ועדת המשנה לעניין בדיקת תשלומי מזונות של המוסד לביטוח לאומי, כנסת 20, פרוטוקול מספר 1, 2016-11-14 13:38

מירב בן ארי: צהריים טובים לכולם.

מירב בן ארי: אני שמחה לפתוח את ועדת המשנה למזונות, ועדה שמונתה, ההחלטה עליה הייתה בסוף המושב הקודם והמינוי היה בתחילת המושב הזה.

מירב בן ארי: בעקרון יש עוד שלושה חברי ועדה קבועים שזה יגאל גואטה, עבדאללה אבו מערוף וטלי פלוסקוב.

מירב בן ארי: וכמובן אני מברכת את חברות הכנסת שהצטרפו, עליזה ימין וחנין זועבי.

מירב בן ארי: אני רוצה להסביר מה הולך להיות בוועדה הזאת כדי ליישר קו.

מירב בן ארי: אחרי זה ניתן לחברות הכנסת ולנציגי המשרדים וכמובן לארגונים וכמובן ביטוח לאומי ומשרדי הממשלה.

מירב בן ארי: ראשית, אני מודה לכם שהגעתם לכאן, זה חשוב מאוד, אנחנו נעשה כאן דברים בשיתוף פעולה.

מירב בן ארי: אני כבר מנהלת שתי ועדות משנה אחרות ובכל ועדות המשנה שלי, גם בצעירי חסרי בית וגם בחינוך בלתי פורמלי אנחנו עובדים יחד עם המשרדים.

מירב בן ארי: עובדים ביחד עם המשרדים, כמובן עם העמותות והארגונים החברתיים מתוך מטרה למצוא את המשותף ולא להתחיל לי פה דרמות ולא ויכוחים, אין לי זמן לזה.

מירב בן ארי: יש לי בסך הכל שלושה חודשים פחות או יותר ואתם יודעים, יש לנו עכשיו תקציב וחוק הסדרים והוועדה מלאה, לכן אין לנו הרבה זמן, הועדות צריכות להיות יעילות.

מירב בן ארי: מטרת ועדת המשנה היא לקחת את החוק החדש שייכנס בעזרת השם בינואר 2017 לתוקף ולבחון אותו, לשמוע את השטח.

מירב בן ארי: מי שישב פה בסוף המושב הקודם ורוב האנשים ישבו כאן, נאמרו לשר הרווחה, בעיקר תקפו את החוק ברמה מקצועית ואמרו לו בסופו של דבר "אם המטרה שלך הייתה להחזיר אותנו למעגל העבודה ולהגדיל לנו את השכר זה לא הצליח מבחינתנו, לכן התכנסנו שוב.

מירב בן ארי: ולכן יו"ר ועדת העבודה והרווחה יחד עם שר הרווחה הם החליטו על הקמת הועדה, אני מוניתי ליו"ר אבל זו כמובן החלטה שלהם.

מירב בן ארי: לכן הצעות חוק שקשורות למזונות ילדים לא ידונו פה, יכול להיות שידונו בהרכבים מצומצמים כמו שאנחנו כבר עושים כאן.

מירב בן ארי: מה שיידון כאן, יידון הנושא של החוק החדש.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד עוד משהו, בגלל שזה נושא רגיש ובגלל שעכשיו שמענו עוד פעם מחדש את חזקת הגיל הרך, זה לא רלבנטי.

מירב בן ארי: אל תבזבזו את זמן הוועדה עכשיו לא על משברי גירושין, הנושא של חזקת הגיל הרך לא רלבנטי.

מירב בן ארי: יש כאן נושא אחד ברור, כמובן יש לו השלכות וכמובן יש לו כל מיני תתי נושאים אבל כל עוד אנחנו נתכנס לדיון וזה הדיון החשוב שלהצעת החוק.

מירב בן ארי: אני רוצה לומר עוד מילה אחרונה, ואז לתת גם לחברי הכנסת שהגיעו לכאן וזה חשוב.

מירב בן ארי: הנושא הזה הוא נושא מאוד מאוד חשוב גם לי, גם ליושב-ראש הועדה וגם לשר.

מירב בן ארי: בתפיסתי האישית, אני לא רואה למה מזונות הילדים מתייחסים אליהם כאל קיצבה.

מירב בן ארי: בתפיסתי אני אומרת האבא צריך לשלם, הלך, נעלם אל השקיעה, לא יודעת לאן הוא הלך, לא שילם, בעולם מושלם האבא היה נמצא, דואג לזון את ילדיו כפי שהתורה אומרת וכפי שהחוק אומר.

מירב בן ארי: לצערי במקרים שאנחנו נתייחס פה זה מקרים שבהם האב לא משלם, לא עומד בחובתו החוקית והמוסרית גם בעיני.

מירב בן ארי: ולכן כל הנטל של גידול הילדים נופל על האם.

מירב בן ארי: אלה הנושאים פה.

מירב בן ארי: אנחנו לא מעלים פה נושאים של אבות שמחזיקים - - - .

מירב בן ארי: לא.

מירב בן ארי: רק אותם 18,000 לצורך העניין שבאמת נמצאות במסלול של מזונות.

מירב בן ארי: בעיני אישה הייתה צריכה לקבל מהאבא, לא קיבלה מהאבא, צריכה עכשיו - - - לבד.

מירב בן ארי: זו תפיסתי.

מירב בן ארי: תדעו אותה מהיום הראשון.

מירב בן ארי: אם זה היה תלוי בי, אני לא מאמינה בקיזוז.

מירב בן ארי: אבל ויש כאן אבל גדול, אני כמו רוב חברי הכנסת כפופה להחלטות, חלק מהן הגיעו ב- 2003, אני לא יודעת איפה הייתי ב- 2003, לא הייתי באזור הזה, זה בטוח.

מירב בן ארי: חלק מהן עם השנים הצטברו, ותפיסת מדינת ישראל היא שמזונות היא קצבה ולכן המזונות מקוזזים.

מירב בן ארי: אנחנו לא נריב כאן על התפיסה כי זה יבזבז את זמן הועדה.

מירב בן ארי: תדעו שבתפיסתי ואני קצת יותר מסתכלת עליכן, ואתן מכירות אותי חלקכן ישבתן איתי כבר לבד, אתן יודעות את התפיסה שלי.

מירב בן ארי: אל תיכנסו עכשיו בלמה זה, זה תשאירו לי לויכוחים אחרים עם המשרדים.

מירב בן ארי: כרגע אנחנו צריכים להתייחס לחוק החדש, שאגב, בא לעשות טוב.

מירב בן ארי: זאת אומרת בא לקחת את ה-60% קיזוז שזה קיזוז מטורף שאין אותו בשום מס במדינת ישראל, ובא להוריד אותו ל- 25%.

מירב בן ארי: זאת אומרת שהוא בא לעשות טוב.

מירב בן ארי: יכול להיות שצריך לחשוב על הדרך, לכן זה הנושא של הועדה וזה מאוד חשוב לי.

מירב בן ארי: בחודשים האחרונים פגשתי את הארגונים, פגשתי נשים חד הוריות לבד, היה לי חשוב לשמוע מהשטח.

מירב בן ארי: פגשתי כמובן את משרדי הממשלה, כל מי שיושב פה אני מכירה, גם ביטוח לאומי, משרד המשפטים, משרד ה אוצר, משרד האוצר, אלה אנשים שאני עובדת איתם קבוע.

מירב בן ארי: המטרה היא לבוא ולהתכנס לפתרונות ולשמוע את הצדדים.

מירב בן ארי: אני מאוד מבקשת להקפיד על נועם, לשמוע אחד את השני, לא להתפרץ ולתת לדברים, בסך הכל לכולנו כאן יש מטרה אחת וזו מטרה טובה, לשפר את מצבן של החד הוריות, כן לדרבן אותן לצאת לעבודה וכן לתת להן לחיות בכבוד ולהתפרנס בכבוד עם ילדיהן שבעולם אחר מתוקן האב היה חלק בלתי נפרד מהאחריות.

מירב בן ארי: עכשיו אתן לחברי הכנסת ולאחר מכן, נעשה משרדים וארגונים חברתיים.

מירב בן ארי: אנחנו נציג את הסרטון כדי שתיכנסו לאווירת המזונות.

מירב בן ארי: זהו סרטון קצר של שתי דקות.

מירב בן ארי: (מוצג סרטון)

מירב בן ארי: חברת הכנסת עליזה לביא, בבקשה התייחסויות שלך.

עליזה לביא: תודה גבירתי אני רוצה לברך אותך על הוועדה ועל זה שקיבלת אותה, אני באמת מקווה שיחד ובפתיח שלך שמדבר על שיתוף פעולה וגם לא מעט פעמים את מספרת את הסיפור האישי שלך, אני יודעת שהועדה בידיים בטוחות.

עליזה לביא: אבל גבירתי הגיע הזמן באמת לשים סוף לעוולה הזאת שנעשית יותר מדי שנים, גם כלפי הנשים אבל בראש ובראשונה אני רוצה שנבין שאנחנו לא עושים פה טובה לנשים.

עליזה לביא: העובדה שנשים לא יוצאות לעבוד, זה אבדן לחברה.

עליזה לביא: הרבה מעבר לזה שזה באמת אבדן כלכלי אישי נשי משפחתי וילדים.

עליזה לביא: זה אובדן של הון אנושי לחברה.

עליזה לביא: אם עדיין נשים אומרות "לא משתלם לי לצאת לעבוד במדינה המונעת ממני כך וכך" זה אובדן שלנו, של החברה.

עליזה לביא: ברגע שנבין את זה אני חושבת שההתייחסות תהיה הרבה יותר נכונה מדויקת וטובה.

עליזה לביא: אנחנו לא עושים פה טובה לנשים, באמת שלא.

עליזה לביא: לא לחד הוריות ולא ליחידניות.

עליזה לביא: אנחנו מדברים על מציאות של שנים שאי אפשר היה לשנות אותה, אני בכנסת הקודמת שמתי חוק וניסינו ועשינו ימי עיון וכולנו באמת שותפים ושותפות לעניין הזה.

מירב בן ארי: רק שאלת התעניינות, מה הייתה הצעת החוק שלך?

עליזה לביא: הצעת החוק שלי זה חישוב שיעור התשלום שישולם לא יובא בחשבון ההכנסה של הזוכה עד לגובה שכר המינימום.

מירב בן ארי: קיזוז עד שכר מינימום.

עליזה לביא: כן.

עליזה לביא: צריך באמת לבוא ולראות איך אנחנו עושים את זה נכון ומתקנים.

עליזה לביא: גם מספרית.

עליזה לביא: דיברת עכשיו על 18,000, 20,000 משפחות, אנחנו חיים בתוך חברה, במציאות חיים שהמספרים האלה ילכו ויגדלו.

עליזה לביא: זה לא משהו ש- אנחנו חיים בחברה שיש בה הרבה מאוד נשים יחידניות אם זה מבחירה ואם זה לא מבחירה, שמגדלות ילדים ואי אפשר להתייחס להכנסה הזאת שהייתה אמורה להגיע כמו שאמרת קודם, כאל משהו שיעכב, ימנע מנשים לצאת לעבוד והשוט הזה צריך באחת לראות איך עושים את זה נכון.

עליזה לביא: אני מבינה ומקבלת את הגבולות של הדיון, אבל אי אפשר לנתק מהמציאות במדינת ישראל והדברים שייעשו כאן וייחתכו כאן במסגרת החוק ומה שיהיה אפשר לתקן, וצריך לתקן אותו, אבל אי אפשר שלא לקחת את כל מה שיהיה כאן כדי לראות איך משנים את המציאות הקשה הזאת כי הגיע הזמן שנשנה אותה.

עליזה לביא: המציאות החברתית במדינת ישראל הולכת ומשתנה, עולם התעסוקה הולך ומשתנה ובתוך כל המערכת הזאת אם אנחנו לא נעשה את התיקון הזה עכשיו, ומי יודע אם לא למקום הזה שמך, אז אני בטוחה שיחד נוכל לתקן ולשנות ובאמת גם לטובת הנשים והילדים, ואת טובת הילד צריך לשים במרכז, וגם כמובן נשים לא בחסד, הן בזכות, ולא ייתכן שמציאות אישית משפחתית שהן נוצרו בה, תמנע מהן את אותן זכויות שלך ולי ולכולנו כאן קיימים.

מירב בן ארי: תודה חברת הכנסת לביא.

מירב בן ארי: חברת הכנסת זועבי.

חנין זועבי: אנחנו התבטאנו הרבה פעמים בנושא הזה, אולי נקשיב קודם למה ש - - -

מירב בן ארי: אוקיי, אני רוצה שנתחיל עם משרד הרווחה או הביטוח הלאומי, מי מאצלכם מדבר על החוק?

מירב בן ארי: מי הנבחרת?

<שרית דמרי-דבוש: אני מהלשכה המשפטית בביטוח הלאומי.

