ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 440, 2017-02-01 09:00

אלי אלאלוף: בוקר טוב לכולם, היום ה-1 בפברואר 2017, ה' בשבט תשע"ז והשעה תשע ושתי דקות.

אלי אלאלוף: אנחנו מתכנסים היום על-פי בקשת חברי כנסת שביקשו דיון דחוף השבוע.

אלי אלאלוף: חבר הכנסת מאיר כהן, חבר הכנסת איל בן ראובן וחבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

אלי אלאלוף: הנושא הוא המנופאים ותנאי העבודה שלהם.

אלי אלאלוף: אני אוסיף משפט שלי: וחוסר טיפול נכון של המערכת הממשלתית בטיפול בנושא הזה.

אלי אלאלוף: יש פה נציג הסתדרות?

אלי אלאלוף: כן.

אלי אלאלוף: ברשותכם, אני אפתח בכמה מילים והמילים שלי הן באמת לא נעימות.

אלי אלאלוף: אנחנו יודעים כבר כמה חודשים, בעצם מאז שהכנסת הזאת התכנסה, שהתחום של בטיחות בעבודה בענף הבנייה הוא תחום מאוד מאוד מוזנח.

אלי אלאלוף: מאוד מוזנח.

אלי אלאלוף: לצערי, זה מתבטא בפגיעה בעובדים, במוות של כמה עובדים.

אלי אלאלוף: בשנה האחרונה 49 עובדים נהרגו באתרי בנייה מחוסר תיאום בין המערכות.

אלי אלאלוף: כל המערכות משתחררות באמצעות הטלת אחריות על המערכת השנייה.

אלי אלאלוף: אין בוס, אין שר שלקח אחריות על זה, למרות שעכשיו אומרים לנו ואנחנו רוצים לצפות ולהאמין שהשר כץ, שקיבל על עצמו את תיק העבודה, ייקח את האחריות הנדרשת לנושא הזה.

אלי אלאלוף: הנושא של המנופאים במיוחד הוא נושא שמוזנח הרבה שנים.

אלי אלאלוף: אנחנו יודעים שזה תחום שהוא פרוע לגמרי.

אלי אלאלוף: אין אחריות גם לקבלנים שמזמינים עבודות בנייה שדורשות מנופאים.

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד שממה שאנחנו יודעים, תנאי העבודה שלכם מאוד ירודים.

אלי אלאלוף: הם לא בטיחותיים.

אלי אלאלוף: ההעסקה לא מסודרת כי אין פיקוח.

אלי אלאלוף: אנחנו יודעים שחלק מכם נאלץ גם לעבוד שעות אין סופיות וגם לקבל שכר לא מדווח.

אלי אלאלוף: אנחנו יודעים שגם הציוד, אין לו תקינה מסודרת.

אלי אלאלוף: אף אחד לא יודע אם זה עשרים שנה, ארבעים שנה מותר להשתמש באותו מנוף.

אלי אלאלוף: ואנחנו יודעים שרוב הזמן הליקויים מתוקנים בצורה מאוד לא אחראית, אם לא לומר רשלנית.

אלי אלאלוף: אני חוזר לקבלנים.

אלי אלאלוף: הקבלנים משתחררים מאחריותם ומעבירים את זה לקבלני משנה, שהם מעבירים את זה לבעל מנוף כזה או אחר.

אלי אלאלוף: אנחנו נמצאים במצב ש-1,200 עד 1,500 מנופים נמצאים בשטח, בעצם בצורה שאני לא מבטיח לכם שאתם מכוסים, שמכבדים עליכם ושומרים עליכם.

אלי אלאלוף: את התוצאות אתם יודעים טוב ממני.

אלי אלאלוף: גם התנאים המינימליים שמחייבים קבלן או מעסיק לפני שהוא נותן לכם לעלות על מנוף לא קיימים.

אלי אלאלוף: אף אחד לא בודק את מצב מזג האוויר, הרוחות ואת התחזוקה השוטפת של המנופים, כפי שאמרתי.

אלי אלאלוף: אנחנו יודעים שהרבה מאוד רישיונות מזויפים מסתובבים בגלל שאין קורסים הולמים.

אלי אלאלוף: אין פיקוח והכשרה בנושא של העובד, אם הוא עבר בכלל הכשרה, אם הוא קיבל ריענון בהכשרתו.

אלי אלאלוף: חברים, אני חייב להגיד מילה קשה למנהל האכיפה במשרד העבודה.

אלי אלאלוף: אני התנסיתי, גברת סולימני, ואת יודעת את זה, כי ענית לי.

אלי אלאלוף: לקח לך חודשיים לענות ליושב-ראש ועדה על שאלות מאוד ברורות.

אלי אלאלוף: התשובות הגיעו רק שלשום.

מאיר כהן: חודשיים?

מאיר כהן: זה מהר.

אלי אלאלוף: תשמע, אני שוקל מאה קילו.

אלי אלאלוף: זה יותר מדי.

אלי אלאלוף: אבל זה אומר שהפניות שלה מנופאים, עד שנה וחצי הם לא מקבלים תשובה וכשהם מקבלים תשובה, היא דומה לתשובה שאני קיבלתי, שלא הבנתי ממנה שום דבר אופרטיבי.

אלי אלאלוף: זה שולח אותי למשהו אחר ששולח אותי למשהו אחר וכאילו משתחררים מאחריות.

אלי אלאלוף: לכן אני מאוד מברך את חברי שהגישו הצעה דחופה לסדר-היום כדי שתתבטאו.

אלי אלאלוף: לא חברי הכנסת בלבד אלה המנופאים.

אלי אלאלוף: אני רוצה לברך את החברים שלכם שלא "ירדו" מאתנו וממשיכים.

אלי אלאלוף: אני יודע שבשביל 150 או 200 מנופאים שהצטרפו לשביתה, זה מבחינה כלכלית פגיעה מאוד קשה.

אלי אלאלוף: ולכן אנחנו נעשה הכול, לא רק היום וגם נמשיך, כולל הצעות חוק אם נידרש.

אלי אלאלוף: אני חושב שבסוף המנופאים נופלים ממש בין הכיסאות, למרות שלדעתי האחריות המרכזית צריכה להיות על מי שהולך להרוויח מעבודתם המסורה והמסוכנת הזאת.

אלי אלאלוף: ברשותכם, חבר הכנסת מאיר, אתה הראשון.

אלי אלאלוף: בבקשה.

מאיר כהן: שלום לכולם, אדוני היושב-ראש, ברוכים הבאים, בוקר טוב לכולם, חברות וחברי הכנסת הנכבדים שהואילו לבוא לכאן, יישר כוח.

אלי אלאלוף: לא ציינתי את חברי הכנסת שנמצאים פה – מירב בן ארי, אילן גילאון, דב חנין, איל בן ראובן ומאיר כהן.

מאיר כהן: אני אפתח ואציין, אדוני, שבסיפה של הדברים שלך דיברת על חקיקה.

מאיר כהן: נדמה לי שלפני כחודש הממשלה דחתה לזמן לא ידוע הצעת חוק טובה מאוד של חבר הכנסת איל בן ראובן, שביקשה, כמדומני – אתה תוסיף בדברים שלך – לשים מדי רוח, שזה התנאי המינימלי.

מאיר כהן: אני רוצה לפתוח בכמה נתונים, אדוני היושב-ראש, שהתפרסמו בעיתון "הארץ".

מאיר כהן: מדצמבר 2015 עד פברואר 2016 קרסו שישה עגורנים כתוצאה מרוחות חזקות וליקויי בטיחות.

מאיר כהן: מתחילת החורף האחרון נפלו עוד שלושה מנופים נוספים.

מאיר כהן: בספטמבר האחרון קרס מנוף באתר הרכבת הקלה בתל-אביב.

מאיר כהן: גברתי, חברי ממשרד העבודה, סעיף 73 בתקנות הבטיחות בעבודה, 1966, קובע: "לא יופעל עגורן צריח שעה שנושבת רוח בעוצמה העלולה לסכן את יציבותו או את העובדים בו או בקרבתו".

מאיר כהן: את המנופאים כולנו רואים וכל פעם מתרגשים.

מאיר כהן: כל פעם שאנחנו עוברים ליד אתר בנייה אנחנו מסתכלים על האנשים האלה, שתלויים שם בתוך תא קטן.

מאיר כהן: אני חייב להגיד לכם שכל פעם מחדש אני מתפעל.

מאיר כהן: אני שואל מי החבר'ה האמיצים שעובדים שם.

מאיר כהן: צנחתי אי אלו פעמים בחיי ובכל זאת, לראות את החבר'ה האלה תלויים שם ונושאים באחריות ובכיוון כל-כך מדויק משאות מעל לראשיהם של אנשים, של עובדים ומעל גגות של מבנים – אני מלא הערכה.

מאיר כהן: כל הזמן אמרתי שמי שעובד שם, כנראה אלה אנשים מאוד מאוד מיוחדים.

מאיר כהן: לצערי הגדול, העובדים האלה הפכו להיות לסרח עודף של תעשיית הבניין הישראלית.

מאיר כהן: לסרח העודף.

מאיר כהן: כשאני שומע את הנתונים האלה ואף אחד לא עשה כלום, אני פשוט לא מאמין.

מאיר כהן: אני מאוד מקווה, אדוני היושב-ראש, שהתמיכה בהם תהיה בלתי מסויגת ולא בכדי שאלתי איפה נציג ההסתדרות.

אלי אלאלוף: נמצא פה מהתאחדות בוני הארץ.

מאיר כהן: כן, בוני הארץ.

מאיר כהן: זה בסדר.

מאיר כהן: בוני הארץ – יבואו סינים מחו"ל.

מאיר כהן: אני מדבר יותר על ההסתדרות כי ההסתדרות קצת מאכזבת אותי ואני לא מתמודד להסתדרות, ברוך השם.

מאיר כהן: למה הם מאכזבים אותי?

מאיר כהן: כי זה לא דבר שהתחיל אתמול או היום.

מאיר כהן: היה צריך לבוא מזמן, לאגד אותם ולהיות החלטיים.

מאיר כהן: אבל דעו לכם שהיות ואתם לא אתם איזה מפעל של 3,000 איש, אז ככה מתייחסים.

מאיר כהן: אבל אני מאוד מקווה שאנחנו, חברי הכנסת, נצא מהדיון הזה בהחלטות מאוד מאוד ברורות מה לפחות אנחנו צריכים לזעוק מול הממשלה ומול המעסיקים שלכם.

מאיר כהן: המנופאים מתריעים מזה זמן רב על מצב בטיחות ירוד ומציינים את הדילמה המסוכנת בה הם פועלים.

מאיר כהן: החבר'ה האלה, אדוני היושב-ראש, נאלצים לבחור בין בטיחות לבין פרנסה.

מאיר כהן: לחשוב על זה שמגיע מנופאי שרואה שיש בעיית בטיחות, אבל החשש שלו הוא שהבוס שלו יקרא לו ויגיד לו: עוף הביתה, כמו שעשו לאותה גברת, כפי שקראנו בשבוע שעבר, החשש גורם להם לטפס על מנופים למרות שהם יודעים שהם מסכנים את חייהם ומסכנים את החיים של אלה שסביבם.

