפי שאנחנו מציגים אותם.

יעקב אשר: ראיתי.

<אריאל לוי: אני מסכים עם הסיפא שלך.

<אריאל לוי: אנחנו לומדים גם מהדיונים האלה.

<אריאל לוי: אני חייב להגיד שהדיונים האלה גם מלמדים אותנו.

<אריאל לוי: אנחנו לא באים רק כדי לעשות וי וללכת.

<אריאל לוי: אין ספק שצריך לשפר גם את הבקרה, גם את השימוש בשוט וגם לחשוב אולי קצת מחוץ לקופסה.

<אריאל לוי: אני מקבל את כל ההמלצות שלך.

<אריאל לוי: אני רוצה להגיד משהו.

<אריאל לוי: חלק מהדיון כאן שם את כל החינוך לזהירות בדרכים כאילו אנחנו מכינים נהג עתידי.

<אריאל לוי: אני מבקש לא לראות את זה רק כך.

<אריאל לוי: זאת לא רק הכנה של הנהג העתידי.

יעקב אשר: ודאי שלא.

יעקב אשר: הוא גם הולך רגל.

<אריאל לוי: יש אנשי מקצוע.

<אריאל לוי: הרבה מהדיון הלך לחינוך התעבורתי בכיתה י'.

<אריאל לוי: קשה לאמוד כמה ילדים נמנעו מתאונות דרכים בשל משמרות הזה"ב.

<אריאל לוי: הרי אין לנו את הסטטיסטיקה של מה שלא קרה.

<אריאל לוי: קשה לאמוד בשל תכנית נעים באופניים בכיתה ט' כמה ילדים אולי כן למדו משהו.

<אריאל לוי: אנחנו תמיד רואים את מה שנעשה ולא את מה שנמנע.

<אריאל לוי: אני חייב להגיד שאי אפשר להסתכל על מערכת החינוך כאילו היא רק מכינה נהגים.

<אריאל לוי: זה לא התפקיד שלנו.

<אריאל לוי: התפקיד שלנו הוא להכין אנשים שנעים נכון במרחב הבטיחותי, כל אחד בהתאם לגילו.

<אריאל לוי: אגב, אני מוכן לערוך את הדיון גם לגבי כיתה י' על המקום של הנהיגה אבל זאת לא התכלית כולה של חינוך לזהירות בדרכים.

<אריאל לוי: דבר אחרון, לגבי ההורים.

<אריאל לוי: הערה מאוד חשובה שאתה אמרת.

<אריאל לוי: אין כמעט בית ספר שבכיתה י' או י"א – אגב, או י"ב – שלא נפתח אסיפת הורים עם איזשהו סוג של סדנה להורים.

<אריאל לוי: עדיין יש מה לשפר בעניין הזה לגבי ההורים.

<אריאל לוי: ההערה האחרונה לגבי מעטפת הבטיחות.

<אריאל לוי: אתה התייחסת ל-נשק וסע ולמעטפת הבטיחות.

<אריאל לוי: חלק מהמשימה שלא הוזכרה כאן קשורה לאיך נראית הכניסה לבית הספר.

<אריאל לוי: הרבה ממה שקורה קשור באיך נראית הכניסה לבית הספר ומעטפת הבטיחות.

<אריאל לוי: רכזי הזה"ב, בשונה ממה שגברתי אמרה כאן, יש להם חלק גם בעבודה מול הרשות המקומית.

<אריאל לוי: אנחנו צריכים שיתופי פעולה של רשות רשות, צומת צומת.

<אריאל לוי: בחלק מהמקומות זה מחריד לראות איך הדבר הזה נראה ולפעמים מפרץ טוב או נשק וסע, שזו תכנית מצוינת, זה חלק מהפתרון.

חמד עמאר: אתה יכול לומר לנו בשני משפטים בנושא ההכשרה של אותם מורים שמעבירים את החינוך התעבורתי?

<אריאל לוי: בחלק הבא מקס נשאר אתכם והוא ייתן גם התייחסות לנושא הזה של ההכשרה.

יעקב אשר: יש ממשק.

<אריאל לוי: יש ממשק.