<שרית דמרי-דבוש: לעניין החוק החדש, תיקון חקיקה לחוק הבטחת הכנסה שעשה גם תיקון חקיקה עקיף בחוק המזונות, במסגרתו נעשו שינויים במה שנקרא 'ניכוי משכר עבודה'.

<שרית דמרי-דבוש: עד היום שיעור הניכוי משכר עבודה למשפחה עצמאית - - -

מירב בן ארי: עד ינואר 2017.

<שרית דמרי-דבוש: עד 31 לדצמבר 2016, הוא 60%.

מירב בן ארי: מאיזה סכום?

<שרית דמרי-דבוש: מסכום הדיסריגארד.

<שרית דמרי-דבוש: 648 שקלים, 652 היום, אני לא זוכרת את הסכום המדוייק, זה משתנה.

<שרית דמרי-דבוש: מסכום הדיסריגארד, עד סכום הדיסריגארד כלום לא מובא בחשבון, מעל הסכום הזה על כל שקל שאישה תרוויח ינוכה מקצבתה 60 אגורות.

<שרית דמרי-דבוש: זה המצב עד 31 לדצמבר 2016.

<שרית דמרי-דבוש: החל מינואר 2017 תיקון החקיקה כפי שאמרתי זה לחוק הבטחת הכנסה, זה יחול על כל מי שהיא אם חד הורית בין אם היא מקבלת קצבת הבטחת הכנסה ובין אם היא מקבלת מכח חוק המזונות, מסכום הדיסריגארד שאמרתי, אני לא זוכרת את הסכום המדוייק, נגיד 650 שקלים ועד 3,200 שקלים, ינוכה לה רק 25 אגורות.

מירב בן ארי: מ- 600 עד 3,200 – 25 אגורות על כל שקל.

<שרית דמרי-דבוש: נכון.

<שרית דמרי-דבוש: מ- 3,201 שקלים, זה כבר ינוכה כפי שהיה בעבר, 60 אגורות.

<שרית דמרי-דבוש: ע ד הסכום, עד שנקודת האיפוס מבחינתה, עד שהיא מאבדת לגמרי את הזכות לגימלה.

<שרית דמרי-דבוש: חשוב להדגיש, אני מאמינה שהרבה אנשים כאן יודעים שגם אם מקבלות 20-30 שקלים מביטוח הלאומי זה כן מקנה את ההטבות הנילוות כזכאית לגמלת הבטחת הכנסה או קצבת מזונות.

<שרית דמרי-דבוש: מבחינת הגופים הציבוריים שנותנים את ההטבות מבחינתם זה לא משנה אם היא מקבלת מביטוח לאומי 1000 שקלים או 100 שקלים, זה חשוב להדגיש.

<שרית דמרי-דבוש: נתנו בעבר את הנתונים של איך זה מראה את השינויים בנקודת האיפוס.

מירב בן ארי: כן, זה של הממ"מ, שאמרתם שהוא לא טוב.

מירב בן ארי: פסלתם אותו.

<שרית דמרי-דבוש: גם היו שינויים.

מירב בן ארי: זה מהוועדה הקודמת, מיולי 2016.

<קריאה: זה ירד מ- 27 ל- 25.

<שרית דמרי-דבוש: נכון.

<שרית דמרי-דבוש: היום גם שינויים אם גבירתי זוכרת, שהיו שינויים כאשר שר העבודה והרווחה היה כאן, היו שינויים שהוא הגדיל את שיעור הניכוי, וגם עלינו מ- 3000 ל- 3,200, אז זה כן עשה שינויים מסוימים.

מירב בן ארי: זאת אומרת בעקבות הדיון שהיינו כאן

מירב בן ארי: ביולי שיניתם מ- 3,200 ל- 3,200 ומה עוד?

<שרית דמרי-דבוש: ועוד שיעור הניכוי היה 23%, זה היה 73 וזה עלה ל- 75.

<שרית דמרי-דבוש: כלומר נשארו בידיה 75 אגורות מתוך כל שקל שהיא הרוויחה במקום מה שהיה בהצעה המקורית שיישאר בידיה 73 אגורות.

מירב בן ארי: איך קיבלתם את ההחלטה המקצועית לעשות את זה 3,200, למה דווקא הסכום הזה?

מירב בן ארי: אני שואלת שאלת תם.

<אלעד זכות: זה היה שינוי חקיקה שהובלנו כהחלטה ממשלתית בהובלת השר חיים כץ, במשא ומתן מול האוצר זו הייתה החלטה שלו.

מירב בן ארי: מה בעצם, אולי גם משרד האוצר, מישהו מאצלכם יכול להגיד, כמה עולה החוק הזה למדינת ישראל, אתה יודע?

מירב בן ארי: אתה יכול לחזור גם עם תשובות אחר כך.

מירב בן ארי: יוגב , כשאתה החלפת את שיעור הקיזוז מ- 60% ל-25% אתה יודע כמה דבר כזה עולה למדינה?

<יוגב גרדוס: השינוי הזה כשלעצמו, ההערכה הייתה 130 מליון שקל, ולפי דעתי זה רק הערכה לקיימות.

<יוגב גרדוס: נכון?

מירב בן ארי: שי, אתה יודע משהו?

<שי גלברג-סומך: אני לא זוכר.

מירב בן ארי: זאת אומרת השינוי הזה מ- 60% להוריד ל-25% - - -

<יוגב גרדוס: היה שינוי נוסף שבא עם זה, שהוצג בסרטון, שקיזז בגלל מענק העבודה ולכן העלות - - - השינוי הזה אם היו עושים רק אותו היה עולה 130.

<יוגב גרדוס: עם מענק העבודה בקיזוז, לפי דעתי זה היה עשרות מיליונים בודדים.

<יוגב גרדוס: כמה מיליונים בודדים.

<יוגב גרדוס: עשרה מליון.

מירב בן ארי: זאת אומרת מה שכתוב כאן שזה עולה 100 מליון, אתה אומר שזה יותר, זה 130 מליון, החוק החדש יעלה?

מירב בן ארי: חכה רגע עם מענק העבודה.

<יוגב גרדוס: אם לא היו מקזזים את מענק העבודה זה היה עולה 130 מליון שקל.

מירב בן ארי: והחלטה לגבי 3,200 אלעד, הייתה החלטה, נגיד למה זה 3,200 ולא 3,500 או 3,600?

מירב בן ארי: למה זה לא משכורת מינימום?

<אלעד זכות: זה נלקח כשליש מהשכר הממוצע במשק.

מירב בן ארי: בסדר.

<אלעד זכות: כלומר זה לא יישאר 3,200, זה יעלה בהתאמה לשכר הממוצע, כמו שהקצבאות אצלנו הם כאחוזים מתוך ה - - -

<שרית דמרי-דבוש: זה ישתנה כל ינואר.

מירב בן ארי: זה החוק החדש, אוקיי.

מירב בן ארי: ורק עוד משהו, זה לא משנה אם היא תקבל גם 20 שקלים מזונות, או 30 שקלים מזונות, היא עדיין תהיה זכאית להטבות הנילוות שמגיעות לה כי היא עדיין בתוך המאגר של ביטוח לאומי ואתם בעצם שולחים לרשויות להנחה בארנונה, לסיוע בשכר דירה וכאלה.

מירב בן ארי: אוקיי.

מירב בן ארי: קיבלתי את התשובות שלי.

מירב בן ארי: כן גבירתי.

<יהודית אילני: אני היועצת הפרלמנטרית של חנין זועבי.

<יהודית אילני: אני רוצה להבין על עלות החוק.

<יהודית אילני: זה לוקח בחשבון שהביטוח הלאומי אחרי זה תובע את הגברים בהחזר?

<יהודית אילני: העלות לוקחת בחשבון שביטוח לאומי - - -

<יוגב גרדוס: זה גם היום.

מירב בן ארי: זה שני מסלולים שונים.

<יוגב גרדוס: השינוי היה לא רק עבור מקבלות המזונות.

<יוגב גרדוס: הוא היה עבור כל הנשים החד הוריות, כל מקבלות הבטחת הכנסה.

<יוגב גרדוס: אז חלקן בכלל, אין עניין של תביעה מול הבעל.

<יוגב גרדוס: אבל הכסף הזה נקבע גם היום, אין שינוי.

מירב בן ארי: חלק מאלה שהולכות למסלול הזה של מזונות, הדבר שהן מוותרות עליו זה האפשרות לתבוע מהבעל את הכסף.

מירב בן ארי: את יכולה לפתוח, אני יודעת על מה את מדברת, 50% מהכספים נגבים בהליכי הוצאה לפועל.

מירב בן ארי: זה אני יודעת, רק אני אומרת שזה מסלול אחר.

<יוגב גרדוס: אבל שינוי החוק לא שינה את הגבייה מהבעל.

<יוגב גרדוס: זה אותו סכום.

<יהודית אילני: אבל זה מוריד מהעלות.

<יהודית אילני: כשמדברים על עלות של החוק - - -

<יוגב גרדוס: לא הייתה לי תוספת גבייה בגלל השינוי בחוק הזה.

<יוגב גרדוס: אז אין פה עניין של, כבר היום אני משלם X וגובה Y, 40% ממה שאני משלם, אני גובה.

<יהודית אילני: אז הסכום שציינת לוקח בחשבון את ה- 50%?

<יוגב גרדוס: כן.

<יוגב גרדוס: כי אין תוספת גבייה בגין הדבר הזה.

<יוגב גרדוס: זה לא שיש עכשיו עוד כסף שמגיע למערכת.

מירב בן ארי: שי, אתה רוצה להוסיף משהו לגבי החוק?

<שי גלברג-סומך: כן, אני יכול להוסיף.

<שי גלברג-סומך: לגבי חוק הבטחת הכנסה שעבר, אני יכול להבדיל בין הדעה שלי כנציג היועץ המשפטי לממשלה ונציג השרה, זה דומה אבל כרגע אני אדבר בתור נציג היועץ, ברמה המשפטית, אמרתי את זה בלא מעט מקומות.

<שי גלברג-סומך: המצב שלפני הוראת השעה הוא בלתי נסבל ואני שמחתי על החוק, על הוראת השעה שעברה.

מירב בן ארי: כמה זמן הוראת השעה?

<שי גלברג-סומך: שנתיים.

<שי גלברג-סומך: שמחתי על הוראת השעה ושמחתי שהיא מתייחסת גם לנשים שמקבלות מזונות וגם לנשים שלא מקבלות מזונות כי מבחינתי, כשאני רואה את האישה ששוקלת אם לצאת לעבוד, אם לעבוד בשחור או אם בכלל לא לעבוד, אז בכלל לא משנה לי מנקודת המבט שלי אם זו אישה שמקבלת מזונות או אישה שלא מקבלת מזונות, אלה שתי נשים עניות שנמצאות במצוקה והקשיים דומים.

<שי גלברג-סומך: מבחינה משפטית, אמרתי את זה גם כשנפגשנו, אין מניעה משפטית לעשות משהו, הסדר סביר ומידתי אחר.

<שי גלברג-סומך: וזו גם העמדה המשרדית.

<שי גלברג-סומך: אם וכאשר יהיה תקציב מתאים, אנחנו בוודאי נסייע לגבש הסדר, זה אתגר לא פשוט בכלל לגבש הסדר של סיוע.

<שי גלברג-סומך: זו העמדה.

מירב בן ארי: זאת אומרת מבחינתך שינוי הוראות השעה היא חיובית אבל היית מעדיף שזה יהיה סכום גבוה יותר?

<שי גלברג-סומך: שאלת למה זה 3,200.

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: תהיתי למה זה 3,200 דווקא.

<שי גלברג-סומך: נקודת האיפוס בגמלת קיום לא יכולה להיות גבוהה מדי כי אז נשים עם שכר מאוד מאוד גבוה יוכלו לקבל הבטחת הכנסה.

<שי גלברג-סומך: זה איזה שהוא טרייד-אוף כזה בין רצון להוריד כמה שיותר מ-60 ל- 25 לבין לא להגיע לנקודת איפוס גבוהה מדי.

<שי גלברג-סומך: וגם כמובן במסגרת תקציבית מסוימת, אבל זה לא היה רק תקציב, זו הייתה תפיסה.

<שי גלברג-סומך: נשים עם איזו הכנסה יכולות לקבל הבטחת הכנסה.

מירב בן ארי: הבנתי.

מירב בן ארי: אני רוצה לשמוע את דוקטור גלית שאול ממרכז רקמן.

<גלית שאול: נתחיל בזה שאי אפשר להתעלם מהדבר המשמעותי והוא שהוראת השעה, טובה ככל שתהיה, מותנית בסיפור של המימון הנוסף שמצאו למקור הזה, אם העלות היא 100 מליון או 130 מליון זה פחות רלבנטי, מה שרלבנטי שזה לא העלות האמיתית כי העלות האמיתית יוצאת מכיסן של אותן נשים.