מאיר כהן: אבל הם חוששים מזה שמישהו יבוא ויגיד להם: לכו הביתה, אין לכם שכר.

מאיר כהן: מנופאים סינים עובדים כאן.

מאיר כהן: אני ארצה שתגידו לי, הקבלנים או נציגיהם, באשר לנושא זה.

מאיר כהן: הם עובדים 300 שעות בשבוע.

מאיר כהן: טוענים כנגד המנופאים האלה, אילן, שבגלל שהם רוצים לשמור על ביטחון תעסוקתי ועל שעות עבודה נורמליות ועל בטיחות שהם לא מנפיקים את הסחורה.

מאיר כהן: הסינים הרבה יותר טובים מכם.

מאיר כהן: בוודאי.

מאיר כהן: אם יש סינים שמשלמים להם פחות ומנצלים אותם יותר, בוודאי.

מאיר כהן: והם מוכנים לעבוד בכל מקרה, אז כנראה שהמנופאים הולכים למדרון אחורי.

מאיר כהן: אף אחד לא מתייחס אליהם.

מאיר כהן: עובד ישראלי משתכר 37 שקלים לשעה.

מאיר כהן: מישהו מהמנופאים הישראליים משתכר יותר?

<אורי רובין: כולם.

מאיר כהן: כולם?

מאיר כהן: נשמע אותם.

מאיר כהן: עובדים סינים משתכרים 67 שקלים לשעה, לפחות הקבלן שמביא אותם.

מאיר כהן: תראו איזה פער.

מאיר כהן: כנראה הישראלים גמרו את הסיפור הציוני שלהם.

מאיר כהן: מעכשיו הסינים יחליפו אותנו בכל דבר.

מאיר כהן: עובד ישראלי על מנוף מקבל 37 שקלים ואם תגידו לי 40 שקל וטעיתי, לא טעיתי.

מאיר כהן: אבל 67 שקלים מקבל עובד סיני.

מאיר כהן: אדוני, לסיכום הדברים, אני מודה לך מאוד.

מאיר כהן: אני רק רוצה לציין, היושב-ראש, שהגשנו את ההצעה השבוע, ביום שני.

מאיר כהן: ביום שני השבוע היא אושרה בנשיאות.

מאיר כהן: בדרך-כלל הצעות כאלה מגיעות לוועדה חודש או חודשיים אחרי.

מאיר כהן: אני מודה לך אישית.

מאיר כהן: זה כל-כך חשוב מה שעשית.

מאיר כהן: הזזת את הכול ואמרת: בואו נטפל בזה.

מאיר כהן: לכן, תודה רבה.

מאיר כהן: שנית, אנחנו נלבן את הדבר הזה.

מאיר כהן: נלבן את הדבר הזה עד סופו ואני מציע לבוני הארץ ולכל אנשי הקבלנים, תזכרו, בסופו של דבר הבנייה בארץ תתבסס על הישראלים.

מאיר כהן: ככל שאנחנו נשמע את הסיפורים שמביאים סינים מכאן וטורקים משם, ככל שהעתודות האלה, ככל שהבנאי היהודי-ישראלי, המנופאי, הטייח ומכופף הברזל יהיו אנשים ששכרם יהיה הוגן, התפוקה תהיה לאין ערוך.

מאיר כהן: אי אפשר לקחת את החבר'ה הטובים האלה, לכופף אותם, לסכן את חייהם וכשהם יוצאים למאבק אז הם הופכים בעיניכם לאנשים הרעים.

מאיר כהן: הם לא האנשים הרעים.

מאיר כהן: זכותם הבלעדית להתאגד, זכותם הבלעדית לדרוש שכר הגון וחובתנו להקשיב להם ולטפל בזה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: (מחיאות כפיים)

מאיר כהן: אין מחיאות כפיים בכנסת ולא בשביל זה עשינו את זה.

אלי אלאלוף: אין מחיאות כפיים.

אלי אלאלוף: בבקשה, איל בן ראובן.

איל בן ראובן: בוקר טוב, ראשית, תודה לך, אדוני היושב-ראש על הדיון החשוב והמהיר הזה.

איל בן ראובן: שלא תטעו, היושב-ראש יחד אתי ויחד עם חברי כנסת נוספים, אנחנו עוסקים בנושא של בטיחות בנייה כמעט שנה ואנחנו בהחלט ערים למה שקורה.

איל בן ראובן: אני פונה אליכם המנופאים ואני קורא לכם חבריי המנופאים, כי אני רואה אתכם הרבה בשטח.

איל בן ראובן: בדרך-כלל אתם לא רואים אותי כי אתם נמצאים אי שם למעלה, אבל אני רואה אתכם ואני רואה את העבודה שאתם עושים.

איל בן ראובן: מי שדואג שאני אראה את הדברים יושב פה מולי, רועי, שעושה לכם באמת – מגיעות לו מחיאות כפיים על העבודה ועל ההשקעה שהוא משקיע כדי שאנחנו מפה נראה אתכם.

איל בן ראובן: הוא בעצם הקשר אלינו, כדי שאנחנו נטפל באמת בדברים החשובים שכל-כך מגיעים לכם.

איל בן ראובן: אדוני היושב-ראש, הצורה שבה פועלים המנופאים במדינת ישראל היא בלתי נסבלת.

איל בן ראובן: אין מילים אחרות.

איל בן ראובן: היא פשוט בלתי נסבלת.

איל בן ראובן: מדובר באנשים שתנאי העבודה שלהם הם כמעט בניגוד להיגיון הישר.

איל בן ראובן: היות וכך והיות והם עובדים אי שם כל-כך גבוה והיות והם נושאים משאות כאלו, שאם, חס וחלילה, קורה משהו, לא רק הם נפגעים והפגיעה יכולה להיות פגיעה סביבתית, איומה ונוראה, דווקא בגלל זה מחויבת המערכת לתת לאנשים האלה את תנאי הבטיחות והבסיס הטובים ביותר.

איל בן ראובן: הטובים ביותר.

איל בן ראובן: אנחנו מדברים פה על חיי אדם, לא פחות מזה.

איל בן ראובן: לא פחות מזה.

איל בן ראובן: אנחנו רואים בשטח את הדברים שגם חברי מאיר כהן דיבר עליהם.

איל בן ראובן: אנחנו רואים מנופאים שיוצאים לעבודה, שבאים בבוקר בחורף ואומרים למנהל העבודה שאי אפשר לעלות למעלה.

איל בן ראובן: אפילו לא צריך מד רוח.

איל בן ראובן: תראה מה קורה ותבין.

איל בן ראובן: ובדרך כלל התשובה היא: תעלה, או שאני אביא מישהו אחר.

איל בן ראובן: אנחנו רואים את האנשים האלה עובדים על מנופים לא כשירים, שלא נבדקו.

איל בן ראובן: ראינו בשטח מנופים בני ארבעים שנה שאין להם שום תעודה שמישהו בדק אותם.

איל בן ראובן: ועוד ועוד נתונים שזה פשוט מסמר שיער לראות איך הדבר הזה עובד.

איל בן ראובן: כמו שנאמר פה, הצעתי הצעת חוק כל-כך פשוטה וכל-כך הגיונית של מד רוח.

איל בן ראובן: דבר בסיסי שיהיה למנוף.

איל בן ראובן: ההצעה נדחתה.

איל בן ראובן: למה היא נדחתה?

איל בן ראובן: כי אולי מישהו אמר שיש איזשהן תקנות.

איל בן ראובן: רבותי, התקנות מה הן שוות בשטח כשאף אחד לא ממלא אחריהן ואף אחד לא מפקח על הדברים.

איל בן ראובן: מה זה "נדחתה"?

איל בן ראובן: כל יום שנדחה חוק כזה, כל יום שאין מד רוח כזה, מחר יכול להיות הרוג בגלל זה.

איל בן ראובן: מה הדחיות האלה כשמדברים על חיי אדם?

אלי אלאלוף: אי אפשר לבוא אליהם בטענות.

איל בן ראובן: לא, לא, לא.

איל בן ראובן: בוודאי, בוודאי.

אלי אלאלוף: לפעמים יש טכניקות הגשה שמשיגים טוב יותר את הדברים.

איל בן ראובן: בוודאי.

איל בן ראובן: אני מציג לך את המצב.

איל בן ראובן: בוודאי שזה לא אליהם.

איל בן ראובן: הם הנושא וזה ברור לחלוטין.

איל בן ראובן: אני אקצר כי באנו לשמוע אתכם בדיון כזה.

אלי אלאלוף: אני אוהב את המשפט הזה וזה לכולם, בבקשה.

איל בן ראובן: מכאן אני פונה לקבלנים, למנהלי העבודה, תבינו שבטיחות זה כדאי כלכלית.

איל בן ראובן: זה כדאי לכם.

איל בן ראובן: מנופאים טובים ישראלים, שיודעים את העבודה, שיש להם רישיון הם בסיס לאיכות העבודה.

איל בן ראובן: בסופו של דבר זה כדאי לכם.

איל בן ראובן: זאת לא השקעה לשווא.

איל בן ראובן: זאת השקעה נכונה.

איל בן ראובן: אני יודע שהשר חיים כץ נפגש עם המנופאים, נכון, רועי?

איל בן ראובן: נפגשתם השבוע, שלשום.

איל בן ראובן: בסך-הכול המסר משם הוא מסר חיובי.

איל בן ראובן: אם באמת המסר הזה יילך קדימה, אנחנו נהיה אתו ואנחנו נעשה כל מה שאפשר.

איל בן ראובן: אני אומר פה ואני מרשה לעצמי להגיד את זה בשם חברי לכנסת, שאנחנו אתכם.

איל בן ראובן: כל אלה שנמצאים פה וישנם עוד.

איל בן ראובן: ואנחנו לא ננוח עד שנגיע למצב שבו התנאים שלכם, תנאי העבודה שלכם, יהיו תנאים סבירים.

איל בן ראובן: כשאתם עולים על מנוף אתם יודעים שנעשה כל מה שצריך כדי שאתם תרדו מהמנוף בשעה חמש או שש או מתי שתרדו, בסוף העבודה תחזרו למשפחות שלכם בבריאות ובביטחון שאתם עושים את מה שאתם צריכים לעשות.

איל בן ראובן: אנחנו נכבד אתכם ונהיה אתכם במאבקים שלכם עד שנגיע למצב הרצוי.

איל בן ראובן: תודה רבה.

אלי אלאלוף: אני מברך את כניסתם של חברי הכנסת אוסמה סעדי, מסעוד גנאים ועבד אל חכים חאג' יחיא, שהוא גם בין היוזמים של הדיון הזה.

אלי אלאלוף: ברשותכם, חברי הכנסת, אני אעבור למנופאים ואחר-כך נחזור אליכם.

אלי אלאלוף: הראשון יהיה רועי וינשטיין, בבקשה.

<רועי וינשטיין: שלום לכל הנכבדים בוועדה הזאת.

<רועי וינשטיין: אני דובר ארגון מפעילי עגורן צריח ואני כרגע פה בתור מנופאי ולא בתור דובר ארגון.