<אריאל לוי: בוודאי.

<אריאל לוי: יש הכשרות.

<אריאל לוי: שוב, אפשר להגיד יותר טוב, פחות טוב.

<אריאל לוי: אנחנו לוקחים ברצינות את הבקשה שלך.

יעקב אשר: גם אנחנו לוקחים את זה ברצינות.

יעקב אשר: אני באמת מצפה להכנה של תכנית.

יעקב אשר: אני חושב שבלי קשר לוועדות שמתקיימות, כאלה ואחרות, יש שיתוף פעולה עכשיו עם הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

<אריאל לוי: תמיד היה שיתוף פעולה.

יעקב אשר: תמיד היה אבל אני רוצה שהוא יהיה הרבה יותר טוב.

יעקב אשר: אתם באמת צריכים ליצור תכנית מלאה ושלמה.

יעקב אשר: כשיהיה את זה, אנחנו נשמח שתציגו אותה בפנינו עם מבט לאותן אוכלוסיות כמו המגזר הערבי שם אנחנו רואים את האחוזים הגדולים וגם מבט לאותם בתי ספר, אם זה במגזר החרדי שם כרגע אין בכלל לימודי נהיגה בגלל בעיות של התאמה.

<אריאל לוי: ניתן איזה סוג של אמירה שם.

<אריאל לוי: בשנה הבאה את אותם 3,000 כיתות, אם נישאר עדיין במספר הזה, אנחנו קודם כל נקצה לכיתות במגזר הערבי על מנת שנכסה במאה אחוזים את המגזר הערבי.

<אריאל לוי: לאחר מכן נלך למגזרים אחרים.

<אריאל לוי: היה ויהיה תקציב לכלל הכיתות, אדרבה ואדרבה.

חמד עמאר: עדיף לי שיהיה תקציב לכלל הכיתות.

<אריאל לוי: לא אמרתי שלא.

יעקב אשר: הוא הולך לפי אחוזים.

יעקב אשר: אני מקבל את האמירה לא אבסולוטית.

חמד עמאר: האמירה אומרת שבשנה הבאה מכסים את כל המגזר הערבי.

חמד עמאר: שמעתי נכון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אדוני, האוצר אמר שהנושא התקציבי לא מהווה בעיה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם אנחנו מדברים על נושא תקציבי שהוא לא בעיה - - -

יעקב אשר: אתה שמעת את זה מהאוצר?

עבד אל חכים חאג' יחיא: עכשיו הוא אמר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם חסר כסף, ניתן כסף.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שייתן עוד כסף לרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה שיהיה עוד משהו בסיכום.

איילת נחמיאס ורבין: ביקשתי מאלי מורגנשטרן שידאגו למשוך לנו את כל סכומי התקציב.

איילת נחמיאס ורבין: הוא אמר שמשקיעים בבטיחות יותר מאשר מסך ההשקעה בחינוך.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה שאנחנו לוועדת הכלכלה ולוועדת המשנה לבטיחות בדרכים נקבל.

איילת נחמיאס ורבין: אתה אמרת שבבטיחות משקיעים יותר מאשר ההשקעה שמוקצית.

<אלי מורגנשטרן: הרבה מעבר ל-18 מיליון שקלים.

יעקב אשר: אתה מדבר בחינוך?

איילת נחמיאס ורבין: לא.

איילת נחמיאס ורבין: בכלל בבטיחות.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא יודעת עכשיו ללכת לספר התקציב למשוך מכל מקום את מה שהם משקיעים.

איילת נחמיאס ורבין: אני מבקשת שהם יכינו לנו מצגת ברורה.

יעקב אשר: אם יהיה נייר מפורט, שהוא יישלח לוועדה.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לבקש אותו.

יעקב אשר: אני מבקש.

יעקב אשר: אני עוד לא הבנתי את הפילוח אבל נעשה את זה אחר כך.

יעקב אשר: אני מסיים את הישיבה הזאת.

יעקב אשר: אנחנו נקיים ישיבת מעקב על הדברים הללו.

יעקב אשר: אני מודה לכם.

יעקב אשר: הישיבה נעולה.