<גלית שאול: אותן נשים, ממקום אחר לוקחים להן את הסכום הזה וזה לא רלבנטי לדיון שלנו ואני חייבת להדגיש הזה כי אני לא יכולה לשמוע את ההתלהבות מזה ואני גם כן מאוד שמחה מהסיפור הזה, אני באמת שמחה שמדינת ישראל ראתה סוף סוף לתקן את העוול, אבל על חשבון מי?

<גלית שאול: לא 100 או 130 מליון מתקציב המדינה, אלא 100 או 130 מליון מתקציבן של האמהות בחזרה.

<גלית שאול: זה פשוט לקחת מכיס אחד ולהעביר לכיס אחר.

<גלית שאול: זה גם אני יודעת לעשות.

מירב בן ארי: יוגב אמר את זה בצורה כנה.

<יוגב גרדוס: אני רק אציין, חוץ מהתוספת התקציבית שהיתה פה, ואפשר להתווכח אם היא גדולה או לא, גם אם זה 5 או 10 מליון שקל, זה תלוי לכמה אנשים.

<יוגב גרדוס: בסופו של דבר גם הוספנו עכשיו גם 300 מליון שקלים לנכות כללית, אבל כשמחלקים את זה ב- 290,000 נכים, אז צריך לראות כמה נשים מקבלות את אותן 10 מליון שקלים אבל חוץ מהעלות התקציבית, וזה נאמר בוועדה כאן, יש עוד הטבות נלוות לזה שמדובר בהבטחת הכנסה ולא במענק עבודה, א.

<יוגב גרדוס: שהתשלום הוא חודשי ולא שנה וחצי בדיעבד, מקבלות את ההטבות הנילוות ואנחנו גם שומרים על ההטבות הנילוות, למי שיותר גבוה מס ההכנסה השלישי ותקבל מס הכנסה שלילי אנחנו שומרים לה על ההטבות הנילוות של הבטחת ההכנסה.

<יוגב גרדוס: צריך להסתכל על הכל ובסופו של דבר אפשר להתווכח אם הסכום הזה היה גדול או נמוך, אבל זה היה מהלך שהיטיב.

<יוגב גרדוס: גם בהיבט התקציבי וגם בשאר ההיבטים.

מירב בן ארי: יש לך כמה נקודות, תעלי אותן.

מירב בן ארי: התייחסת למענק עבודה שלילי שירד ולכן העלות היא הרבה יותר נמוכה.

מירב בן ארי: הנקודה ברורה, אנחנו מתכוונים להתעסק עם זה גם.

מירב בן ארי: מה הנקודה השניה?

<גלית שאול: אני רוצה להגיד שהתהליך המשפר לכאורה לא קרה סתם, הוא קרה כי ישבו פה ארגונים וישבו פה אנשים ותרמו את התרומה שלהם לזה שבסופו של דבר החוק לא פגע, אז בואו נסיר את זה מהשולחן וניתן לנו את ההזדמנות כן לומר את הדברים.

מירב בן ארי: אני נותנת לך אז תגידי את הדברים.

<גלית שאול: עניתי אליו.

<גלית שאול: התחושה הזאת שאומרים דברים סתם, אנחנו לא אומרים אותם סתם, אנחנו אומרים אותם כדי לשנות מצב והמצב כפי שהוצע לנו בחוק הקודם, אנחנו שמענו שבעקבות הדיונים דברים קרו, אז כנראה שצריכים את הדיונים.

<גלית שאול: למה אני לא רוצה להתייחס להוראת השעה?

<גלית שאול: מכיוון שאני חושבת שהוראת השעה טובה ויפה, או טובה ולא יפה, לא חשוב, היא לא רלבנטית למקרה שלנו.

<גלית שאול: המקרה שלנו מדבר על מקרה אחר וחברנו שי סומך ממשרד המשפטים הציג את עמדתו האישית, לא הבנתי אם זו העמדה של השרה או העמדה של היועץ המשפטי אבל העמדה המקורית שעמדה בבסיס החוק הזה דיברה על אישה שיש לה פסק דין למזונות.

<גלית שאול: זה סיפור אחר לגמרי, זה אישה שהתגרשה מאדם שהוא אחראי למזונות, ואת אמרת את זה מאוד יפה בראשית דברייך, אדם שהוא אחראי לילדים שלו.

<גלית שאול: יש הבחנה ברורה, כל עוד הסיפור הזה לא השתנה במדינת ישראל ולמיטב ידיעתי זה לא השתנה, זו הכוונה שעמדה מאחורי עמדת המחוקק.

<גלית שאול: ועל אף שדעתו היא כזאת או אחרת, אני חושבת ש אנחנו כל עוד לא שינינו את החוק הזה וזה החוק במדינת ישראל, אנחנו מכבדים את זה שיש פה אדם שחייב לזון את ילדיו וכיום הסיפור הזה של אי תשלום המזונות הפך להיות מכת מדינה, יש למעלה משליש מהאבות שלא משלמים ולצערי הרב נכון שהסיפור של חזקת הגיל הרך לא רלבנטי פה אבל התוצאה של חזקת הגיל הרך והמשמורת המשותפת וכל הסיפורים האלה זה שעניין המזונות בסופו של דבר יביא לתוצאה שגם פסקי הדין למזונות יהיו נמוכים יותר וגם פחות אבות ישלמו את המזונות כי הם יגידו "הילד בכל מקרה גדל אצלי בבית אז אני כבר לא צריך, למה אני צריך לדאוג לו, בחצי מהזמן הוא יאכל בחצי השני הוא יהיה רעב".

<גלית שאול: אני רוצה להחזיר אותנו למטרה המקורית והמטרה המקורית אומרת 'אנחנו המדינה נכנסים בנעליו של החייב, וכן, אנחנו המדינה לוקחים את השעה הקשה הזאת שבה האב לא משלם מזונות ואנחנו אומרים בואו נשלם לילדים את המזונות ה אלה ואחר כך נתחשבן עם האב כי לנו יש יותר כוח' ואנחנו מדברים כרגע על 50% אחוזי בניה אבל זה יכול גם להגיע, אני קראתי במקום אחד שדיברו על חוב אבוד של 30% אז יכול להיות שאפשר בכוחות מסוימים גם לגבות יותר מאבות, ואולי הם יעשו חשבון ויגידו שפחות שווה להם לשלם.

<גלית שאול: אנחנו יוצאות פה בקריאה אליך, ואמרנו את זה מספר פעמים, אנחנו רוצות להפריד את הקבוצה הזאת מהקבוצות האחרות, מדובר פה ב- 18,000 איש, אולי 20,000.

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: הביטוח הלאומי תתייחסו לזה.

<גלית שאול: כל פתרון הוא ראוי בעינינו, אנחנו הצענו פתרון שמגביל את התקופה, מצידי שיהיו פתרונות שמגבילים את הסכום, כל פתרון הוא אפשרי.

<גלית שאול: הפתרון שצריך להיות הוא לאפשר לאישה לעבוד עד סכום מסוים, לא להתעשר.

<גלית שאול: אנחנו לא רוצים שהיא תהיה, נשים עם שכר מאוד גבוה, אנחנו לא מדברים על אישה שמשתכרת מעל 7,800 שקלים למרות שגם אישה שמשתכרת 7,800 ומגדלת עשרה או שישה או חמישה ילדים, קשה לה להסתדר, אבל לא נדבר על אף אישה שמשתכרת יותר מ- 7,800 שקלים.

מירב בן ארי: מה ההצעה הפרקטית שלך?

<גלית שאול: אנחנו הצענו הצעה פרקטית שמדברת על כך שאנחנו מגבילים את התקופה, אנחנו מדברים על זה שהתקופה הכי קשה לאישה אחרי הגירושים זה במסגרת חמש או שש השנים הראשונות מיד לאחר הגירושים, בתקופה הזאת אנחנו אומרים שצריך לעזור לה הכי הרבה שאפשר, אחר כך היא תחזור לאותם מעגלים - - -

מירב בן ארי: מה שאת אומרת בחמש-שש שנים הראשונות לא לקזז עד 7,800 בכלל, ואחרי ה- 7,800 להחזיר אותה ל- 60%?

<גלית שאול: למה שיחזירו?

<גלית שאול: לא, אנחנו מדברות על זה - - -

מירב בן ארי: נסתיימו החמש שנים.

מירב בן ארי: מה אז?

<גלית שאול: הסתיימו החמש שנים, אותה אישה, אנחנו מאמינות מהיכרות שלנו שנשים שנמצאות בתהליכים האלה, תיכנס למסלול העבודה, תצליח לא לעזוב את מסלול העבודה כי יש נשים שבתקופה הזאת פשוט עוזבות את מסלול העבודה.

מירב בן ארי: אני שואלת אותך שאלה פשוטה.

מירב בן ארי: הסתיימו חמש השנים הטובות.

<גלית שאול: אני מאמינה שאותה אישה תהיה חזקה יותר ולא תזדקק למסלולים האלה ואפשר יהיה לבדוק את זה.

מירב בן ארי: אז מראש את אומרת שהיא -- - תעני לי על השאלה.

מירב בן ארי: עכשיו היא סיימה חמש שנים בתקופה שלא קוזז לה, עד 7,800, נגיד.

מירב בן ארי: מה קורה בחמש שנים ויום?

מירב בן ארי: האם היא חוזרת למסלול של 60% ואז היא חוסכת את ה- 130 מליון שקל.

<גלית שאול: אם בעלה עדיין לא משלם?

מירב בן ארי: לא משלם.

<גלית שאול: או שתמשיך, שתתבע אותו בהוצאה לפועל, היא תהיה אישה חזקה יותר, אני מקווה שיהיה לה יותר כוח לעמוד בזה.

<גלית שאול: או שהיא תחזור למסלול הרגיל של הבטחת הכנסה.

<גלית שאול: אם היא לא תתחזק.

<גלית שאול: אני מאמינה שבחמש השנים האלה היא תהיה מספיק חזקה, היא תישאר עדיין במסלולים רגילים של כל אישה.

<שרית דמרי-דבוש: זה מרע את מצבה, להחזיר אותה למערכת הבטחת הכנסה ולא למזונות.

מירב בן ארי: הנקודה ברורה.

מירב בן ארי: אחרי זה הביטוח הלאומי, תתייחסו לעניין הזה.

מירב בן ארי: שאלתי שאלת תם מה קורה בחמש ויום, הבנתי שאנחנו מצניחים אותה בחזרה.

<גלית שאול: למה מצניחים?

<גלית שאול: אם אתם מצניחים זה המצב הנמוך שבו היא נמצאת היום.

מירב בן ארי: לא, אבל בחוק החדש שלך, ההצעה שלך היא חמש שנים לא לגעת בקיזוז ואז בחמש שנים ויום אני מחזירה אותה לבסיס הראשון כאילו היא התגרשה עכשיו.

מירב בן ארי: אני בדיון ראשון שבו אנחנו מעלים דברים ואנחנו נשמע.

מירב בן ארי: נשמע צדדים ונשמע הסתייגויות גם אבל היה לי חשוב לדעת את הרעיון שלך, לא סתם נתתי לך את זכות הדיבור כי באמת חשוב לי לשמוע את העניין.

<גלית שאול: עוד משפט.

<גלית שאול: הבחירה הזאת לתת חמש שנים לאישה היא כמובן ברירת מחדל.

<גלית שאול: החוק הכי מתאים מבחינתי, ואני חושבת בעיני כולם כאן, ונמנעתי מלמחוא כפיים לחברת הכנסת עליזה לביא שדיברה על הפרדה מוחלטת לגמרי לתמיד.

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: רק שכשהם היו שנה וחצי בקואליציה זה לא עניין אותם.

מירב בן ארי: הערת אגב שלי.

<גלית שאול: אנחנו מדברים על זה שאנחנו עכשיו באילוצים ואם יש סוג של אילוצים אנחנו מנסות לחשוב איזה סוג של אילוצים אנחנו נלך איתם.

<גלית שאול: ממה שאנחנו רואות, התקופה הכי קשה לאישה אחרי הגירושין היא התקופה - - -

מירב בן ארי: הנקודה ברורה.

מירב בן ארי: אין צורך לחזור.

מירב בן ארי: אמרת את הנקודה, היא ברורה לנו, חמש שנים.

מירב בן ארי: העלית את ההצעה הזאת, שמענו הקשבנו ושום דבר לא נפסל פה.

מירב בן ארי: אנחנו רק מעלים את זה.

<גלית שאול: אנחנו נקבל בשמחה ואני חושבת שאני מייצגת פה קבוצה מאוד גדולה של ארגונים, כל הצעה שתתייחס לאשה ולילדים ולמזונות הילדים באותו אופן שתבחין אותם, בניגוד לעמדתו של שי סומך, תבחין אותם ותתייחס אליהם בכבוד הראוי.

מירב בן ארי: הבנתי.

מירב בן ארי: מי פה מ"אם הבנים"?