<רועי וינשטיין: ישבנו פה בוועדה בספטמבר וקראתי לכל האנשים בוועדה, שאת חלקם אני לא רואה – משטרה, שלטון מקומי ועוד כהנה וכהנה, וחבל.

<רועי וינשטיין: קראנו לשיתוף פעולה.

<רועי וינשטיין: לא באנו לצוד ולא באנו להגיד שום דבר, לא על הקבלנים ולא על אף אחד.

<רועי וינשטיין: אמרנו שאנחנו נמצאים כרגע שנייה לפני שאנחנו בפשיטת רגל אנושית מהענף הזה.

<רועי וינשטיין: חברי ועדה יקרים, חלקנו ניסינו ליצור קשר במשך הזמן עם ההסדר והאכיפה, עם המנהל לבטיחות תעסוקתית, עם השלטון המקומי, עם המשטרה, עם פורום ה-15 ואפילו עם התאחדות הקבלנים.

<רועי וינשטיין: בעצם גילינו שיש פה בעיה מסוימת, סחבת מסוימת שנתקעת בכל מיני מחלקות משפטיות כאלה ואחרות בשעה שאותנו משפילים לגמרי.

<רועי וינשטיין: לא סתם אנחנו חוזרים על המשפט שאומר: לבחור בין בטיחות לפרנסה.

<רועי וינשטיין: הגענו לאיזושהי נקודת קצה שאנחנו, כמנופאים, רואים את זה כמקום שממנו אי אפשר לרדת יותר.

<רועי וינשטיין: מכאן אפשר להתחיל לנקות את האורוות של ענף הבניין מבפנים.

<רועי וינשטיין: אנחנו מאגדים כרגע קצת יותר מ-600 מנופאים ויש לנו 724 מנופאים במערכת שיושבים נאמנים ומסתכלים לתוך ענף הבניין.

<רועי וינשטיין: הם העיניים בתוך פעולות ההסדרה והאכיפה שהמנהל לבטיחות תעסוקתית לא רואה.

<רועי וינשטיין: הם העיניים בתוך הפשעים שקורים בתנאי ההעסקה, גם מבחינת עובדים זרים.

<רועי וינשטיין: כרגע התאחדות הקבלנים מצהירה על 211 שעות אבל אין פה מנופאי אחד שראה בחיים שלו סיני שעובד פחות מ-300 שעות.

<רועי וינשטיין: אנחנו עובדים עם ערימה של שקרים ומספרים בלי אחריות משפטית מול מה שאנחנו רואים בשטח.

<רועי וינשטיין: כשאנחנו באים למקומות השונים, אם זה שלטון מקומי שמאשר מנוף במצב בלתי תקין עם מטען תלוי באמצע הלילה על-ידי מפקח איכות הסביבה בעיריית חדרה – אני אשמח לתת את הפרטים אם מישהו יבקש אותם אי פעם.

מאיר כהן: מפקח איכות הסביבה?

<רועי וינשטיין: מפקח איכות הסביבה מעיריית חדרה אישר מצב לא בטיחותי.

<רועי וינשטיין: הוא אמר: המנוף הזה נראה לי בסדר.

אלי אלאלוף: וזה בסמכותו?

<רועי וינשטיין: לא.

<רועי וינשטיין: מישהו מפקח עליו?

אלי אלאלוף: לא, לא עליו.

אלי אלאלוף: זה לא מעניין.

אלי אלאלוף: ומי הסתפק בהודעה של מפקח איכות הסביבה?

<רועי וינשטיין: השלטון המקומי, עיריית חדרה.

<רועי וינשטיין: מבחינתם הם סגרו את התיק וזה בסדר.

<רועי וינשטיין: עצוב, אבל אין לי עוד מה להוסיף על זה.

אלי אלאלוף: תלונה על זה הגיעה למשרד העבודה?

<רועי וינשטיין: התלונה הגיעה למנהל לבטיחות תעסוקתית דרך איל בן ראובן, שאני בקשר אתו, כמובן.

<רועי וינשטיין: היא הגיעה והיא שם.

<רועי וינשטיין: לשלטון המקומי שלחנו אין ספור מכתבים בניסיון להיפגש, מתוך הבנה שתקנה 236 מחייבת אותם לשלום הציבור.

<רועי וינשטיין: אנחנו לא פועלים שבאים לחמש שנים.

<רועי וינשטיין: אני באים לעבוד פה ארבעים שנה וזאת המחויבות שלנו כאזרחים, לאו דווקא כמנופאים, להציע את המיומנות שלנו על מנת להבטיח את שלום הציבור.

<רועי וינשטיין: כל הדברים האלה נענו באפס תגובה.

אלי אלאלוף: באחד הדיווחים שקיבלתי כתוב שכבר שנה אתם מנהלים משא ומתן עם ההסתדרות על מעמדכם.

אלי אלאלוף: איפה זה נמצא?

<רועי וינשטיין: כרגע זאת ערימה של בדיחות.

<רועי וינשטיין: אנחנו יושבים, יום אחד הצעה למעלה, יום אחד הצעה למטה.

<רועי וינשטיין: החבר היקר פה, אורי רובין, בדיון האחרון הציע לנו דרגה ראשונה 36.8 שקלים או 37 שקלים לשעה.

<רועי וינשטיין: כדי להוכיח הוא הוציא תלוש מ"סולל בונה", של אדם שלא נזכיר את השם שלו אבל כולנו יודעים מי הוא, כי כולנו פה רשת של מודיעין, עם 278 שעות, שזה מה שמותר כיום בחוק לפי ההסכם הקיבוצי של ענף הבניין שהרכיב איציק מויאל, שהוא 238 שעות.

<רועי וינשטיין: בחיוך, תוך כדי משא ומתן, הוא הוציא עבירה על החוק בידיעה שלמה שאף אחד לא יתלונן, שלאף אחד אין הכוח להיכנס לוועדות האלה ולהתחנן בפני משה אחרק, של יפה סולימני, שייקח בבקשה את המידע ויעשה אתו משהו.

אלי אלאלוף: תנסה להגיע לסיכום.

<רועי וינשטיין: בזה אני מגיע לסיכום.

<רועי וינשטיין: אני לא רוצה להיות פה הקול היחיד.

<רועי וינשטיין: אני רוצה שתיתן לי בבקשה 90 שניות לכמה שאלות לאנשים שפה מאחוריי, שהם לא המספרים והניירות והשקרים והניסיון להיות על רווח.

<רועי וינשטיין: הם אלה שבשטח שנים.

<רועי וינשטיין: שנים.

<רועי וינשטיין: נמצא פה אחמד חמאיסה.

אלי אלאלוף: בוא ניתן לו לדבר.

<אחמד גמיל חמאיסה: שלום היושב-ראש, שלום לחברי הכנסת, חברי המנופאים, כל הכבוד שהגעתם.

<אחמד גמיל חמאיסה: אני מנופאי שעבד באתר של "דניה סיבוס" וכולכם יודעים על המקרה שלי.

<אחמד גמיל חמאיסה: אתם לא שכחתם.

איל בן ראובן: ברמת החייל.

<אחמד גמיל חמאיסה: בחניון וקשרו את זה עם המנוף הלקוי בבת-ים.

<אחמד גמיל חמאיסה: עבדתי שם 327 שעות בחודש וזה אחרי שהם מורידים 45 דקות הפסקה.

<אחמד גמיל חמאיסה: אם תעשו חישוב, אולי זה מעל 350 שעות.

<אחמד גמיל חמאיסה: עבדתי שם.

<אחמד גמיל חמאיסה: ברגע שהגיע הזמן לעשות טסט למנוף, הבוחן מלמטה אפילו לא מסתכל על המנוף.

<אחמד גמיל חמאיסה: מקבל את הנייר וחותם על המנוף.

<אחמד גמיל חמאיסה: רשלנות של מי זה?

<אחמד גמיל חמאיסה: שלנו או שלכם?

אלי אלאלוף: מי היה המעסיק שלך?

<אחמד גמיל חמאיסה: כוח אדם של מען, לא של "דניה סיבוס".

<אחמד גמיל חמאיסה: אבל אחרי שעבדתי אצלם באתר עשרה חודשים, אני חייב לעבור לעבוד אצלם לפי החוק.

<אחמד גמיל חמאיסה: אחרי תשעה חודשים אני חייב לעבוד ב"דניה סיבוס".

<אחמד גמיל חמאיסה: למה לא הכניסו אותי לחברה אצלם ורק השאירו אותי?

<אחמד גמיל חמאיסה: ברגע שדיברתי על בטיחות, זרקו אותי בחוץ.

<אחמד גמיל חמאיסה: אמרו לי: אתה לא רוצה לעבוד?

<אחמד גמיל חמאיסה: אנחנו נביא מישהו אחר במקומך.

<אחמד גמיל חמאיסה: פשוט.

אלי אלאלוף: ואתה עם רישיון מלא, מעודכן.

<אחמד גמיל חמאיסה: כן, הכול.

מירב בן ארי: אתה עובד קבלן?

<אחמד גמיל חמאיסה: כן, דרך כוח אדם.

אלי אלאלוף: ודאי, זה מה שאמרתי.

אלי אלאלוף: רציתי לבדוק.

מאיר כהן: כמה שכר קיבלת לשעה?

<אחמד גמיל חמאיסה: קיבלתי 53 שקל לשעה.

<קריאה: איך קיבלת?

<אחמד גמיל חמאיסה: בתלוש אני מופתע.

<אחמד גמיל חמאיסה: רציתי לקבל את התלוש שלי ושם כתוב 28 שקל לשעה.

<אחמד גמיל חמאיסה: ורשום שם 200 ומשהו שעות.

<אחמד גמיל חמאיסה: ואני מקבל 53 שקל, הכול בשחור פה.

<אחמד גמיל חמאיסה: הכול פה עבריינות.

אוסאמה סעדי: בתלוש שכר מינימום.

<אחמד גמיל חמאיסה: בתלוש שכר מינימום ואני עובד 327 שעות.

מירב בן ארי: איך אתה מקבל את הכסף?

<אחמד גמיל חמאיסה: הכול שחור, הכול במעטפות.

אילן גילאון: נותן לו יותר שעות ממה שהוא עושה בפחות כסף.

אלי אלאלוף: אני רואה שחברי הכנסת לא מספיק מודעים למעטפות.

אילן גילאון: מעטפות חומות, חומות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אחרי מעטפות תצטרכו חנינה.

אילן גילאון: אין יותר מעטפות חומות.

<אחמד גמיל חמאיסה: כל חברות כוח האדם עובדות חצי-חצי.

<אחמד גמיל חמאיסה: הן מעלימות מס.

<אחמד גמיל חמאיסה: כולם מעלימים מס.

<אחמד גמיל חמאיסה: גם אנחנו מעלימים מס.

אלי אלאלוף: לא, לא, לא.

אלי אלאלוף: תן לי לשאול.

אלי אלאלוף: אתה לא המקור של העלמת המס.

אלי אלאלוף: זה מישהו אחר.

אלי אלאלוף: אתה הקורבן של זה.