מירב בן ארי: בבקשה.

<מיכל געש: אני גם אחזור על מה שאמרו קודמיי, ההפרדה בין מזונות ילדים להבטחת הכנסה חייבת להיות ברורה, ממש ברורה.

<מיכל געש: אין שום קשר בין אישה שהילדים שלה מקבלים מזונות דרך הביטוח הלאומי לבין אישה שמקבלת הבטחת הכנסה.

<מיכל געש: זה מעמד אחד, זו אפילו הרגשה אחרת.

<מיכל געש: אני אדבר על עצמי באופן אישי.

<מיכל געש: אני לא הולכת לקבל מזונות מהביטוח הלאומי כי יש לי קשיים בהשתכרות או משהו כזה, אני הולכת לבקש בלית ברורה.

<מיכל געש: אני הולכת לבקש את זה כי אני לא מצליחה לגבות.

<מיכל געש: אני הולכת לבקש את זה כי אני עסוקה בדיונים משפטיים בארבע ערכאות שונות, אני לא מצליחה לעבוד.

<מיכל געש: אז אני אומרת שניה, אני אבקש מהביטוח הלאומי את מזונות הילדים כי הם גובים מאבא, בזמן הזה אני אתאושש, אני אסיים את הדיונים המשפטיים שלי, מרכז רקמן יודעים, ואני אחזור שוב פעם למעגל העבודה.

<מיכל געש: מה שקורה היום זה שאני נשארת מחוץ למעגל העבודה ואני אגיד לכם בפירוש, אני עובדת בשחור.

<מיכל געש: כי אין לי שום סיבה לצאת ולעבוד בלבן.

<מיכל געש: כשאני עובדת בלבן, כל הסיפור עם ביטוח לאומי ואם הרווחתי יותר מ-600.

<מיכל געש: כמה חודשים הרווחתי 600 שקלים, כעובדת שכירה של מנפאואר.

<מיכל געש: הם עשו לי טעויות בחישוב, חודש אחד הם הביאו לי 2000 שקל החזרים על כל החודשים.

<מיכל געש: אתם יודעים מה יש לי עם ביטוח לאומי?

<מיכל געש: הצטערתי שיצאתי לעבוד.

<מיכל געש: פשוט הצטערתי.

<מיכל געש: איך אני כחד הורית עכשיו שלא עבדתי בחופש וביטוח לאומי קיזזו לי את הכסף, מה עכשיו אני עושה?

<מיכל געש: אני אשלח להם מכתבים והם יחזירו לי, זה לוקח לי חודשים, אבל אני בלי כסף בבית.

<מיכל געש: אני עובדת בשחור בגלל זה.

<מיכל געש: יותר מזה, בחופש ישבתי עם יועץ כלכלי ואמרתי אני פותחת עסק.

<מיכל געש: בדקתי שיש לי את המימון הדרוש, ביררתי וראיתי שמי שפותחת עוסק פטור עד 29,000 שקל לא נוגעים לה במזונות ילדים שהיא מקבלת מביטוח לאומי.

<מיכל געש: ובא לציון גואל.

<מיכל געש: ואז עשיתי עבודת מחקר קטנה, ומה הבנתי?

<מיכל געש: יש לי חברה בתחילת השנה הגישה לביטוח הלאומי הצהרה שהיא מקווה להרוויח 3,500 שקל בחודש, מיד ביטוח לאומי קיזזו לה והיא לא קיבלה את ה- 3000 שקל, היא קיבלה 1,600 שקל כל חודש.

<מיכל געש: כשהיא הביאה במרץ 2016 את השומה, כשבשומה יצא שהיא רק הרוויחה 11,500 שקל, יש לה גם שלושה ילדים, ביטוח לאומי החזיר לילדים של 4,500 שקל.

<מיכל געש: אז היא אומרת לי "למה, למה אני עושה את זה, למה אני צריכה להוציא חשבוניות בכלל?

<מיכל געש: הרווחתי 11,000 שקל בשנה, 1,600 מתוכם כל חודש לילדים והואילו בטובם להביא לי 4,500 שקל על כל השנה כולה.

<מיכל געש: ירדתי מהרעיון של לפתוח עסק.

<מיכל געש: לא כי אני לא רוצה".

<מיכל געש: זה מקלות בגלגלים בכל דבר שאנחנו הולכים לעשות.

<מיכל געש: אנחנו לא מבקשות, באמת, אני רוצה לעבוד, אני לא מבקשת הבטחת הכנסה.

<מיכל געש: תעזרו לי, תנו לי שנה את המזונות שמגיעים לילדים, תגבו אותם מהאבא, תנו לי לעבוד, אני ארוויח 7,000, 8,000, 9,000, 10,000 אני אהיה פרודוקטיבית, אני אחזיר מס.

<מיכל געש: עוד התייחסות נוספת, מענק העבודה.

<מיכל געש: במילה אחת.

<מיכל געש: עוול.

<מיכל געש: זה פשוט עוול.

<מיכל געש: לקחתם לי מהכיס שאני קונה נעליים לילדים ואמרתם לי "לא, הכיס הזה אנחנו סוגרים לך את הברז פה".

מירב בן ארי: השתמשת במענק העבודה עד היום?

<מיכל געש: כן .

<מיכל געש: השתמשתי.

מירב בן ארי: כמה שנים?

<מיכל געש: השתמשתי בזה אני חושבת ששנתיים, קיבלתי בין 5,000 ל- 6,500 שקל, אולי קצת פחות, בסוף שנה, קיבלתי את זה בשלושה תשלומים, מרץ אפריל ויוני משהו כזה.

<מיכל געש: בסדר, קיבלתי את זה שנה אחרי זה, אבל אני מתייחסת לזה בתור הכנסה אז אני יודעת שבמרץ אני אמורה לקבל עוד 1,500, 1,700 אני כבר לא זוכרת מה היו הסכומים, זה היה לפני שנתיים וחצי, שלוש, כשעדיין עבדתי, כשלא הלכתי לבקש מזונות מביטוח לאומי.

מירב בן ארי: כמה קיבלת משכורת שהיית זכאית למענק עבודה?

<מיכל געש: קיבלתי משכורת בסביבות ה- 4,000 שקל פלוס מינוס.

מירב בן ארי: הגשת את התלושים וקיבלת מענק.

<מיכל געש: כן.

<מיכל געש: שזה היה תהליך מאוד מאוד פשוט, אני זוכרת שבוועדה הקודמת אמר שר העבודה חיים כץ "אנחנו רוצים להקל עליהם את התהליכים הבירוקרטיים ולכן נאחד את מענק העבודה " באמת.

<מיכל געש: אני מעדיפה ללכת לדואר ולשים שם את התלושים שלי ולחכות חמש דקות בתור ולקבל את מענק העבודה.

<מיכל געש: זה לא כזה בירוקרטי.

<מיכל געש: זה הרבה יותר בירוקרטי להתחיל להגיד לביטוח לאומי שזה החזרים על ארבעה חודשים אחורה כי הם קיזזו לי חודשיים את המזונות לילדים והילדים לא קיבלו מזונות.

מירב בן ארי: עבדת רגיל, לבן.

<מיכל געש: נכון.

<מיכל געש: לבן.

<מיכל געש: קיבלתי תלוש.

מירב בן ארי: קיבלת תלוש, קיבלת מזונות?

<מיכל געש: לא.

<מיכל געש: לא קיבלתי מזונות.

<מיכל געש: כי עברתי את ה - - -

מירב בן ארי: היית עם כמה ילדים?

<מיכל געש: שלושה.

מירב בן ארי: עם שלושה ילדים.

מירב בן ארי: עברת את ה- 600 שקל אז לא היית זכאית למזונות למרות שהגרוש שלך כמובן, אין מה לדבר, אז הרווחת 4,000 וככה חיית מהשכר, 4,000, עם שלושה ילדים בלי מזונות ובסוף השנה קיבלת מענק.

<מיכל געש: קיבלתי מענק של עוד, נגיד בין 5000 ל- 6000 שקל.

<מיכל געש: כיום אני יושבת בבית, אני עובדת בשחור, אני מקבלת 3,200 מהביטוח הלאומי, אני מנסה לצאת לעבוד בלבן, אבל אני לא מצליחה, באמת.

<מיכל געש: אני לא מצליחה, ואם אני אצא לעבוד בלבן אז אני גם לא אקבל את מענק העבודה שזה היה גורם שמאוד מדרבן.

<מיכל געש: כי באמת, 5,000 שקל בחודש זה לא מספיק לגדל שלושה ילדים.

<מיכל געש: מישהו יכול להתקיים פה מהסכום הזה?

<מיכל געש: אבל ידעתי שבסוף השנה או אחר כך אני פתאום אקבל עוד איזה 1,500, 2,000 שקל, בשביל התשלומים זה גם נותן איזה שהוא שקט בראש.

<מיכל געש: אז קיזזו גם את מענק העבודה?

<מיכל געש: נתנו עוד מקל בארון של החד הוריות?

<מיכל געש: תפרידו אותנו, די, מהבטחת הכנסה.

<מיכל געש: הגיע הזמן להתקדם, 60 ומשהו שנות מדינה, אנחנו לא הבטחת הכנסה.

<מיכל געש: אנחנו מזונות, זו קבוצה אחרת כמו שאמרה חברת הכנסת עליזה לביא, זו קבוצה שגם תופסת לעצמה איזה שהוא סוג של מגדר, נלך ונתפתח, נשים עצמאיות, בואו נתייחס אליהן אחרת, בואו נתקדם.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: קרן בבקשה.

<קרן הורוביץ: אני מנהלת היחידה לקידום מדיניות וחקיקה במרכז רקמן.

<קרן הורוביץ: אני לא רוצה לחזור על דברים שנאמרו פה.

מירב בן ארי: מאוד חשוב בכלל, לא לחזור על דברים שנאמרו.

מירב בן ארי: בנקודות קטנות וחזקות.

<קרן הורוביץ: יש לי שתי שאלות.

<קרן הורוביץ: אחת לאוצר, אמרת שזה החישוב רק לגבי מי שנמצאות כבר עכשיו בקבוצת המקבלים.

<קרן הורוביץ: אנחנו עשינו חישוב של כמה כסף מקוזז והגענו ל-50 מיליון שקל.

<קרן הורוביץ: אני לא מצליחה להבין איך אתה מגיע למספרים של 130 מיליון שקל.

<קרן הורוביץ: אני אשמח אם תתנו את כללי האצבע.

<יוגב גרדוס: כמה כסף יקוזז ממי?

<קרן הורוביץ: היום, אם אתה לוקח את כל הכסף שמקוזז כתוצאה מעבודה, אתה מגיע לאזור 50 מליון שקל.

<יוגב גרדוס: למי, ממזונות?

<קרן הורוביץ: ממקבלות מזונות.

<יוגב גרדוס: התיקון היה לחד הוריות בכלל, לא רק למזונות.

<יוגב גרדוס: מהמזונות, א.

<יוגב גרדוס: יש לי עדכוני עלות מהביטוח הלאומי, זה סכום יותר נמוך ממה שאמרתי, זה 70 מליון לדעתי, אבל למזונות ספציפית, מה שמפורק שם זה 15 מליון שקל אך ורק לאוכלוסייה הזאת.

<יוגב גרדוס: הנטו הוא אותו דבר.

<יוגב גרדוס: מה שאמרתי זה אותו דבר.

<קרן הורוביץ: צריך לפתור את זה.

מירב בן ארי: יש כאן הבדל בתפיסה שנצטרך לטפל בה.

מירב בן ארי: העניין הזה של אותה קבוצה של החד הוריות אל מול מקבלי הבטחת הכנסה ככלל.

מירב בן ארי: לכן המספרים שונים.

<קרן הורוביץ: אני מבינה, וכאן הנקודה השניה שלי.

<קרן הורוביץ: מדינת ישראל מתייחסת באופן שונה לאוכלוסיות שונות.

<קרן הורוביץ: היא מתייחסת שונה לאלמנות, היא מתייחסת שונה לנכים.

<קרן הורוביץ: יש הרבה דוגמאות.

<קרן הורוביץ: אני לא צריכה להביא.

<קרן הורוביץ: פתאום בנקודה הזאת אומרים שאי אפשר להתייחס לאוכלוסייה שיש להם זכאות על פי פסק דין, זה לא רק גרושות, זה נשים שיש אבא לילדים שלהם ויש מישהו שמחוייב, בנקודה הזאת נאמר לנו, "לא, אי אפשר להתייחס לאוכלוסיות שונות, אנחנו חייבים לטפל בכולם באותה צורה.

<קרן הורוביץ: יש הרבה עניים במדינת ישראל מסיבות שונות, פה יש אוכלוסייה בסיטואציה מאוד מסוימת שיכולה, אם יעזרו לה לא ליפול מתחת לקו העוני היא לא תיפול, מה שאנחנו מבקשים זה לתת את המענה המתאים ל אותה אוכלוסייה ולהפריד את ההכנסה שלהם מתשלום של המזונות.

<קרן הורוביץ: שוב, זה תשלום שנועד לילדים שלהם מתוקף פסק דין, אסור לשכוח, ערכאה שיפוטית במדינת ישראל קבעה שהאב צריך לשלם את הסכום הזה וחלק נכבד מהסכום הזה נגבה מהאב כך שזה לא יוצא מכיסה של המדינה וצריך לתת את הדעת על זה ואי אפשר לנפנף בזה שאי אפשר להפריד כי כולם עניים.

<שי גלברג-סומך: אני לא אמרתי שאי אפשר.

<שי גלברג-סומך: אמרתי שזו דעתי, אותם דברים שנשמעו כאן הם נכונים גם לאם חד הורית שאין פסק דין למזונות לטובתה.

<שי גלברג-סומך: זו דעתי, אבל לא אמרתי שאי אפשר.

<שי גלברג-סומך: אין מניעה משפטית ואם יימצא התקציב, זאת העמדה המשרדית וגם העמדה שלי הייתה תמיד.

<שי גלברג-סומך: אם יהיה תקציב - - -

מירב בן ארי: אני יודעת שיש 18,000 חד הוריות שיש להם פסק דין למזונות במדינת ישראל.

מירב בן ארי: כמה חד הוריות אין להם פסק דין, מישהו יודע?

<שי גלברג-סומך: יש 18,000 שמקבלות מזונות, יש 20,000 שמקבלות הבטחת הכנסה כש- 4,000 הן גם וגם.

<שי גלברג-סומך: הן בשני המקומות.

<שי גלברג-סומך: בערך חצי.

מירב בן ארי: הבנתי.

מירב בן ארי: דפנה בבקשה.

<דפנה רובינשטיין: הרבה פעמים זורקים אותנו מהאוצר להוצאה לפועל.

<דפנה רובינשטיין: יש 80,000 נשים שיש להן תיקים בהוצאה לפועל אבל בעצם נשים נפגעות אלימות לא יכולות להגיע להוצאה לפועל, הן חייבות את המסלול הזה, הן חייבות שהמדינה תיכנס ל סיפור הזה, שהיא תיכנס בנעלי החייב ובעצם הם לא יצטרכו לצאת מול האב.

<דפנה רובינשטיין: זו איזו שהיא סיטואציה שאנחנו רוצים למנוע את ההסלמה של האלימות.

<דפנה רובינשטיין: חשוב לנו הרבה פעמים שהאוצר זורק אותנו חזרה למסלול החדש של מסלול מזונות אישי, שלא יזרקו אותנו לשם כי יש בעיה ספציפית.

<יוגב גרדוס: את יכולה להסביר את הנקודה הזאת?

<דפנה רובינשטיין: כן.

<דפנה רובינשטיין: נשים שהן נפגעות אלימות, שמגיעות אלינו פוחדות לצאת נגד אב הילדים שלהן, ללכת נגדו ולפגוש אותו בהליכים, אנחנו גם יזמנו כל מיני נהלים כדי לנסות להתגבר על זה אבל עדיין יש המון פחדים, זה מסלים את האלימות, זה מפרק את המשפחה עוד יותר, זה מעודד הליכים ואנחנו לא רוצים להיות שם.

<דפנה רובינשטיין: אז קודם כל, כשאתם הרבה פעמים ממליצים לנו לחזור למסלול הזה, אני יודעת שהשקעתם המון משאבים במסלול הזה והוא מסלול ראוי, אנחנו אומרות שזה פתרון משלים, אבל הוא לא נותן מענה לקבוצה מאוד גדולה.

<דפנה רובינשטיין: בישראל יש כמעט 200,000 נשים נפגעות אלימות.

מירב בן ארי: כן אבל לא כולן ב- - - כמה נשים שאת מכירה, לא ה- 200,000 אלא שהן בהליכי גירושין?

<דפנה רובינשטיין: כרגע הנתונים שיש לנו זה 80,000 תיקים בהוצאה לפועל ועוד פחות מ- 20,000 תיקים במוסד לביטוח לאומי.

מירב בן ארי: את לא ענית לי על השאלה.

מירב בן ארי: כמה נשים, אותן נשים, כי את מעלה פה נקודה אחת שלא דיברנו עליה עד עכשיו, שהן נפגעות אלימות לא יכולות להכנס למסלול הזה בכלל כי הן לא רוצות להכנס לעימות עם הבעל?

מירב בן ארי: כמה נשים יש כאלה?

<דפנה רובינשטיין: אלינו כל שנה פונות בין מאות לאלפי נשים.

<דפנה רובינשטיין: אין לי נתונים על זה.

<יוגב גרדוס: אבל הטענה היא שאישה רוצה שההוצאה לפועל תקבל את פסק הדין שלה?

<יוגב גרדוס: לא הבנתי.

<דפנה רובינשטיין: האישה רוצה ללכת לביטוח לאומי כי היא יודעת - - -

<יוגב גרדוס: למה היא לא ניגשת למסלול הזה, בגלל שהיא לא זכאית?

<דפנה רובינשטיין: את יכולה ללכת, זה חלופי.

<דפנה רובינשטיין: או שאת הולכת להוצאה לפועל או שאת הולכת למוסד לביטוח לאומי.

<דפנה רובינשטיין: אני לא מדברת על ההפרשים, ההפרשים מאוד מאוד קטנים.

<דפנה רובינשטיין: מי שמבין בזה יודע על מה אני מדברת.

מירב בן ארי: היא אומרת שהיא הולכת להוצאה לפועל, נגיד שהיא יחסית משתכרת יפה היא הייתה יכולה במצב שהוא לא היה אלים, הייתה יכולה ללכת ולא להכנס למעגל הבטחת הכנסה, אבל אין לה מנוס בגלל שהיא לא יכולה לעמוד בתהליכים, אותו מסלול - - -

<דפנה רובינשטיין: כי כל הדיונים הם מול הגבר האלים.

<דפנה רובינשטיין: זאת אומרת ששוב ושוב היא צריכה לחוות את הטראומה.

<יוגב גרדוס: אז את אומרת שאישה שלא זכאית למסלול הזה בכלל מרוויחה 15,000 שקל, נניח שהיא מרוויחה שכר גבוה ולא זכאית בכלל למזונות מהביטוח הלאומי, היא צריכה ללכת עצמאית לגבות ואת רוצה שהיא תלך להוצאה לפועל?

<דפנה רובינשטיין: לא, זה לא העניין.

<דפנה רובינשטיין: רציתי להגיד שגם במסלול הזה שהוא מסלול ראוי והוא כלי טוב לנשים שהן כן יכולות, נשים שהן לא נפגעות אלימות או אלימות קלה, יש עדיין מגבלות, לפי הנתונים שלי יש, בפעם האחרונה שההוצאה לפועל דיווחו לי זה היה כ-4000 תיקים מתוך 80,000 נשים זאת אומרת שאתם זורקים אותנו בחזרה להוצאה לפועל כחלופה, פתרון של המוסד לביטוח לאומי, תזכרו שעד היום ניצלו א תזה 4,000 ביחס ל- 80,000 תיקים, זאת אומרת המסלול הזה עוד לא כל כך מתרומם.

<יוגב גרדוס: אני אשמח לשמוע הצעות בנושא הזה.

<דפנה רובינשטיין: וגם יש כל מיני הוצאות שהן מאוד חשובות כמו הוצאות רפואיות שמאוד מאוד קשה לגבות אותן.

<דפנה רובינשטיין: כל התוכנה שם בנויה בצורה מסוימת, זה נושא שאני מכירה אותו לעומק ואני אשמח להבהיר אותו.

מירב בן ארי: גילה דרוק בבקשה.

<גילה דרוק: אני רוצה לחדד את הנושא שדובר עליו קודם.

<גילה דרוק: הנושא של ההפרדה בין הבטחת ההכנסה למזונות, ואני אגיד את זה מאוד קצר כי יש פה נשים שיש להן הרבה יותר ממני להגיד.

<גילה דרוק: אני הייתי גרושה לפני המון שנים ואני עדיין בהלם כשאני שומעת את ה סיפורים האלה, זה סיפור שנמשך לדעתי אולי כבר 20 שנה.

מירב בן ארי: התחתנת מחדש?

<גילה דרוק: אני התחתנתי מחדש.

<גילה דרוק: קרוב ללפני 15 שנה אני גם עבדתי באיזו שהיא עבודה וכשבאתי לקבל את הכספים מביטוח לאומי, שזה היה מזונות שפסקו לי לפי בית הדין וזה היה המןן מלחמות עד שפסקו לי וכל הכאב ראש הזה, ואחרי כל זה אני באה לקבל מביטוח לאומי אני רואה שבגלל שהרווחתי, אני לא זוכרת את המספרים המגוחכים, זה היה משהו כמו 1,200 שקלים, ירד לי מ- 3,400 ל- 1,700.

<גילה דרוק: אז אני אומרת עוד פעם, שיהיה מול עיניכם שזה לא דיבורים סתם.

<גילה דרוק: מדובר כאן באנשים, כל אחד מאיתנו מקבל משכורת בסוף החודש, כל אחד מאיתנו פחות או יותר יודע כמה נפשות בבית חיות ומכמה הוא חי כל חודש, לא ניתן לצפות מאנשים שירימו את הראש ושיצעדו קדימה אחרי גירושים שממילא מבחינה נפשית ומכל הבחינות קשים, שאתה בעצם אומר לבנאדם "תשמע, אני מקציב לך עד 1000 שקל לנפש בבית", במקרה שיש בו 4 אנשים בבית.

<גילה דרוק: כשאנחנו מדברים על משפחות שיש להם חמישה-שישה נפשות בבית ולפעמים אפילו, אני נציגת "אם הבנים" שם אנחנו מכירים נשים עם חמישה-שישה ילדים, אנחנו מדברים פה על עשרה נפשות בבית, שצריכים לחיות מהטופ שהביטוח הלאומי מאפשר לך לעבוד ולהרוויח אם חלילה את מקבלת גם מזונות כי הבעל לא משלם כי הוא בכלל לא שותף כי גם אין שום הסדרי ראייה והכל עליך במילא, אז תחיי מ- 4,000 שקלים.

<גילה דרוק: המצב הוא פשוט הגיע לאבסורד מטורף במיוחד יוקר המחייה, שמאז שאני עברתי את זה לפני 15 שנה ועד היום היה במאות אחוזים, אי אפשר לצפות, זה גורם לבעיות מאוד קשות הרבה מעבר לבעיות כלכליות.

<גילה דרוק: בעיות נפשיות, בעיות חברתיות.

מירב בן ארי: אחרי שהתגרשת, עם כמה ילדים?

<גילה דרוק: התגרשתי עם שלושה ילדים.

מירב בן ארי: ועכשיו התחתנת.

<גילה דרוק: התחתנתי, וזה משהו אחר.

<גילה דרוק: יש פה 2 משכורות בבית, זה משהו אחר מאשר משכורת אחת.

<גילה דרוק: ואני גם דרך אגב באיזה שהוא שלב פניתי לגרוש שלי - - -

מירב בן ארי: דרך אגב, מה שאנחנו אומרים על הבטחת הכנסה.

<גילה דרוק: אני אומרת שצריך לעשות הבדלה.

<גילה דרוק: המזונות מגיעים מתוקף משפטי מהאבא לילדים, האמא לא קשורה לזה.

<גילה דרוק: בכל המדינות המתוקנות אין שום קשר בין פרנסת האם שהיא כמו כל בנאדם, אם אני רווקה אם אני אלמנה ואם אני נשואה, אף אחד לא נוגע לי במזונות של הילדים שלי.

<גילה דרוק: אז למה נוגעים במזונות של הילדים שלי?

<גילה דרוק: בגלל שהביטוח הלאומי הוא מעין מלווה שמלווה כסף לאמא לאיזו שהיא תקופה כדי שהיא תמשיך לנשום, אז בגלל זה הוא לוקח לה את המשכורת?

<גילה דרוק: איפה ההגיון?

<קריאה: הוא מלווה לאבא, זה לא מעניין אותי.

<קריאה: זה בינו לבין האבא באמת.

<קריאה: בסופו של דבר הוא גם גובה ב- 70% מהאבא.

<קריאה: אז איזה מתווך לוקח פה כל כך הרבה אחוזי תיווך?

<קריאה: זה לא הגיוני.

מירב בן ארי: הנקודה ברורה.

<יוגב גרדוס: רק לדייק את המספרים, הנתונים שלנו יש זה 38%.

מירב בן ארי: אלעד אתם רוצים להתייחס?

<אלעד זכות: חשוב לי להגיד למסגרת של הדיון, כמו שהאוצר אמר ומה שהעלתה העוזרת של חברת הכנסת חנין זועבי, יש חוק מזונות שנחקק ב-1972 וכבר אז המחוקק בחוק עצמו לא הגביל שום מבחן הכנסה וגם לא הגביל את הפסק דין אגב לאיזו שהיא תקרה.