אלי אלאלוף: אני שואל אותך, באמת, בגלל אומץ הלב שלך לבוא ליד מצלמות בשידור ישיר – אמרתי לכם את זה מהתחלה – זה אומץ לב ענק מה שאתה עושה כרגע.

אלי אלאלוף: אתה תמצא עבודה מחר?

<אחמד גמיל חמאיסה: אני התפטרתי, קודם כל.

<אחמד גמיל חמאיסה: עד שנמצא פתרון לענף שלנו, אני אחזור לעבודה.

<אחמד גמיל חמאיסה: אני אלך לעבוד בניקיון, כשאני מרוויח 38 שקל לשעה, הכול נקי ואני מסודר במדינה.

<אחמד גמיל חמאיסה: זה יותר טוב מלעלות לקבינה למעלה ולשבת 16-15 שעות.

<אחמד גמיל חמאיסה: אפילו שירותים אין לי למעלה.

<אחמד גמיל חמאיסה: יותר טוב שאני אשאר למטה.

אלי אלאלוף: עוד מישהו רוצה לדבר?

אלי אלאלוף: בבקשה, תציג את עצמך.

אלי אלאלוף: תודה לך.

<הלל שגיאל: אני אתחיל בשאלה ואז אני אמשיך.

<הלל שגיאל: מי מכם שמע במקרה על אירוע שקרה ביום חמישי?

אלי אלאלוף: בבניין אלקטרה?

<הלל שגיאל: שכל אחד יענה על זה עם עצמו.

<הלל שגיאל: אני אספר מה היה באותו יום.

<הלל שגיאל: ביום חמישי הייתה תקלת בטיחות שבה כמעט מצאתי את המוות באותו יום.

<הלל שגיאל: הייתה תקלה – סדק בבסיס של המנוף.

<הלל שגיאל: סכנת מוות.

אלי אלאלוף: אתה היית למעלה?

<הלל שגיאל: אני הייתי למעלה.

<הלל שגיאל: באותם רגעים אני קולט שאני עומד למות וכל חיי עברו מול עיניי באותם רגעים.

<הלל שגיאל: אני יורד למטה וכולי סהרורי עם כל מה שקורה.

<הלל שגיאל: בעודי מצלם כדי להעביר את זה הלאה, לדווח - - -

מירב בן ארי: אתה דיברת היום בגלי-צה"ל, עם האירוע למטה של העגורן שלך?

<הלל שגיאל: אני לא התראיינתי בגלי-צה"ל.

אלי אלאלוף: בואו נאפשר לו לדווח.

אלי אלאלוף: הזמן שלנו מוגבל למרות שדחפנו נושאים אחרים.

אלי אלאלוף: בואו נרוויח זמן.

<הלל שגיאל: אני דוגמה חיה למה שהיה יכול לקרות.

<הלל שגיאל: זה אומר שלא מצאתי את המוות שלי.

<הלל שגיאל: אני נמצא פה כדי לספר את זה.

אלי אלאלוף: מה קרה בהמשך של זה?

אלי אלאלוף: גילית, גילו.

<הלל שגיאל: גיליתי שיש מחדל.

אלי אלאלוף: ואז ירדת.

אלי אלאלוף: ברוך השם, אתה אתנו.

אלי אלאלוף: מה קורה אז?

<הלל שגיאל: הייתי סהרורי ואחד המנהלים שעבר באזור אמר לי: נו, צילמת ודיווחת?

<הלל שגיאל: העברת את זה הלאה?

<הלל שגיאל: אני אומר לעצמי: אני כמעט איבדתי את החיים שלי שם.

<הלל שגיאל: היה אכפת לך לשאול איך אני מרגיש?

<הלל שגיאל: תציע לי כוס מים?

<הלל שגיאל: תראה מה שלום החיים שלי עוד לפני שדיברתי והעברתי את זה הלאה.

<הלל שגיאל: אני מסתכל עליו ורואה שאופפת אותו מין עננה של – כמה כאב ראש הולך להיות לי עכשיו.

<הלל שגיאל: ואני, שכמעט איבדתי את החיים שלי, מה שאני שומע ממנו זה האם דיווחתי והעברתי את זה הלאה.

<הלל שגיאל: אני כאן כדי לומר לכם שאני חי ונושם.

אלי אלאלוף: ברשותך, אנחנו שמחים שאתה פה.

אלי אלאלוף: ושתחייה חיים ארוכים מאוד.

אלי אלאלוף: אנחנו רוצים לעזור לתהליכים.

אלי אלאלוף: תן לנו קצת מה קרה.

<הלל שגיאל: אני אגיע לעיקר, פחות מהסיפור שהייתי בו.

<הלל שגיאל: אני פוגש באתרים וגם חברים שלי למקצוע פוגשים בתקלות בטיחות כאלה ואחרות.

<הלל שגיאל: זה מגיע מהפועל ועד המנהל למעלה.

<הלל שגיאל: צריך יותר אכיפה, צריך שהדברים יהיו ברורים מבחינת אכיפה ומבחינת פיקוח.

<הלל שגיאל: אין הדברים האלה.

<הלל שגיאל: כרגע יכול להיות שיש אותם, אבל הם לא במקום מספיק חשוב כדי שזה ישנה למישהו.

<הלל שגיאל: חמישה ימים אחרי זה אני מסתכל על האתר והאתר ממשיך לעבוד.

<הלל שגיאל: אני כמעט קיפחתי את חיי שם.

אלי אלאלוף: עם אותו מנוף?

<הלל שגיאל: לא עם אותו מנוף כי הוא היה בתהליכי פירוק.

<הלל שגיאל: בבסיס שלו הוא סדוק וזה רק מראה עד כמה הרמה הזאת כל-כך ירודה.

<הלל שגיאל: זה מתחיל בפועל ונגמר בהתרסקות של מנוף.

<הלל שגיאל: אני מאוד מזועזע.

אלי אלאלוף: אתה המשכת לעבוד במקום אחר?

אלי אלאלוף: לא מסוגל היום לעבוד?

<הלל שגיאל: לא מסוגל היום לעבוד.

אלי אלאלוף: זה חלק מתאונת העבודה.

<הלל שגיאל: אני גר ליד המקום הזה.

<הלל שגיאל: זה אומר שאני עובר מול האתר ובודק אם המנוף הזה ירד או לא.

<הלל שגיאל: בבית אני מרגיש בטוח, באתר הבנייה אני לא מרגיש בטוח.

<הלל שגיאל: אני מבקש ודורש זה בטיחות.

<הלל שגיאל: אני לא יודע אם אני אחזור למקצוע בעקבות המקרה הזה.

אלי אלאלוף: כמה זמן אתה במקצוע הזה?

<הלל שגיאל: כמעט שלוש שנים.

<הלל שגיאל: אני אומר לעצמי שזה מה שאני וזה מה שסיגלתי לעצמי.

<הלל שגיאל: זה המקצוע שלי.

<הלל שגיאל: בטיחות ופיקוח, זה מה שאני דורש.

<הלל שגיאל: אם לא לי, במידה ואני לא אמשיך במקצוע, לפחות לאחיי.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: באמת אתה צודק.

אלי אלאלוף: רצית שעוד מישהו ידבר?

אלי אלאלוף: אם לא, אני מעביר את רשות הדיבור לגברת סולימני, שביקשה לדבר.

אלי אלאלוף: בבקשה, תציגי את עצמך לפרוטוקול.

<יפה סולימני: אני מנהלת מנהל הסדרה ואכיפה.

<יפה סולימני: ראשית, אני מתנצלת.

<יפה סולימני: אני מקבלת את ההערה של היושב-ראש לעניין המכתב.

<יפה סולימני: זה לא המקום להסביר את הסיבה ואני אדבר אתך באופן אישי על העניין הזה.

<יפה סולימני: אני אחלק את הנושא הזה לשני חלקים: 1.

<יפה סולימני: מה נעשה בנושא הבטיחות.

<יפה סולימני: בעקבות הישיבה שהייתה עם השר לפני יומיים, הוחלט על צעדים שאמורים באמת לשנות את הענף.

<יפה סולימני: המטרה היא לטפל בענף הזה מהיסוד ולא טיפול נקודתי.

<יפה סולימני: 2.

<יפה סולימני: זכויות עובדים.

<יפה סולימני: היושב-ראש וחברי הכנסת הנוכחים יודעים שהנושא של זכויות עובדים הוא בראש מעייננו של כולנו, הוא חשוב לכולנו והאוכלוסייה הזאת חשובה כמו עובדי השמירה ועובדי הניקיון וכל העובדים האחרים בשוק העבודה.

<יפה סולימני: המנהל נתן אפשרות ואת הפלטפורמה לכל מי שרוצה להגיש תלונה בכל דרך שהיא, כולל בדרך אנונימית.

<יפה סולימני: זה מפורסם בכל מקום ובכל דרך, איך להגיש לנו תלונה.

<יפה סולימני: אנחנו מבטיחים לאותם עובדים הגנה ואי חשיפה שלהם כדי לטפל באמת במקרים מול אותם מעסיקים.

<יפה סולימני: הדרך להגיע אלינו קיימת וגם באנשי הארגון יושבים אנשים שלנו והעבירו מידע.

<יפה סולימני: מתנהלים תיקים, מתנהלות חקירות ומתנהלים תיקי חקירה הן בתחום הפלילי, בקשר לחברות שעובדות ללא רישיון כי שם ההליך הוא פלילי ודורש הגשת כתב אישום, גם מול החברות וגם מול מזכירי החברות.

אלי אלאלוף: כמה כתבי אישום הגשתם בשנה האחרונה?

<יפה סולימני: מתנהלים תיקים והתהליך הוא ארוך יותר מבחינת הגשת כתבי אישום.

אוסאמה סעדי: ב-2016.

אלי אלאלוף: ב-2016, אפילו תלונות שהוגשו שנתיים לפני כן.

<יפה סולימני: לא הוגשו תלונות.

<יפה סולימני: הנושא של המנופאים עלה רק בשנה האחרונה בעקבות הפגישות אתם.

<יפה סולימני: לא עלה נושא המנופאים ולא היה על שולחן המנהל.

<יפה סולימני: לא היו תלונות.

<יפה סולימני: לא הגיעו תלונות.

<רועי וינשטיין: אין עיתון, לא קוראים עיתון.

<רועי וינשטיין: אנחנו מסתתרים מאחורי אגפי מודיעין.

<רועי וינשטיין: כל הזמן זה אצל המודיעין.

<רועי וינשטיין: אנחנו המודיעין.

<רועי וינשטיין: אנחנו 700 אנשי מודיעין שמודיעים על הכול ויש הרבה מאוד מחלקות משפטיות, בעיקר בראשותה של יפה סולימני, שיושבות וחונקות אותנו.

אלי אלאלוף: רועי, רועי, תאפשר דיון מסודר.

<יפה סולימני: בדיוק כמו שנאמר פה, דובר על שכר גבוה של 50 שקלים.

<יפה סולימני: זה מה שהיה ידוע במערכת.

<יפה סולימני: ברגע שישבנו אתם והם העלו את הנושא על שולחן העבודה, אנחנו פועלים בשני מישורים.

<יפה סולימני: ישנו המישור של ההליך הפלילי.