<אלעד זכות: כשהוא חקק את החוק הוא כבר הגביל את זה בתקנות.

<אלעד זכות: כלומר הייתה מסגרת כזאת שדומה להיום - - -

מירב בן ארי: תקנות של חוק המזונות?

<אלעד זכות: כן.

<אלעד זכות: וכשחוקק עשור אחר כך חוק הבטחת הכנסה, התקנות של חוק המזונות הכניס לו את פסק הדין המקסימלי לקבל לחוק הבטחת הכנסה.

<אלעד זכות: מאז, ואני חושב שזה גם ההגיון של המחוקק שעשה את זה בתקנות להבטחת הכנסה, המוסד לביטוח לאומי רואה את הקצבה הזאת היום כקצבה קיומית.

<אלעד זכות: הטענות שעולות פה בדבר קצבת מזונות כקצבה שאינה קיומית, יש מקום ברמה המשפטית לחשוב על זה כי באמת יש פה כמה נושאים שהם שונים מהבטחת הכנסה.

<אלעד זכות: יש פסק דין, יש גבר, יש איזה שהוא אלמנט ביטוחי שקרה, שהמשפחה, אישה תכננה כמה ילדים עם שתי משכורות וכרגע יש משכורת אחת, יש מקום לחשוב.

<אלעד זכות: אבל כל עוד התקנות בביטוח הלאומי מכניסות את קצבת מזונות לקצבת הבטחת הכנסה, זו קצבה קיומית מבחינתנו ואנחנו לא רואים לעשות איפה ואיפה בין חד הורית כזאת לאחרת.

מירב בן ארי: יוגב, רצית לומר משהו?

<יוגב גרדוס: רציתי להתייחס למשהו - - -

מירב בן ארי: נשמע נציגה מעירית חיפה, רחל גליקמן.

<רחל גליקמן: אני משירותי רווחה ברשות בעירית חיפה, מה שאנחנו רואות שנשים שהיו במעמד סוציו כלכלי בינוני מגיעות להיות מטופלות רווחה.

<רחל גליקמן: אין לי מספרים, אני מצטערת.

מירב בן ארי: אל תגידי לי מספרים, תגידי לי מה התהליך.

<רחל גליקמן: התהליך הוא כזה שנשים מגיעות במשברים בלתי רגילים כאשר באמת, כפי שאמרתם כבר קודם, אנחנו מתחננות שניתן 100 שקל לתת לילד דמי נסיעה לבית הספר.

<רחל גליקמן: הילד לא יכול לנסוע לבית הספר כי אין לו כסף.

<רחל גליקמן: - - - כזו של הרגעים הראשונים של משבר הגירושין.

<רחל גליקמן: אני עובדת ברכס הכרמל, אני יכולה לומר ששם שכר הדירה מאוד גבוה וכאשר יש אבא ויש אמא ויש שתי משכורות כמו שהזכירו פה, אפשר לעמוד בשכר דירה של 5,000 שקל.

<רחל גליקמן: אבל כאשר יש את הגירושין והאבא של הילדים נעלם, באה הוצאה לפועל ואנחנו נתקלים בזה שאמא עם הילדים נמצאים ברחוב ואנחנו צריכים לסדר להם ממש דיור ואז זה מגיע לבעיות של דיור, היא צריכה להתחיל את כל התהליכים עם ביטוח לאומי, עם משרד ה שיכון, וכל התהליכים האלה שלוקחים זמן, בינתיים אנחנו נתקלים במספר נשים שגרות במקלטים, בכל מיני מקומות בתקופה הזאת.

<רחל גליקמן: להתארגן על עצמן.

<גלית שאול: ואז הן גם עוזבות את העבודה, אם יש להן עבודה.

<רחל גליקמן: ומה שאני אומרת, אמנם זה לא קשור לפה, אני כנציגה של המערכת מבקשת יותר תקציב כדי לעזור לאותן משפחות במצבים כאלה.

מירב בן ארי: לתמוך מן תמיכת סעד, לא באמת שזה יוציא אותה לעבוד, אלא לתת לה את הנסיעות.

<רחל גליקמן: דברים ממש בסיסיים ביותר.

מירב בן ארי: כמו סלי המזון.

<רחל גליקמן: סלי מזון, ארוחות חמות וגם ספרים לילדים.

מירב בן ארי: אני אגיד לכם מה מטריד אותי ואני אומרת את זה גם לארגונים וגם למשרדים.

מירב בן ארי: מה שמטריד אותי, אלעד, גם לעניין של הבטחת הכנסה, זה שכאן יש אמהות ברוב הזמן, שברצונן או לא ברצונן, בעיקר לא ברצונן, נכנסו לתוך מעגל העוני.

מירב בן ארי: הן היו במקום אחר, שמענו את רחל מעירית חיפה, זאת אומרת הם כבר גרו בסדר, גרו בבית, הייתה מעטפת לילדים, אני עבדתי עשר שנים עם ילדים ורובם גדלו לעוני כי אבא ואמא בבית ועדיין הם היו ילדים עניים כי לא היה, ואתם יודעים, כי הם מראש נשארו במעגל, לא סיימו 12 שנות לימוד, לא הלכו לצבא, הלכו לעבוד בעבודות זמניות והילדים גדלו.

מירב בן ארי: פה אנחנו מדברים על משפחה שגדלה אחרת והילדים הכירו עולם אחר ואז עקב משבר גירושין, שוב, שבעולם מתוקן האבא היה לוקח חלק גם במשמורת משותפת, כמו שאנחנו רואים שקורה היום יותר ויותר לשמחתנו וגם הורים שמתגרשים יפה והאב משלם את המזונות.

מירב בן ארי: מה שמפריע לי פה, אני יודעת שאנחנו מכניסים אותם כל הזמן להבטחת הכנסה וזה בעיקר לאנשים של הביטוח הלאומי, אבל כמובן וצריך לעשות פה אולי החלטות, אבל אנחנו הכנסנו משפחות שלמות למעגל העוני שיכלו לא להיות שם וזה בעיני, במקום של המחוקק, זה מפריע לי.

מירב בן ארי: אני יודעת איפה אני חיה, אני באתי בעצמי מבית כזה אז אני יודעת מה זה שאין מזונות ופתאום אתה הולך בגיל 14 לעבוד.

מירב בן ארי: יש דברים שאתה לא גדל אליהם, פתאום אתה מוצא את עצמך ביום בהיר אחד, אני לא אשכח, ראיתי גם אישה מ"אם הבנים" שאמרה לי "היינו עם שמונה ילדים" אני מספרת רק לכם, "האבא נסע לארצות הברית, אפילו אין גט אין כלום, ויום בהיר אחד, אף פעם לא היינו עשירים, כל אחד קיבל 5000 שקל אבל פרנסנו עם זה שמונה ילדים ובסוף הגעתי למצב שאני עם 5000 שקל לשמונה ילדים".

מירב בן ארי: במקום מתוקן הם לא היו חייבים להיות ילדים עניים כי הם כבר גדלו אחרת, יש ילדים גדולים שכבר גדלו למציאות אחרת.

מירב בן ארי: לכן זו הערת אגב שלי, בגלל זה זה קצת שונה מהבטחת הכנסה, ויש לנו מספיק בעיות, יש עניין במדינת ישראל שאנחנו מחוייבים לעזור להם אבל יש קצת איזה הוא הבדל כאן.

מירב בן ארי: אני מנסה לחדד אותו וכן לשים עליו נקודת אור כי אנחנו, יכול להיות שבהחלטה הזאת מ- 2003 לא רק שלא הוצאנו אותם לעבוד כמו ששמענו פה, גם הובלנו אותם לקו העוני, לכן זה מטריד אותי.

מירב בן ארי: לאה מ"באשר תלכי" בבקשה.

מירב בן ארי: אלה ארגונים שבאו במיוחד, מאוד חשוב לי לכבד אותם.

<לאה וינדר: אני אמא לארבע בנות מקסימות, סיימתי כרגע את לימודי הסמכה לאחיות ואני מקווה להתחיל לעבוד בזה.

<לאה וינדר: התחלתי לצאת לעבודה לפני 11 חודשים בתור סטודנטית, אני משתכרת 2,600 שקל לחודש.

<לאה וינדר: פסק המזונות לארבע בנות הוא 3,200 שקל שזה אומר בחישוב מהיר 800 שקל לילדה.

<לאה וינדר: להפתעתי הרבה או לא להפתעתי כי ידעתי שזה צפוי לי, כשהתחלתי לעבוד קיזזו לילדים שלי את המזונות שלהם מ- 3,200 שקל ל- 1,700 שקל.

<לאה וינדר: יוצא שהיום אני מפרנסת את עצמי ועוד 4 בנות עם 4,000 שקל.

<לאה וינדר: אני רוצה עכשיו לבקש מכל אחד פה שמסוגל לפרנס חמש נפשות במשפחה, שירים את האצבע.

<לאה וינדר: כי אני עם 4000 שקל לא מצליחה לעשות את זה.

<לאה וינדר: בנוסף התחלתי עכשיו את לימודי ההשלמה שלי לתואר ואני מוכרחה להגיד שאני עומדת לפני פרישה רק בגלל ההוצאה הכלכלית הגדולה שאני לא יודעת אם אני יכולה להרשות את זה לעצמי, ואני אומרת לעצמי, יכול להיות שאני צריכה לוותר על ההשכלה שלי לטובת הבנות שלי.

מירב בן ארי: כמה השכר שלך?

<לאה וינדר: אני מרוויחה כרגע 2,600 שקל.

מירב בן ארי: אני חייבת לומר שלפי החוק החדש ב- 1.1.2017 לא יקזזו לך בכלל, כי את מקבלת 2,600.

<יוגב גרדוס: לא, יקזזו, יקזזו 500 שקל בערך, 25% על 2000 שקל זה 500 שקל, והקצבה שלך תגדל מ- 1,700 ל- 2,700.

מירב בן ארי: אני רק הערתי, כי זה מבחינת החוק החדש.

מירב בן ארי: אבל זה לא הייתה המטרה של להתחיל עכשיו ויכוח.

<לאה וינדר: אני מבינה.

<לאה וינדר: אני רוצה גם להוסיף פה שכשהאבא לא משלם את המזונות שהוא התחייב אליהם, הוא גם לא עומד בשאר הדברים שאליהם הוא התחייב, אם זה הוצאות רפואיות, אם זה שיעורי עזר, לימודים, אם זה חוגים, אם זה קייטנות, כל הדברים האלה הם דברים שוויתרתי עליהם בשנה שעברה בשביל הבנות שלי כי פשוט לא היה לי.

<לאה וינדר: אתמול הייתי בלימודים, הבת הגדולה שלי מתקשרת אלי, "אמא, אין חשמל בכל הבית", התקשרתי לחברת חשמל, "כן, ניתקו" עכשיו אני מתקשרת להורים שלי, אני אומרת להם "תשמעו, אולי נבוא לגור אצלכם עד שיהיה לי את הכסף לחברת חשמל" אז הם שילמו לי לזה.

<לאה וינדר: כל האפשרות שלי בכלל לצאת ללימודים האלה מראש היה רק בזכות חברים שעזרו לי.

<לאה וינדר: מה שאני אומרת זה שחוק המזונות הוא בא בשביל להגן על הילדים להבטיח שהם יקבלו את המזונות, אבל בעצם הוא פוגע בהם כי הוא בא ואומר לאמא "את צריכה להחליט בין קיום הזכויות שלך לצאת ולעבוד ולהתפרנס בכבוד לבין זה שהילדים שלך יקבלו את הזכויות שלהם שזה לקבל את המזונות מאבא שלהם".

מירב בן ארי: תודה שבאת.

מירב בן ארי: לאה שמחה קליין בבקשה.

מירב בן ארי: מ"אם הבנים"

<לאה שמחה קליין: רציתי לחזק את מה שנאמר על החמש שנים הראשונות.

<לאה שמחה קליין: אני אישית יכולה לספר עליי שהמשפחה שלי, אני ושלושה ילדים עברנו טלטלה עצומה, לא הייתי מסוגלת לעבוד כי התמודדתי עם גבר שמאיים לרצוח אותי ואת הילדים שלי, לקח זן עד שהוא נעצר, התמודדנו עם אלימות קשה, עם משפטים, כמו שמיכל ציינה, אנחנו רצים מבתי משפט לבתי משפט.

<לאה שמחה קליין: הצלחתי לעבוד, יצאתי לעבודה, הרווחתי 3,500 שקל, זה מאוד יפה לאם חד הורית אבל אז הכל מתחיל להתקזז ותקופה שלא קיבלתי מזונות אז נלחמתי על המזונות.

<לאה שמחה קליין: אנחנו עסוקות כל היום בבירוקרטיה, במלחמות, בשביל לקבל את הכמה גרושים האלה שמספיק לנו אולי לאוכל, אפילו לא מכסה לנו שכר דירה כי כל יוקר המחיה עלה.

<לאה שמחה קליין: כמובן ילדים, "חוגים", אין מילה כזאת בבית שלי, הילדים שלי כל שנה בוכים שהם היחידים שלא בחוגים.

מירב בן ארי: איפה את גרה?

<לאה שמחה קליין: אני מבית שמש.

<לאה שמחה קליין: בדיוק עברתי דירה למקום פחות טוב בתוך בית שמש כי לא יכולתי לשלם שכירות.

<לאה שמחה קליין: מצב מאוד לא פשוט.

<לאה שמחה קליין: חשוב לי לציין את המקום של הבירוקרטיה, זה מאוד קשה, אישה מתמודדת גם עם אלימות, לרוב נשים שמקבלות מזונות מביטוח לאומי זה לא כי האבא של הילדים הוא טוב ומתוק, זה כי הוא אלים.

<לאה שמחה קליין: לא להביא כסף לילדים שלך זה גם אלימות.

<לאה שמחה קליין: ואנחנו לא רוצים לדעת מה קרה בעשר השנים שלפני זה או חמש.

<לאה שמחה קליין: הנשים והילדים האלה סוחבים איתם מצוקות קשות, הם צריכים עוגן, הם צריכים חוף מבטחים, מקום שיכיל אותם , שיקבל אותם, ואני חושבת שהפתרון הזה לחמש שנים שמחזיקות אותן ונותנות לאשה מוטיבציה להתקדם.

<לאה שמחה קליין: אני רוצה להגיד שאני שנים רציתי ללכת ללמוד ולפני שבועיים התחלתי ללמוד משפטים בבר אילן, זה לא ברור מאליו בכלל.

<לאה שמחה קליין: זה לא ברור מאליו שאני אתקבל, לא ברור מאליו שאני אצליח ללכת לעבודה, לקח לי שלוש וחצי שנים להגיע למקום הזה ובעזרת הקהילה הצלחתי להגיע לזה ואני חושבת שבאמת מדינת ישראל יכולה לעזור לנשים שחוות מצבים כמו שלי לקום על הרגליים ולצאת לפרנס את עצמם.

<לאה שמחה קליין: אני רוצה לפרנס את עצמי, אני לא רוצה שקל מאף אחד.

<לאה שמחה קליין: אני רוצה לפרנס את הילדים שלי.

מירב בן ארי: בת כמה את?

<לאה שמחה קליין: עכשיו אני בת 29.

מירב בן ארי: עם שלושה ילדים?

<לאה שמחה קליין: כן.

מירב בן ארי: והתחלת ללמוד עכשיו משפטים?

<לאה שמחה קליין: רק עכשיו לצערי הרב.

מירב בן ארי: איפה?

<לאה שמחה קליין: בבר אילן.

מירב בן ארי: ואת גם צריכה ללכת ללשכת תעסוקה לחתום?

<לאה שמחה קליין: לא.

<לאה שמחה קליין: עכשיו האמת אני מחפשת גם תוך כדי עבודה ואני מקבלת מזונות.

<לאה שמחה קליין: אישרו לי מזונות רק באוגוסט השנה.

<לאה שמחה קליין: בגלל שהוא לא אזרח ישראל ביטוח לאומי התחמק מתשלום ואחרי עשרה חודשים של מאבק אישרו לי את המזונות.

<לאה שמחה קליין: האבא לא לוקח שום חלק בטיפול הילדים, ברור לכם מהסיפור איתו שהוא גם לא מדבר איתם ולא רואה אותם, אני מגדלת אותם לבד לגמרי.

<לאה שמחה קליין: גם לפרנס, גם תשומת לב, לחנך, להיות איתם.

<לאה שמחה קליין: אמא זה עבודה.

<לאה שמחה קליין: אז בנוסף לזה שהיא הולכת לעבוד היא גם אמא, היא גם צריכה להתקדם.

<לאה שמחה קליין: אני באמת רואה את הפתרון של חמש שנים, משהו שיעמיד את הנשים על הרגליים.

<לאה שמחה קליין: אף אחת לא רוצה להיות נזקקת, אני לא רוצה להיות נזקקת, אני לא באה מבית של נזקקים, אני לא גדלתי במעמד הזה, לצערי הרב הגעתי למעמד הזה, אני מחזקת את מה שנאמר, אני הגעתי מרחובות, ממשפחה במעמד בינוני, שני הורים שעובדים, אני אפילו אציין ו אגיד פעם בשנה טסים לחו"ל ומה לעשות שעכשיו אני במצב, חו"ל זה לא מילה אצלנו בבית.

<לאה שמחה קליין: טיול לבית מלון, צימר, זה וואו, רחוק רחוק מאיתנו.

<לאה שמחה קליין: אלה דברים רחוקים מאוד.

<לאה שמחה קליין: אנחנו נפלנו לעוני ממש, עוני.

<לאה שמחה קליין: כי עם 4000 שקל זה עוני.

<לאה שמחה קליין: אני משלמת שכר דירה, אני מקבלת כמה ארגזים של מזון, אני לא מתקיימת.

<לאה שמחה קליין: כמה פעמים ניתקו לי את החשמל, כמה פעמים מצאתי את עצמי מוציאה את השקע של המקרר כי הוא ריק מאוכל ושוב ינתקו לי את החשמל כי הוא מחובר, אז עכשיו אני לא במקום הזה, עזרו לי לעמוד על הרגליים, עזרו לי להתקדם ואני שואפת ואני אצליח והילדים שלי יצאו טוב, אבל מה שהנשים צריכות זה שיתנו להם את החממה הזאת.

<לאה שמחה קליין: הן סובלות, קשה להן, לרווחה אין מספיק תקציבים לעזור לנו.

<לאה שמחה קליין: פה אין תקציב פה אין תקציב פה אין תקציב, אז לפחות שאת המזונות לא יגרדו לנו.

<לאה שמחה קליין: פשוט להעמיד אותנו על הרגליים.

<לאה שמחה קליין: אני חושבת ממש כמו שנאמר, וגם מחקרים יוכיחו את זה, זה השנים הראשונות שקשות, ואנחנו נצליח.

<לאה שמחה קליין: זה גם יראה לנשים שסומכים עליהם שיצליחו.

<לאה שמחה קליין: אישה שהיא במצב כזה ועוזרים לה בשנים הראשונות אומרים לה "את תצליחי, עוד חמש שנים את לא תצטרכי ככה עזרה" ואני חושבת שרק זה נותן מוטיבציה וזה הרצון של כולנו, שהנשים האלה יצליחו, שאני אצא לעבוד, אני אתרום למדינה, שאני יוצאת לעבוד שלי יש מקצוע מכובד אני תורמת פה לכולם.

<לאה שמחה קליין: וזה באמת מה שאני רוצה שיהיה.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: אנחנו גם רוצים שתצליחי.

מירב בן ארי: אני רוצה לשמוע את המשרדים לפני שאני מסכמת.

מירב בן ארי: יש כאן מישהו שביקש לדבר ולא נתתי לו?

<אשר רוכברגר: אני מעמותת "נכה לא חצי בנאדם"

מירב בן ארי: אנחנו לא עוסקים כאן בנכים, אוקיי?

<אשר רוכברגר: כן ולא, כי אני רוצה דווקא להתייחס למצב, כידוע 80% מהנכים לא נולדו נכים, זה דבר שנרכש.

<אשר רוכברגר: גם בחיי המשפחה או אחרי המשפחה ואני יכול להעיד על עצמי שאני גרוש כבר 17 שנה ואני נכה רק חמש שנים ולפני זה עבדתי ושילמתי מזונות ויש מצבים, רציתי להתחיל את כל הסיפור מהכותרת שמצאתי בעיתון כלכליסט בשבוע שעבר שבית המשפט קבע שאין לחייב במזונות גבר הנמצא בתרדמת קבועה.

<אשר רוכברגר: לפחות היה איזה שופט נורמלי שהבין שהדבר הזה לא יעיל כי החוק לא מגדיר את זה.

<אשר רוכברגר: נפסקו מזונות לפני X שנים, המצב השתנה.

<אשר רוכברגר: היום במקרה כזה שאב שהיה חייב במזונות הפך להיות נכה, אין שום מנגנון שמסדיר את העניין הזה וכולם נפסדים.

<אשר רוכברגר: האב, הגרושה שלו ובעיקר הילדים וכל הפתרונות שיש היום לא יעילים ולמעשה יש מספר פתרונות שאפשר להציע שהם יחסית זולים, אופציה אחת שקיימת ואני לא מדבר עכשיו על הנכים שבנוסף לקצבת הנכות הזעומה, ויושב פה יוגב והוא מכיר את זה - - -

מירב בן ארי: אדוני, קודם כל אני מבינה את הדברים שאתה אומר, אבל באמת חשוב לי להתמקד בעניין.

מירב בן ארי: הנושא כאן הוא קיזוז מזונות אל מול יציאה לעבודה, הוא לא על חובת האב, זה אנחנו יודעים, זה מוכר, אני לא ממציאה את החוק עכשיו.

מירב בן ארי: האב צריך לזון את ילדיו, זה לא אני אמרתי, אמרו את זה עוד בשנות השבעים וכבר אמרו את זה בתנ"ך אפילו.

מירב בן ארי: אבל עזוב את זה, אני לא רוצה להכנס לזה, הנושא שלנו עכשיו הוא יציאה לעבודה אל מול מזונות שהיא כבר מקבלת מהביטוח הלאומי.

מירב בן ארי: אז אני מבינה אותך, אבל אנחנו לא שם.

<אשר רוכברגר: בסדר.

מירב בן ארי: לכן אדוני, באמת משפט אחרון.

<אשר רוכברגר: משפט אחרון ברשותך.

<אשר רוכברגר: במקרה כזה אני מבקש מכבוד יושבת הראש לקבוע דיון בעניין המזונות שקשורים לאנשים שהם נכים או שהפכו להיות נכים.

מירב בן ארי: אין בעיה.

מירב בן ארי: אני אבחן את זה.

<אשר רוכברגר: תודה רבה.

<אשר רוכברגר: עוד מילה, אני רוצה להגיד שבמצב שנוצר היום ואני יודע שאני לא היחיד, יש לי כבר חוב של בערך 100,000 שקל מזונות שאף פעם לא ייפרע, אלא אם כן אני אזכה בלוטו אבל אראלה עוד לא התקשרה אלי.

מירב בן ארי: אוקיי.

מירב בן ארי: אני רוצה לעשות סיכום של המשרדים.

מירב בן ארי: ביטוח לאומי, אתם רוצים להתייחס לדברים שעלו כאן?

מירב בן ארי: דווקא דיברת על כמה דברים שכן אפשר לבחון.

<אלעד זכות: לגבי ההצעה שמגבילה את התקופה לחמש שנים ואחר כך מכניסה את הנשים לבחור במנגנון של הבטחת הכנסה או להסתדר בזכות עצמן, חשוב להבין שמבחינתנו מקבלות הבטחת הכנסה, 50% מהן בכלל לא עובדות ועוד כ- 25% מרוויחות פחות מהדיס-ריגרד כיום.

<אלעד זכות: כלומר, שינוי כזה יכול להביא למצב שאחרי חמש שנים או מהתקופה שתיקבע אם יתקדם חוק כזה, בעצם זה יביא למצב שהנשים החלשות יותר, שלא עובדות, יגיעו למצב שפתאום הן היו זכאיות לקצבה ועכשיו הן לא זכאיות לקצבה ועל מנת לקבל הבטחת הכנסה, מי מכן יודעת מי לא, הבירוקרטיה היא גבוהה יותר, יש צורך במבחן תעסוקה, ללכת פעם בשבוע ללשכת תעסוקה, יש חישובים הרבה יותר משמעותיים של חשבונות הבנקים ומה יש מאשר קצבת מזונות שהיא כן פשוטה יותר, היא גם מאוד מסורבלת, אני מבין, אבל היא כן יותר פשוטה מהבטחת הכנסה.

<אלעד זכות: חשוב להבין שאם לוקחים כיוון כזה של הגבלת הזמן, חמש שנים או מה שיינתן, זה כן עלול לפגוע באוכלוסיה מאוד גדולה של נשים שאפשר להגדיר אותן כבעלות הכנסה קצת נמוכה יותר.

<אלעד זכות: זה יכניס אותן אולי להבטחת הכנסה אבל זה יגרום להן לצרכים של בירוקרטיה גבוהה יותר, ייתכנו חודשים רבים שהן לא יעמדו בבירוקרטיה ולא יהיו זכאיות לכלום.

<אלעד זכות: אז זה חשוב בהקשר של חמש שנים.

<מיכל געש: לא שהן ייכנסו להבטחת הכנסה, - - - שהן ייכנסו כמו לחוק שאמור להכנס ב- 1.1.2017.