<יפה סולימני: מדובר בחברות כוח-אדם.

<יפה סולימני: זאת לא חברה שמירה וניקיון.

אלי אלאלוף: וחברת כוח-אדם יכולה להעסיק אנשים בתחום שהיא לא מבינה בו?

<יפה סולימני: חברת כוח-אדם היא חברה שמעסיקה עובדים והיא יכולה להעסיק בכל התחומים.

אלי אלאלוף: בכל התחומים?

אלי אלאלוף: בלי שום בדיקה, בלי שום ידע היא יכולה להעסיק כירורג?

<יפה סולימני: כן.

<יפה סולימני: זה חוק קבלני כוח-אדם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: חברת כוח אדם היא מתווכת.

אלי אלאלוף: לא, זה לא מתווך.

אלי אלאלוף: דוחפים אותם להיות המאכערים הגרועים ביותר.

אלי אלאלוף: זה התיקון הראשון.

<יפה סולימני: החלק השני, לגבי הפרות העסקה בשעות מרובות.

<יפה סולימני: מתנהלים תיקי חקירה בנושא הזה ממידע שהתקבל מהם וממידע נוסף שהתקבל מגורמים נוספים.

<יפה סולימני: אספנו את המידע וגם קיבלנו מידע מההסתדרות.

<יפה סולימני: קיבלנו גם מידע על חברות מסוימות ומתנהלים תהליכים.

<יפה סולימני: אנחנו מגלים שם הפרות וההפרות הן בעיקר לנושא הפרות העסקה, שזה השעות המרובות.

<יפה סולימני: מתנהלים תהליכים ואנחנו מקווים שבמהלך השנה הקרובה הדברים יסתיימו כמה שיותר מהר.

איל בן ראובן: את יכולה לספר לנו על איזושהי תוצאה של התהליכים האלה?

איל בן ראובן: את כל הזמן מדברת על תהליכים.

<יפה סולימני: יש מספר חברות שנמצאות לפני הגשת כתבי אישום.

<יפה סולימני: מתנהלים 27 תיקי חקירה ומדובר ב-22 חברות.

<יפה סולימני: לפי מה שהבנו מכם, מדובר על 50-40 חברות שמעסיקות מנופאים.

<יפה סולימני: כ-22 חברות, מתנהלים מולן תיקי חקירה היום.

אוסאמה סעדי: כמעט 50% מהחברות.

<יפה סולימני: מתנהלים תיקים היום ואת התוצרים נראה בסוף.

אלי אלאלוף: יש לך בשורות לעתיד?

<יפה סולימני: אני אומרת שנעשה את הכול וזה בנוסף למה שהשר העלה בנושא של הבטיחות.

<יפה סולימני: השר הנחה אותנו שיכול להיות שמדובר פה בקרטל.

<יפה סולימני: כל הנושא הזה עלה השבוע בדיון – תיאום שכר ותיאום תנאים בין חברות כוח-אדם.

אלי אלאלוף: אלה דברים שלא ידעת?

<יפה סולימני: הוא העלה את זה השבוע בדיון, שיש תיאום שכר ותיאום תנאי העסקה.

<רועי וינשטיין: זה היה בעיתון לפני חמישה שבועות.

<יפה סולימני: הוא שמע על זה השבוע והוא ביקש מהגורמים המקצועיים בתוך המשרד לפנות לממונה על ההגבלים העסקיים לבדוק את הנושא הזה.

<יפה סולימני: הגורמים המשפטיים פונים עכשיו ואם באמת יתברר שאכן נעשה תיאום, המדינה תפעל.

אלי אלאלוף: מה התיאום שלכם עם האגף לפיקוח על העבודה, תנאי העבודה ותאונות העבודה?

<יפה סולימני: המידע מועבר בין האגפים.

<יפה סולימני: אנחנו עובדים יחד.

אלי אלאלוף: יש שיתוף פעולה אמיתי?

<יפה סולימני: כן.

<יפה סולימני: גם הפעולות האחרונות שעשינו, נעשו בתיאום אתם.

<יפה סולימני: יצאנו אתם לשטח ואנחנו משרד אחד.

אלי אלאלוף: הלוואי שזה נכון.

<אחמד גמיל חמאיסה: למה משרד העבודה, המפקח שבודק לנו רישיונות, מגיע פעם בשנה?

<אחמד גמיל חמאיסה: אני עובד על מנוף ארבע שנים ואפילו פעם אחת הוא לא בא לאתר לבדוק אותי.

<אחמד גמיל חמאיסה: למה?

אלי אלאלוף: אוקיי, תודה.

אלי אלאלוף: חברי הכנסת אני בא אליכם.

אלי אלאלוף: תעשו את זה בקיצור.

אלי אלאלוף: אני מתנצל מראש כי העניין הוא רב בינינו אז תנו זמן לאחרים גם להתבטא.

דב חנין: תודה, אדוני היושב-ראש, תודה והערכה לך על המעורבות והמחויבות לנושא הזה.

דב חנין: באמת הערכה לחברי מאיר ואייל.

אלי אלאלוף: וחאג' יחיא.

דב חנין: שלושת חבריי.

דב חנין: שניהם פשוט כבר הספיקו לדבר אז אני רוצה להצטרף לכל מה שהם אמרו ולא לחזור על הדברים.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, המנופאים נמצאים עכשיו במאבק והתפקיד שלנו כאן זה להתייצב מאחוריכם.

דב חנין: המאבק שלכם הוא מאבק צודק.

דב חנין: אני חייב לומר לכם שהמאבק הזה הגיע, אדוני היושב-ראש, לצעד מאוד מרחיק לכת.

דב חנין: אני לא זוכר הרבה מאבקים שבהם כל העובדים או קבוצה גדולה מאוד של עובדים - - -

<רועי וינשטיין: 240.

דב חנין: 240 עובדים אומרים: למרות שאנחנו אנשי מקצוע, למרות שעברנו את כל ההכשרות, למרות שאנחנו האנשים הנכונים לעשות את העבודה, אנחנו שמים את המפתחות ומתפטרים מהעבודה שלנו כדי לעבוד אולי בניקיון או שאולי לא נמצא עבודה.

דב חנין: זה מהלך מאוד מאוד מרחיק לכת.

דב חנין: המהלך הזה, אדוני היושב-ראש, מעיד על כך שממש הגיעו מים עד נפש.

דב חנין: אי אפשר להמשיך ככה.

דב חנין: מה שקורה בתחום הזה, המילה שיכולה לתאר אותו היא המילה הפקרות.

דב חנין: אין מילה אחרת לתאר את מה שקורה בתחום הזה.

דב חנין: מה שקשה במיוחד, אדוני היושב-ראש, הוא שלמרות העבודה הרבה שנעשית כאן בוועדה, ושותפים חברי כנסת במאמץ הזה, למרות כל העבודה הזו, המצב לא רק שהוא לא משתפר, אלא הוא מחמיר.

דב חנין: חבר הכנסת בן ראובן הראה לי לפני כמה דקות את הרשימה של תאונות העבודה בשבוע שעבר.

דב חנין: זאת תמונה מזעזעת.

דב חנין: וזה אחרי שאנחנו מדברים ומדברים ויוזמים ומדברים ומדברים.

דב חנין: ואנחנו כולנו צריכים לשאול את עצמנו מה קורה כאן.

דב חנין: האם זה מקרה, שלמרות כל הדיבורים המצב רק הולך ומחמיר?

דב חנין: הטענה שלי, ואני יודע שזו טענה מאוד מאוד קשה, היא שזה לא מקרה.

דב חנין: הטענה שלי היא שאנחנו לא מתמודדים עם טעות.

דב חנין: אנחנו מתמודדים עם מדיניות.

דב חנין: ומה היא המדיניות?

דב חנין: המסר של הממשלה לענף הבניין הוא: תבנו מהר, תבנו הרבה ותבנו בזול.

דב חנין: זה המסר.

דב חנין: בטיחות וזה – הכול נכנס למקום השלישי, הרביעי והחמישי.

דב חנין: ותנאי העבודה של העובדים – בכלל מי מדבר על זה.

דב חנין: וכל עוד זה יהיה המסר, אנחנו נעמיק את הקטסטרופה.

דב חנין: לכן הפנייה שלי אליך, אדוני היושב-ראש, לי אין ציפיות מהממשלה.

דב חנין: אחרי שנה ומשהו של עבודה בתחום הזה יחד אתכם, עמיתי חברי הכנסת, נואשתי מזה שהממשלה הזאת תייצר שינוי.

דב חנין: אנחנו צריכים את השינוי הזה לייצר מכאן, מהכנסת, גם מול הממשלה.

דב חנין: כמובן, בהובלה שלכם, של המאבק שלכם.

דב חנין: אני שמח שארגוני עובדים מתגייסים למאבק הזה.

דב חנין: זה חשוב וזה חיוני.

דב חנין: אנחנו צריכים להיאבק ביחד ואנחנו בכנסת צריכים לשים לזה סוף.

דב חנין: תודה רבה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: אילן גילאון, בבקשה.

אילן גילאון: ממש בקיצור כי נאמרו פה הדברים החשובים.

אילן גילאון: דרך אגב, תמיד כשאני רואה את רועי וינשטיין אני מאוד מקנא בו כמה בקלות הוא יכול להיות חבר כנסת ואני אף פעם לא יכול להיות מנופאי.

אילן גילאון: זה מדהים אותי.

<רועי וינשטיין: עזוב אותי, אתה משוגע?

אילן גילאון: זה פחות מסוכן מהקבינה אבל יותר גרוע.

אילן גילאון: אני יכול להגיד לך שמה שאתה רואה פה, זה המנופאים שיש לכנסת רק בלי מנוף.

אילן גילאון: אלה המנופאים שיש לנו.

אוסאמה סעדי: בלי רישיון.

אילן גילאון: בלי מנוף.

אילן גילאון: מדובר כאן בשתי סוגיות.

אילן גילאון: אחת היא הסוגיה הדחופה ביותר וזה החיים.

אילן גילאון: השנייה היא איכות החיים.

אילן גילאון: ברור שאנחנו מדברים על שני הדברים האלה.

אילן גילאון: המנופאים האלה הם אנשים די מיושנים וחושבים שאף פעם לא צריכה להיות סתירה בין הדברים האלה.

אילן גילאון: שהחובה שלנו היא שלאנשים תהיה עבודה וגם שיישארו בחיים.

אילן גילאון: מה שמתרחש כאן מזכיר את יהלומי הדמים, תסלחו לי.

אילן גילאון: שמעתי כמה ראיונות ברדיו, רועי, עם אחד שירד מהנוף כי הייתה רוח גדולה.

אילן גילאון: מה אמר לו האחראי על העבודה?

אילן גילאון: ודאי כולם שמעו את זה ועוד כמה וכמה.

אילן גילאון: והבחורה שהורדה.

אילן גילאון: אני אומר לעצמי: זה סיפור של יהלומי דמים.

אילן גילאון: המקצוע הזה הפך למקצוע בסיכון גבוה.

אילן גילאון: כל ענף הבניין הפך למקצוע בסיכון גבוה, וזה במרכז.

אילן גילאון: שני דברים צריכים להיות, האחד זה הנושא של חוק ואכיפה.

אילן גילאון: אם לכם יש מודיעין, צריך לדעת לשכלל אותו כך שבזמן אמת, ברגע שאדם לא יכול לעלות על המנוף שלו, שיהיה מישהו שיטפל בו, גברת סולימני, מידית במקום.

אילן גילאון: ולא מה שמתרחש היום, שמורידים אותו ומפטרים אותו.

אילן גילאון: הדבר השני, אתם חייבים להחזיק ידיים.

אילן גילאון: זה מאוד חשוב כרגע בעניין הזה של מה שעשיתם.

אילן גילאון: השביתה הזאת, התאגוד שלכם, זה מה שיאפשר לכולכם לקבל את הכוח המשמעותי שלכם כדי שתוכלו להיות באמת - - - איך מחמיר העניין?

אילן גילאון: במקום שצריכים למקסם רווחים ולצמצם הוצאות, זה מסתיים בטרגדיות של חיי אדם.

אילן גילאון: סוף פסוק.

אילן גילאון: נקודה.

אילן גילאון: אין הסבר אחר.

אילן גילאון: אנחנו אתכם במנוף, לא בטוח שנוכל לעלות לקבינה.

אילן גילאון: אנחנו מחזיקים את זה מלמטה גם בזה וגם בזה.

אילן גילאון: גם מול הממשלה וגם לעזור לכם בתאגוד שלכם.

אילן גילאון: אני לא מבין מה זאת אומרת ששנה שלמה יש דיונים עם ההסתדרות.

אילן גילאון: זה איגוד מקצועי, שההסתדרות צריכה להרים אותו, בראש ובראשונה.

אילן גילאון: אני ממש לא תופס על מה אתם דנים עם ההסתדרות בכלל.

אילן גילאון: לא הבנתי את זה.

אילן גילאון: אני מוכן להיכנס לעובי הקורה בעניין הזה ולגמור את הסיפור.

מאיר כהן: כמה כסף לשלם - - -

אילן גילאון: כן?

אילן גילאון: זה הנושא?

אלי אלאלוף: יש פה נציגים מההסתדרות ובואו ניתן להם אחר-כך לדבר.

אלי אלאלוף: אני רוצה לציין את כניסתה של חברת הכנסת תומא סלימאן, ידידתי.

אלי אלאלוף: ברשותכם, תנו לי עוד פעם לקפוץ קצת לאחרים ונחזור לחברי הכנסת.

אלי אלאלוף: זה בסדר?

אלי אלאלוף: רן כהן רצה להשלים משהו?

רן כהן: כן.

רן כהן: אני ממשרד העבודה.

רן כהן: ביקשתי לדבר כי אני רוצה לתת לכם איזושהי סקירה.

אלי אלאלוף: לא, אין לנו זמן.

רן כהן: העלו פה טענות שנוגעות לבטיחות.

רן כהן: זה המקום שלי והרגשתי צורך להגיב ולתאר לכם את הפעולות שנעשו בחודשיים האחרונים.

רן כהן: לא היסטוריה.

אלי אלאלוף: כמה זמן אתה בתפקיד?

רן כהן: חצי שנה.

רן כהן: אני במנהל שש שנים.

אלי אלאלוף: אז זאת מהפכה חדשה.

רן כהן: אנחנו מכירים את העגורנים כנושא כבר עידן ועידנים, אבל לפני כחצי שנה הכרנו גם את הארגון.

רן כהן: אני מודה ואומר שזה מקור מצוין למידע שניתן ומוזרם לנו און-ליין כל הזמן כי אנחנו מחפשים הפרות בטיחות ולא רוצים ללכת "על עיוור" אלא ללכת למקומות שבהם יש בשר.

מאיר כהן: אגף בטיחות שלם צריך להיות מוזן משטינקרים?

מאיר כהן: אין לכם מפקחים שלכם?

מאיר כהן: אתם מסכנים אותם כי אם הוא ידבר, יפטרו אותו.

מאיר כהן: אין לכם מפקחים שלכם שבאים למקום ובודקים?

רן כהן: אנחנו מוזנים גם מהם, לא רק מהם.

רן כהן: אנחנו מוזנים מהרבה מאוד ערוצים, לא רק מהם.

אוסאמה סעדי: כמה מפקחים יש?

רן כהן: יש לנו היום 18 מפקחי בנייה שרצים בכל הארץ.

אילן גילאון: בכמה אתרים?

<רועי וינשטיין: 13,500 אתרים פעילים.

אילן גילאון: כמה זה 13,500 חלקי 18?

אלי אלאלוף: ה-18 שלך הם ה-18 של הבטיחות - - - חברי הכנסת, ביוזמת

אלי אלאלוף: כם יש דיון אז תאפשרו את הדיון.

אלי אלאלוף: אני שואל, ה-18 מפקחים שלכם או של הגברת?

רן כהן: שלנו, מפקחי בטיחות.

אלי אלאלוף: אז זה בנוסף ל-18 של המערכת?

<קריאה: לא, הכול ביחד.

אלי אלאלוף: כמה פעמים מוכרים לנו את ה-18 האלה?

אלי אלאלוף: המספר יפה כי הוא קשור לקבלה.

רן כהן: זאת נקודה שאני רוצה לגעת בה.

רן כהן: מאחר וברור לנו שאנחנו צריכים לייצר מכפילי כוח, פנינו למנכ"ל השלטון המקומי.

רן כהן: ישבנו אצלו עם מהנדסי עיר לפני שלושה שבועות.

רן כהן: אמרנו להם: יש לכם סמכות בפקודת העיריות לדאוג – רשום שם שהעירייה תדאג לתקינות מנופים, העירייה תדאג לגידור פירי מעליות.

רן כהן: אמרנו להם: אל תעשו את העבודה שלנו, אבל את החלק של המנופים, את החלק שקשור לבטיחות הציבור, תיכנסו לזירה.

רן כהן: תיכנסו לשטח.

רן כהן: בעקבות הישיבה שלח השר אתמול מכתב נוסף, הפעם ליושב-ראש מרכז השלטון המקומי, לחיים ביבס.

רן כהן: קיבלנו טלפון מהשלטון המקומי ואמרו לנו להכין נוהל שיתוף פעולה כדי להתחיל לגלגל את זה.

רן כהן: יש לנו ישיבה בפרואר, החודש.

רן כהן: זאת ישיבה שנקבעה בעקבות הפגישה הראשונה שלנו עם מנכ"ל השלטון המקומי.

רן כהן: במקביל פנינו למנהל התכנון במשרד האוצר.

אוסאמה סעדי: מי יתקצב את זה?

אוסאמה סעדי: העיריות שפושטות רגל?

אלי אלאלוף: אוסמה, אתה יודע איפה זה ייתקע בסוף, אבל בוא, תן לו לסיים.

איל בן ראובן: תנו לרן להסביר.

איל בן ראובן: הוא עובד.

איל בן ראובן: אני אתו בקשר.

איל בן ראובן: הוא עובד.

אלי אלאלוף: תן לו להמשיך.

אלי אלאלוף: אני אגן עליו.

<רועי וינשטיין: חברי הכנסת היקרים, הבן-אדם הזה הוא הבן-אדם שאני עובד אתו על בסיס יום-יומי בניסיון לפתור את הבעיות.

<רועי וינשטיין: אני אשמח לשמוע את הצד שלו.

אלי אלאלוף: רועי, תן לי לנהל את הישיבה בינתיים, אוקיי?

אלי אלאלוף: בבקשה, אף אחד לא מפריע לו, כולל חברי הכנסת.

אלי אלאלוף: אני מתנצל על הדיקטטורה הנקודתית הזאת.

רן כהן: במקביל פנינו למנהל התכנון במשרד האוצר.

רן כהן: לקחנו רשימות של 120 מהנדסי עיר.

רן כהן: יש גם ועדות מרחביות אז זה כולל כ-250 יישובים.

רן כהן: הכנסנו למערכת שלנו ובאופן אוטומטי יוצא צו אוטומטי באתר בנייה או צו הפסקת עבודה.

רן כהן: מהנדס העיר מקבל את זה לתיבת הדואר שלו כדי שגם יהיה מודע למה שמתרחש אצלו בעיר ויידע להפעיל את הצוותים של הפיקוח העירוני.

רן כהן: זה גם משהו שעלה במסגרת הפגישה עם מנכ"ל השלטון המקומי.

רן כהן: אנחנו לא שומרים סודות בבטן כשמדובר בליקויי בנייה.

רן כהן: אנחנו גם מפרסמים – נתחיל בזה רק בערך בעוד חודש – את צווי הבטיחות שלנו באופן פומבי לציבור באתר אינטרנט.

רן כהן: לא רק צווי הפסקת עבודה.

רן כהן: כל ליקוי באתר בנייה יופיע באתר.

רן כהן: אנחנו נותנים לקבלנים זמן של 45 יום ואז הצו עולה לאוויר.

רן כהן: חוץ מזה, לעניין של העגורנאים, השר מקדם בצורה חזקה – אנחנו עובדים על זה בתור גורמי המקצוע – את הנושא של עיצומים כספיים.

רן כהן: יש שם קנסות מאוד כבדים לעניין של הפעלת עגורן ללא בודק מוסמך או על-ידי מישהו שהוא עגורנאי עם רישיון מזויף.

רן כהן: במקביל אנחנו מבצעים חקירות פליליות.

רן כהן: רק בחודשיים האחרונים פתחנו תשע חקירות פליליות על הפרת צווים באתרי בנייה, מתוכן חקירה אחת היא של מנהל עבודה בחדרה.

רן כהן: יש לנו הקלטה אז קל לנו לעשות את החקירה הזאת, יחסית, כשהוא מכריח עגורנאי לעלות על עגורן למרות שהעגורנאי שהוא מרגיש שהעגורן לא במצב בטיחותי מבחינתו.

רן כהן: פרסמנו לקבלנים הוראה שאומרת שהם לא יכולים להתערב בסמכות של העגורנאי.

רן כהן: העגורנאי הוא הבוס של העגורן.

רן כהן: הוא זה שצריך לקבוע אם זה בטוח מבחינתו או לא בטוח מבחינתו.

רן כהן: אין להתערב בשיקול הדעת שלו.

רן כהן: זה לא עוזר וברור לנו שאנחנו מטפלים פה בנגע שהלך והשתרש במשך הרבה מאוד שנים, אבל אנחנו מנסים.

רן כהן: בנוסף, לפני שבוע וחצי, כשהעגורנאים הודיעו בתקשורת – ככה שמענו על זה – שהם יוצאים לשביתה, יצרנו קשר אתם.

רן כהן: קיבלנו רשימה של 180 אתרים שבהם לא יהיו עגורנאים היום.

רן כהן: נערכנו.

רן כהן: עכשיו יש לנו בשטח 15 צוותים משולבים של מפקחים וחוקרים שבעצם עוברים לפי הרשימות האלה, מורידים עגורנאים מאותם עגורנים שעובדים וכנראה שלא אמורים לעבוד.

רן כהן: אני לא מניח שלקבלנים יש 300 עגורנאים היום להחליף מעכשיו לעכשיו.