<מיכל געש: החוק הזה - - -

מירב בן ארי: הבנתי את הנקודה, של החוק של ה- 1 לינואר.

מירב בן ארי: המשרד אמר את דעתו.

מירב בן ארי: יוגב, אתה רוצה להתייחס?

<יוגב גרדוס: הייתי שמח לבוא לפה עם איזו שהיא בשורה.

מירב בן ארי: לא, זו לא המטרה.

מירב בן ארי: בישיבה הראשונה הייתה לבוא ושמענו פה גם את השטח גם את הארגונים וגם את המשרדים, לא ציפינו, כן היה לי חשוב שנשמע, כי אני שמעתי חלק, עדיין זה לא קל לי לשמוע את הדברים.

מירב בן ארי: כל פעם זה קשה לי, כל פעם זה מזעזע ואתה לא יכול לפתח אדישות לזה.

מירב בן ארי: אז כן היה לי חשוב שאתם תהיו חלק ולא רק אני.

<יוגב גרדוס: אני מסכים, מה שכן אני יכול להגיד ואני מאוד אשמח להרים פה את הכפפה.

<יוגב גרדוס: אפשר לדבר אם מה שמגיע היום מספיק, לא מספיק, יש קיזוז או אין קיזוז.

<יוגב גרדוס: מה שמגיע היום צריך לבוא כמה שיותר פשוט, כמה שיותר מהר, ואם יש הצעות או בעיות ספציפיות שנתקלים כמו למשל קיזוז בגין פיגורים בשכר, פתאום קיבלה שכר על חודש שעבר וקיזזו לה ואז חודשיים היא צריכה לריב - - -

<שרית דמרי-דבוש: צריך לזכור שהיה תיקון בחוק הביטוח הלאומי שלא קשור לחוק המזונות, שהיום ביטוח לאומי מקבל את המידע ישירות מהמעסיקים.

<שרית דמרי-דבוש: בעבר קיבלנו את המידע הזה ממס הכנסה.

<מיכל געש: היום דיברתי עם הביטוח הלאומי.

<מיכל געש: היא אומרת לי ששנה היא לא יודעת שאני מועסקת.

<שרית דמרי-דבוש: נכון, תני לי להסביר.

<שרית דמרי-דבוש: אני רק אומרת שיהיו שינויים שהם לא קשורים לחוק המזונות.

<שרית דמרי-דבוש: בהקשר לעובדה שהמוסד לביטוח לאומי יקבל את המידע ישירות מהמעסיקים ולא יהיה מצב שביטוח לאומי לא יידע שאת מועסקת.

<מיכל געש: מתי זה מתחיל?

<שרית דמרי-דבוש: זה תיקון שעכשיו נכנס לתוקף ואנחנו נתחיל לקבל את המידע והמצבים האלה של הפערים האלה של שנה ישתנו כי לא תהיה יותר סיטואציה שאנחנו נקבל מידע ממס הכנסה שנה וחצי אחרי שהתחלת לעבוד במקום העבודה.

<שרית דמרי-דבוש: זה אחד.

<שרית דמרי-דבוש: נכון, אני מבינה שיש קשיים בירוקרטיים, זה דברים שאפשר להביא בפנינו, דלתנו תמיד פתוחה ואני מאמינה שכולכן מכירות את מנהלת אגף מזונות ואם יש קשיים בירוקרטיים תמיד אפשר לפנות אלינו להסביר לנו ואנחנו ננסה לעשות מה שאנחנו יכולים ואם יש צורך, להביא את זה בפני הכנסת, צריך לעשות שינוי בחוק, תקנות, נביא את זה.

<שרית דמרי-דבוש: לשינוי מהותי, עם כל הכבוד גבירתי, זה המקום של המחוקק להכריע בסוגייה הזאת.

<יוגב גרדוס: כל דבר שהוא גם לא קשור לביטוח לאומי, אם זה הוצאה לפועל או משהו כזה, אם אפשר לרכז רשימה של דברים שאפשר לטפל בהם, אנחנו נשמח לראות מה אפשר לעשות.

<פייני סוקניק: אפשר לשאול משהו?

<פייני סוקניק: אני מבינה ששיעור הגביה מגברים שאמורים לשלם מזונות ירד וירד וירד, כמה אמרת?

<פייני סוקניק: 38%.

<פייני סוקניק: למה הוא כל כך נמוך ולמה אי אפשר לנסות להעלות את שיעור הגבייה - - -

מירב בן ארי: אגב, אני יכולה להגיד לכם שדווקא בעניין הזה שישבנו עם האוצר דיברנו דווקא לשפר את הליכי הגבייה ודווקא כאן כן, בלי קשר, אני רק אומרת - - -

<טובית להכטר: תודה שאת נותנת לי.

<טובית להכטר: אני רוצה להגיד משהו, אני עובדת סוציאלית בעירית ירושלים, עובדת עם נשים חד הוריות, אני מגיעה כמעט לכל דיון ומשתדלת להיות קרציה אמיתית, אין מה לעשות, ז התפקיד.

<טובית להכטר: אני חושבת מבין היושבים כאן אני מייצגת את האנשים שפוגשים את הנשים בשטח ואנחנו עובדים איתן במגע יום יומי ואנחנו עדיין שייכות לממסד, עובדות סוציאליות עירית ירושלים, משרד הרווחה, הנשים האלה מגיעות לפתחנו והתפקיד שלנו זה לשקם אותן ולהחזיר אותן לאן שהן צריכות להיות, נשים עצמאיות, חזקות, אימהות, תורמות ונתרמות מהחברה הישראלית, חשוב לי להגיד בתור עובדת סוציאלית ידינו כבולות בדיוק כמו אותן נשים למדיניות הזאת וזה אני רוצה להגיד לאמיתי והקולגות מהמשרדים השונים כי - - - שלכם, חשוב לי שתצאו מהישיבה הזאת ותחזרו לממונים שלכם ותחשבו איך אנחנו עושים את ה דבר הזה ומפרידים את המזונות מההכנסה של האשה.

<טובית להכטר: זה דבר שיכול להיות.

<טובית להכטר: כמה זמן הנשים האלה עוד ישפכו את הקרביים שלהן פה בדיונים, מספיק, הגיעה שעת הכושר, שעת הכשרת הלבבות.

<טובית להכטר: אני חוזרת לסרטון, תמצאו אותו גם ביו טיוב, תסתכלו, תראו אותו לממונים שלכם, הדבר הזה אפשרי, חמישה מליון זה יפה לתת לנושא.

<טובית להכטר: אפשר עוד.

<טובית להכטר: אפשר להתקדם.

מירב בן ארי: תודה טובית.

מירב בן ארי: אני חייבת לסכם כי הזמן שלי נגמר.

מירב בן ארי: אני רוצה להודות לכל מי שהגיע, גם למשרדים וגם כמובן שביטוח לאומי וכל הארגונים החברתיים והנשים שהגיעו לכאן עם הסיפור, זה לא פשוט לבוא ולספר את הסיפור, אני יודעת את זה בעצמי.

מירב בן ארי: אני רוצה לומר משהו גם בזה שיוגב אמר על הבשורה ישר אמרתי "אנחנו", קודם כל הישיבה הזאת הייתה להעלות את המציאות.

מירב בן ארי: אני יודעת שישבתם אז בוועדה שהיתה מרובת משתתפים, אני לא חושבת שמבחינת מה שנשמע כאן היום, מה שנקרא, עשינו קצת סדר בנושא, הייתי בישיבה הזאת, היא הייתה מלאה ומיכל, גם כשדיברת אז נבלעת שם בכל ההמונים למרות שהיה לך קול חזק וברור.

מירב בן ארי: דווקא כאן אני חושבת שזה קצת היה סוג של סיעור מוחות, להעלות את הנושאים ולהבין את עומק המשבר וזה שהגעתם לכאן ושיתפתם וגם המשרדים, שזה לא ברור לי מאליו, אני לפעמים יושבת בוועדות שמשרדים בכלל לא מגיעים אבל זה כן מראה על החשיבות ואנחנו באמת רוצים למצוא פתרון.

מירב בן ארי: אני יכולה להגיד לכם שאנחנו גם נשב בפורומים קטנים יותר, אגב, כמו שישבתי עם הנשים גם לבד וכמו אשב עם הארגונים לבד וגם עם המשרדים לבד, אני חושבת שאנחנו כן יכולים להתחיל תהליך אמיתי ולבוא ולפתור את המצב.

מירב בן ארי: אני יודעת שאתן תקועות בבירוקרטיה, היה כאן דיון במושב הקודם על נשים ששוברות את תקרת הזכוכית וכל הזמן אמרתי אני מתעסקת עם נשים ששקועות עמוק ברצפת הבטון שלא מצליחות, ובכלל לא חושבת על אלה ששוברות את תקרת הזכוכית.

מירב בן ארי: אני אומרת שהמציאות שאתם תקועים בה, הבירוקרטיה, אני יודעת שהיא מאוד מסואבת.

מירב בן ארי: אני גם רוצה להגיד לכם באופן אישי, אני גם מקבלת הרבה תגובות אצלי בעמוד שאם יש לכם דברים ספציפיים שנתקלתם, יש לי קשר מעולה עם אנשי הבטיחו הלאומי, הם יושבים כאן, נמצאים אצלי המון, אם יש דברים ספציפיים, אמר כאן את זה גם יוגב, אנחנו יכולים לסייע.

מירב בן ארי: זה התפקיד שלי בפניות הציבור, ואגב יש לי שיתוף פעולה, ורק לפני שבועיים ישבתי פה והיה איזה חבר כנסת שתקף בחריפות את אנשי הביטוח הלאומי ואני מודה שגם קמתי להגן עליהם.

מירב בן ארי: שלא תחשבי, אין שום דבר מושלם, ויש מלא צרות, אני יודעת את זה, אני בעצמי הכרתי את ביטוח לאומי בהיכרות אישית אבל יש לי כן שיתוף פעולה ויש לי כן עם מי לדבר אז אם אתן תקועות כמובן תנצלו אותי.

<מיכל געש: העניין הוא להציף את זה.

<מיכל געש: כי אני אולי קצת מתמצאת ויודעת למלא טפסים אבל יש מלא נשים שאני עוזרת להן למלא טפסים בסיסיים.

מירב בן ארי: נכון.

מירב בן ארי: אני דרך אגב יודעת את זה, אני יכולה להגיד לך שגם מבחינת הביטוח הלאומי יש - - - האתר מאוד נגיש, אגב, לפעמים גם לא ברמה שלהם, אני מתעסקת מול מנהל ביטוח לאומי תל אביב שאנחנו מדברים כמעט כל שבוע על נושאים ספציפיים.

מירב בן ארי: תעלו, גם העוזרים שלי כאן, הם באו כולם בהרכב מלא אז אם יש דברים הם מטפלים בזה באופן אישי כפניית ציבור.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד משהו לסיכום.

מירב בן ארי: תראו, שמעתם גם המשרדים, יש מצוקה, ואמרתי את זה באנקדוטה שלי לפני רבע שעה.

מירב בן ארי: יש מצוקה אבל אפשר לפתור אותה לדעתי.

מירב בן ארי: היא פתירה והיא גם מחוייבת מציאות.

מירב בן ארי: כי לא שאני חושבת שנגמרו הצרות ואנחנו לא נפתור את בעיות העוני אבל אנחנו כן נמנע מעוד ועוד ועוד נשים להגיע למעגל העוני.

<גילה דרוק: ילדים.

מירב בן ארי: בדיוק.

מירב בן ארי: נכון.

<לאה שמחה קליין: הילדים יגדלו ככה ויישארו.

מירב בן ארי: נכון.

מירב בן ארי: אני יודעת.

מירב בן ארי: זה אותו מודל שאתה רואה בבית של אמא שנתמכת בהבטחת הכנסה ומקבלת סל מזון ועובדת שחור וזה הדוגמה שאתה רואה בבית.

מירב בן ארי: ואז בסוף הילד נמצא בסיטואציה כזאת.

<לאה שמחה קליין: ואז זה גם עולה למדינה כסף.

מירב בן ארי: נכון.

מירב בן ארי: תאמיני לי, 50% מהנערים שהיו אצלי באו ממשפחות חד הוריות.

מירב בן ארי: או שהם מתעקשים שאני אקרא להן משפחות עצמאיות, הלוואי והן היו כל כך עצמאיות אז הן היו זוכים בביטוי הזה ביושר אבל זה לא ממש עצמאיות כי מה שבעיקר אנחנו רואים פה זה תלות עצומה במערכת.

מירב בן ארי: אני מודה לכם שהגעתם, תקבלו עדכון על הוועדה הבאה.

מירב בן ארי: זה היה ממש במקום של חשיבה, הוועדה הבאה תהיה יותר על נושא ספציפי.

מירב בן ארי: אתם תקבלו עדכון.

מירב בן ארי: תודה רבה שהגעתם.