רן כהן: בודקים את הרישיונות שלהם ואם נמצא עגורנאי שאין לו רישיון ומנהל העבודה העלה אותו, לעגורנאי יהיה צו בטיחות.

מאיר כהן: עגורנאי שאין לו אזרחות ישראלית יכול לעבוד?

<אורי רובין: אדוני, אין לנו מפעילי עגורנים זרים בענף.

<רועי וינשטיין: אתה חי בסרט.

<רועי וינשטיין: חי בסרט.

<רועי וינשטיין: אחי, תרד לשטח ותבדוק מה קורה.

<רועי וינשטיין: הדיון הזה הוא לא על הניירות שלך.

<רועי וינשטיין: הדיון הזה הוא על הדברים המציאותיים בשטח.

<רועי וינשטיין: אדוני, ירושלים עם למעלה מ-153 מזויפים.

<רועי וינשטיין: אני מבקש לא לשמוע את הדברים שלך, בסדר?

אלי אלאלוף: רועי, רועי.

<אורי רובין: מי שעולה עם רישיון מזויף, שיילך לבית סוהר.

רן כהן: אנחנו לא נותנים אישור לעגורנאים זרים, אלא אם הם עוברים קורס.

רן כהן: מבחינתי שילמד עברית וייכנס לקורס מלא.

רן כהן: יש סייג אחד – כרגע מועסקים 12 עגורנאים גברים בנמל הדרום.

רן כהן: יש שם עבודה בים.

רן כהן: הרשינו להם אחרי שנה של דיונים לאותם 12 עגורנאים לעבוד בנמל הדרום.

<אורי רובין: זה תחת חברה זרה.

<אורי רובין: נכון.

איל בן ראובן: אני חייב לעזוב אז אני מתנצל.

איל בן ראובן: אנחנו נמשיך להיות אתך ואני רק רוצה לציין לחברי הכנסת, אתם שומעים את רן, רן עובד.

איל בן ראובן: אני אומר לכם שאת כל העבודה שאני רואה ואנחנו עושים בזמן האחרון, אנחנו עושים עם רן.

איל בן ראובן: יישר כוח, חביבי.

אלי אלאלוף: קיצצתי את הישיבה הבאה על חשבון הדיון הזה, שהוא חשוב.

אלי אלאלוף: אבל תקחו בחשבון שאי אפשר להמשיך עוד הרבה.

רן כהן: הנושא של רישיונות העגורנאים, מבחינתנו הוא נושא קריטי.

רן כהן: הוא לא נמצא אצלנו אלא במשרד התחבורה.

רן כהן: השר שלנו דיבר עם שר התחבורה.

רן כהן: מבקשים ממשרד התחבורה שיקדם את הרישיונות האלה, ייתן להם רישיונות מגנטיים כמו רישיון נהיגה.

רן כהן: ביררנו עם המז"פ ורישיונות כאלה לא מזויפים.

רן כהן: אין עדויות שמזייפים רישיונות ברמה של רישיונות נהיגה.

רן כהן: יש היום רק ספק אחד בארץ שעושה את הרישיונות האלה.

רן כהן: ברגע שיהיו להם רישיונות כאלה, גם למפקחים שלי יהיה קל.

רן כהן: הם לא יצטרכו להתחיל לשמוע סיפורים באתר.

רן כהן: אין לך רישיון פלסטיק?

רן כהן: אוטומטית העגורן מפסיק לעבוד ומנהל העבודה צריך לתת את התשובות לעניין הזה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: רן, אני מודה לך על הדיווח שנותן תקווה שאפשר להתקדם.

אילן גילאון: הוא אחד הדוברים הרציניים בתחום הזה.

אלי אלאלוף: באמת אני מצטרף לדברים.

אלי אלאלוף: מירב בן ארי, בבקשה.

אלי אלאלוף: אחריה אוסמה סעדי.

מירב בן ארי: באתי בעיקר כדי לשמוע אותם.

מירב בן ארי: גם שמעתי היום בחדשות וגם בשבוע שעבר קצת קראתי.

מירב בן ארי: אני חייבת להגיד משהו גם לך, רן.

מירב בן ארי: הדבר היחיד שמטריד כאן הוא כאילו המנופאים הגיעו בפעם הראשונה לארץ-ישראל.

מירב בן ארי: זה מה שמטריד.

מירב בן ארי: אתה אומר פה הרבה דברים חשובים כמו חיים ביבס והשלטון המקומי, כמו מנהל תכנון – ממש רשמתי את הדברים שאמרת והכול בחצי השנה האחרונה.

מירב בן ארי: תאמין לי, הקשבתי לכל מילה ואפילו רשמתי כי באמת דיברת לעניין.

מירב בן ארי: אני חברה בוועדה כמעט שנתיים.

מירב בן ארי: כשבאים לפה נציגי ממשלה שמברברים את עצמם לדעת, כל חברי הכנסת באמת לא עושים להם חיים קלים.

מירב בן ארי: כמו שראית, כולנו הקשבנו אבל זה מאוד מאוד מטריד.

מירב בן ארי: גם את, יפה, את יותר ותיקה בסיפור.

מירב בן ארי: איפה הייתם עד עכשיו?

מירב בן ארי: מה היה?

אלי אלאלוף: האחרון שנכנס תמיד חוטף.

מירב בן ארי: כאילו בפעם הראשונה יש עגורן במדינה, בפעם הראשונה יש מנופאי.

מירב בן ארי: אני לא מצליחה להבין את זה.

מירב בן ארי: יפה שאתם עושים תהליך חדש אבל זה מטריד.

מירב בן ארי: אני גם מכירה את אלי ואנחנו ביחד עושים הרבה דברים.

מירב בן ארי: אני בטוחה שתעשה follow-up להמשך כדי להבין אם אנחנו מתקדמים עם הנושא.

אלי אלאלוף: בבקשה, אוסמה.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בוקר טוב לכולם, סבאח אל חיר למנופאים.

אוסאמה סעדי: אני מכיר חלק מהם באופן אישי, אלה שיושבים בשורות האחוריות.

אלי אלאלוף: אלה השורות החשובות.

אוסאמה סעדי: בטח.

אוסאמה סעדי: קיבלתי עכשיו הודעה ואני מניח שגם חברי קיבלו אותה.

אוסאמה סעדי: התקבלה הודעה על קיר שנפל על פועל באזור התעשייה בנצרת עילית.

אוסאמה סעדי: צוותים של לוחמי האש מתחנה אזורית נצרת פועלים לחילוץ לכוד אחד במקום.

אוסאמה סעדי: קיבלנו עכשיו את ההודעה הזאת.

אוסאמה סעדי: אני גם זוכר שבימים הסוערים לפני כמה חודשים גם מצאו את מותם כמה פועלים מהיישוב שלי, עראבה.

אוסאמה סעדי: זה נושא חשוב לכולנו.

אוסאמה סעדי: הזעקה והצעקה שלכם, של המנופאים, הגיעה לכולנו.

אוסאמה סעדי: היום אנחנו גם נשתתף בהפגנה שאתם מקיימים מחוץ לכנסת.

אוסאמה סעדי: אני מזמין בשמכם את כל חברי הכנסת לבוא ולעמוד לצדכם בשעות הקשות האלה.

אוסאמה סעדי: טוב שאתם מעלים את הנושא הזה כי לפי מה ששמענו לפני שנה, הכול היה בסדר.

מירב בן ארי: לא היו מנופים ועגורנים.

אוסאמה סעדי: לא היו אנשים כמו רועי שייקחו את העניין הזה, יילחמו וישמיעו את הזעקה שלהם.

אוסאמה סעדי: אנחנו אתכם ואנחנו נמשיך לעמוד לצדכם על מנת שתקבלו את הזכויות המגיעות לכם.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: נציג ההסתדרות, בבקשה.

<יצחק מויאל: אני יושב-ראש הסתדרות עובדי הבניין.

<יצחק מויאל: לא שמעתי את הדברים של חבר הכנסת מאיר כהן, אבל אמרו לי שתקפת את ההסתדרות.

מאיר כהן: עוד לא תקפתי אבל אם צריך, אני אעשה את זה בשמחה.

<יצחק מויאל: אני מזמין את שניכם להיות שותפים במשא ומתן שההסתדרות מנסה לעשות כדי להגיע להסכמה.

<יצחק מויאל: קודם כל, העובדות.

<יצחק מויאל: יש 13,500 אתרי בנייה ויש 8,500 מנהלי עבודה.

<יצחק מויאל: זה אומר שהממשלה יודעת שיש אתרי בנייה - - -

אלי אלאלוף: יש לי בקשה.

אלי אלאלוף: אם זה כדי לתת לנו נאום ששמענו שלוש פעמים – אני מסתכל לך בעיניים עם ידידות אישית אליך.

אלי אלאלוף: אני מבקש, מה אתה עושה עכשיו?

אלי אלאלוף: כולנו יודעים 13,000, 8,000 וכל זה.

אלי אלאלוף: מה אתה עושה מחר ותוך כמה זמן אתה יכול לעשות הסכם עם המנופאים?

אילן גילאון: הממשלה, ידוע שהיא גרועה, אבל ההסתדרות טובה.

אלי אלאלוף: גם את זה אני מוכן להגיד אם זה יקדם את המנופאים.

<יצחק מויאל: ההסתדרות פעלה בכל מה שקשור בפנייה למשרד הכלכלה ולמשרד העבודה לעשות את האכיפה בנושא הסכם העבודה הקיבוצי הענפי.

אלי אלאלוף: כמה זמן זה ייקח, לדעתך?

<יצחק מויאל: יש כבר הסכם.

אלי אלאלוף: מתי ייחתם הסכם?

<יצחק מויאל: משרד העבודה, הוא הממונה על האכיפה על חוקי העבודה ועל תנאי העבודה.

אלי אלאלוף: מתי ההסכם הזה ייכנס לתוקפו?

אלי אלאלוף: תן לי תשובה.

<יצחק מויאל: קשה לי מאוד, אולי תעזרו לי.

אלי אלאלוף: אני מתנדב לעזור לך ולמנופאים.

<יצחק מויאל: התחלנו את המשא ומתן ונציגי המנופאים ביקשו ממני, מיושב-ראש הסתדרות עובדי הבניין, לתת להם משכורת של 25,000 שקל בחודש.

<יצחק מויאל: בוא תגיד לי איך אני עושה את זה.

<יצחק מויאל: ככה התחיל המשא ומתן.

<רועי וינשטיין: סוף סוף מגיעים לדברים האמיתיים.

<יצחק מויאל: אני שם על השולחן שניהלנו משא ומתן.

<יצחק מויאל: קיבלתי את ההצעה של החבר'ה שיושבים פה והודעתי להם שאת המשכורת הזה אני לא יכול להביא.

<יצחק מויאל: התחלנו לנהל משא ומתן ואנחנו בשלבי משא ומתן מאוד מתקדמים להגיע להסכם למרות שיש הסכם קיבוצי-ענפי שכבר חל עליהם.

<יצחק מויאל: ההסכם הזה הולך לחול על כל המנופאים בארץ, כולל כל מי שעובד בחברות כוח-אדם.

אלי אלאלוף: מתי?

מירב בן ארי: תגיד כמה זמן?

<יצחק מויאל: על השאלה שלך אני עונה עכשיו שרק בחודשיים האחרונים החבר'ה המנופאים הבינו, ירדו מהעץ של להביא להם 25,000 שקל משכורת כמו סיני שעובד שלושים ומשהו שעות.

<רועי וינשטיין: אנחנו עדיין לא ירדנו מהעץ, איציק מויאל.

<רועי וינשטיין: אנחנו חושבים שזה מגיע לנו.

<יצחק מויאל: יכול להיות, אבל רק תסביר לי מי ישלם.

<רועי וינשטיין: לא אומרים תודה על מה שמגיע.

<יצחק מויאל: אני לא אמרתי שלא, אבל זאת הסיבה שיש הסכם קיבוצי.

<יצחק מויאל: אתם דורשים תנאים שאני כיושב-ראש ההסתדרות לא יכול להביא אותם.

<יצחק מויאל: אולי חברי הכנסת יעזרו לי.

<רועי וינשטיין: אולי אנחנו לא צריכים את ההסתדרות.

<רועי וינשטיין: אולי אנחנו צריכים את המנופאים, אחד עם השני, שנשב בינינו ונחשוב.

אילן גילאון: תסתכל מה קורה.

<יצחק מויאל: חבר הכנסת גילאון, תצטרף אליי.

אילן גילאון: אני מצטרף אליך.

אילן גילאון: אני מדבר על לאגד.

אילן גילאון: אני בעדך.

אילן גילאון: אני אמרתי משהו סתם פעם?

<יצחק מויאל: בוא תצטרף אליי, תשכנע אותם לרדת מהמנוף.

<יצחק מויאל: אני כיושב-ראש ההסתדרות לא מסוגל להביא להם 25,000 שקל בחודש, וזה מה שהם רוצים.

<יצחק מויאל: וזאת הסיבה שאין הסכם קיבוצי, לא משהו אחר.

<יצחק מויאל: תהיה להם פנסיה מהיום הראשון, יהיה להם ותק בענף, תהיה להם קרן השתלמות.

<יצחק מויאל: יהיו להם כל התנאים שאין להם היום.

<יצחק מויאל: הם עדיין על המנוף וזאת הסיבה שאין הסכם קיבוצי.

<יצחק מויאל: שיגידו לי שזה לא נכון.

<יצחק מויאל: יש טלוויזיה ואתם נמצאים פה.

<יצחק מויאל: שיגידו שזה לא נכון.

<יצחק מויאל: אני יכול מחר בבוקר לעשות לכם הסכם קיבוצי - - -

אלי אלאלוף: יצחק, תודה רבה.

<יצחק מויאל: יושב-ראש ההסתדרות הכריז סכסוך עבודה.

<יצחק מויאל: במידה ולא נסדיר את נושא הבטיחות - - -

אלי אלאלוף: יצחק, אני מבקש להפסיק.

אלי אלאלוף: חבר הכנסת חאג' יחיא, בבקשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, חברי, כידוע אני עוסק בזה כבר שנה וחצי, שאנחנו נמצאים פה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני רוצה שגם המעסיקים יידעו – אנחנו רוצים שתהיה בנייה ואנחנו רוצים שהענף הזה ישגשג, אבל אנחנו רוצים בטיחות באותה עבודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אין לנו בעיה שיבנו ויבנו כמה שיותר, אבל שתהיה בטיחות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לאחרונה, בנוסף לתאונת העבודה של נפילה מגובה, אנחנו רואים שיש נפילה של חפצים מגובה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש אנשים שנהרגו מנפילת חפצים מגובה, ולא רק מנפילה מגובה של אנשים שעבדו על פיגום או באיזו מרפסת ונפלו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זאת גם נפילת חפצים כבדים שרומסים אנשים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זאת נקודה שאנחנו גם צריכים להעלות פה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כשאנחנו מדברים על בטיחות חשובה לנו גם הבטיחות של המנופאי והבטיחות של אנשים מסביב לבניין ובתוך הבניין, שיכולים להיות נפגעים גם מעבודת המנופאי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה זה אומר?

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה אומר שגם מי שקושר למנופאי, שמחבר את הדברים, צריך להיות אדם שיודע מה הוא עושה ולמה הוא עושה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המנופאי מלמעלה לא יכול לראות איך קשרו לו או לא קשרו לו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שנית, העניין של מזג האוויר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: חשוב מאוד שיהיה מד עוצמת אוויר למעלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא רוצה שמי שנמצא למטה יגיד: מזג האוויר בסדר, אתה יכול לעבוד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הכרנו את האישה שלא הסכימה ופיטרו אותה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי שמסרב לעבוד, ובצדק, צריך שתהיה לו הגנה מפיטורים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני בצד של המנופאים, אבל אני לא רוצה שמנופאי, מתי שבא לו הוא עולה ומתי שלא בא לו, לא עולה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני רוצה את המד הזה של עוצמת האוויר, כוח האוויר למעלה ולפי זה יהיו אצלכם תקנות להגביל לפי כוח רוח מסוים שמעבר לו לא עובדים על המנוף.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש עוד נקודה שמאוד נראית לי שצריך לעסוק בה – העניין של העסקה ישירה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו לא צריכים דרך כוח-אדם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היום אתה בא, מחר אתה לא נמצא שם ומחליפים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש תדירות של החלפה כי זה כוח-אדם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מעבירים מפה לשם ואנחנו גם לא רוצים את זה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: למרות שרובכם נמצא באותו אתר רוב הזמן, אבל ההעסקה של חברת כוח-אדם במשך עשרה חודשים, תשעה חודשים או שמונה חודשים, מעבירים, מפטרים ואין זכויות ואין קביעות, גם את זה אנחנו רוצים לגמור פעם ולתמיד.

אלי אלאלוף: אני מתנצל.

אלי אלאלוף: חברים, אנחנו, חברי הכנסת, באים באמצע הדיון וחוזרים על דברים שכבר נאמרו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עוד משפט אחרון.

אלי אלאלוף: אם זה כללי, בבקשה עם המלצות טכניות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הנקודה האחרונה היא עוד דוגמה שמחייבת שאנחנו נפריד בין התפקיד של מנהל עבודה לממונה הבטיחות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: החוק שלנו הוא מחויב המציאות.

אלי אלאלוף: יש הצעת חוק, אם אני לא טועה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לנו הצעת חוק כזאת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ממונה הבטיחות הוא זה שיכול לבדוק אם הבסיס של המנוף סדוק או לא סדוק, את ההתקנה שלו ואת התקינות שלו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה יהיה באחריותו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: רועי, אל תתחמם, אתה תסכם את הדיון, אז בינתיים תרשום לך את הדברים.

אלי אלאלוף: עאידה, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: קודם כל, אני מתנצלת שהגעתי באמצע הדיון ואני מקווה שאני לא חוזרת על דברים של אחרים.

אלי אלאלוף: לא, אני לא אומר, רק תתחשבו בזה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהיה חשוב מאוד שכולנו נהיה פה.

אילן גילאון: אין פה הרבה חברות כנסת, משום מה.

אלי אלאלוף: יש שתיים, שתי איכותיות.

מירב בן ארי: שתיים זה הרבה.

אלי אלאלוף: שתיים זה איכות.

אוסאמה סעדי: כמה מנופאיות יש?

עאידה תומא סלימאן: חייבים לזכור שמי שהציפה את הבעיה בשטח לפני כחצי שנה, הייתה המנופאית שסירבה לעלות על המנוף בגלל מזג האוויר.

עאידה תומא סלימאן: זה היה מאבק.

עאידה תומא סלימאן: אני רואה אותה פה.

עאידה תומא סלימאן: כל הכבוד.

עאידה תומא סלימאן: לפעמים אנחנו לא הרבה אבל עושות את התפקיד שלנו כמו שצריך.

עאידה תומא סלימאן: אני לא רוצה להיכנס לדקויות ולדברים טכניים, אבל ההבנה שלי היא שכל עוד עובדים מועסקים על-ידי כוח-אדם ובתנאים שגוזלים את מחייתם ושמים אותם במקום כזה שהם לא יכולים לפתוח את הפה ולהתנגד כי הם יאבדו את מקום העבודה ויוציאו אותם, וחברת כוח-אדם תתעלל בהם, אי אפשר לדרוש מהם שגם יהיו אחראים על הבטיחות שלהם כאשר זה בניגוד אינטרסים כאלה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאגף האכיפה אמור לעשות.

עאידה תומא סלימאן: נתתם שבחים, אבל מצד שני אנחנו יודעים שבשלוש השנים האחרונות היו 19 קנסות שניתנו בענף.

עאידה תומא סלימאן: איך אפשר?

עאידה תומא סלימאן: אם המנופאי יהיה גם אחראי על זה שיגיד: אני מקבל את התנאים הבטיחותיים שלי ואם לא, אני לא יכול לעבוד, כאשר הוא יודע שהעבודה שלו והפרנסה שלו בסכנה.

עאידה תומא סלימאן: אם לא פותרים את הפלונטר הזה – אם ההסתדרות רוצה באמת לאגד, היא תוכל לעשות והיא יכולה להפעיל לחץ.

עאידה תומא סלימאן: וראינו שמפעילים לחץ כפי שצריך.

עאידה תומא סלימאן: ההסתדרות אמורה להיות עם הכוח שבאמת היא תוכל לגייס את הכוח הזה למען העובדים, במיוחד בענף כזה, שביר ושהם נמצאים בסכנה כזו.

עאידה תומא סלימאן: יכול להיות שהם רואים שהמשכורת שלהם צריכה להיות 25,000.

עאידה תומא סלימאן: יכול להיות שלא, אתם לא רואים את זה, אבל ברור שאי אפשר לדבר על פערים כל-כך גדולים.

עאידה תומא סלימאן: להגיד שיש תוספת של 500 שקל?

עאידה תומא סלימאן: אני לא חושבת שזה הפתרון כאשר יודעים שהמנופאים עובדים לפעמים 300 שעות בחודש.

עאידה תומא סלימאן: זאת עבדות לכל דבר.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאי אפשר להתייחס רק לבטיחות בלי שהאגף יעשה את העבודה שלו כמו שצריך.

עאידה תומא סלימאן: אבל בלי לאגד את המנופאים ולתת להם גב ואפשרות באמת שהם יהיו בשליטה כזו או אחרת על תנאי ההעסקה שלהם, אנחנו לא נפתור את זה.

עאידה תומא סלימאן: ימשיכו לנצל אותם וימשיכו לסכן את חייהם.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: נציג הקבלנים, אליאב בבקשה.

<אליאב בן שמעון: אורי ידבר היום.

אלי אלאלוף: בבקשה, אורי.

<אורי רובין: אני יושב-ראש ועדת העבודה של התאחדות בוני הארץ.

<אורי רובין: קודם כל, תודה על הדיון הזה.

<אורי רובין: אני מבטיח להיות פחות פופולרי אבל יותר הוגן ולעשות סדר בחלק מהדברים.

<אורי רובין: הדבר הראשון והלא פופולרי שאני אגיד הוא שבלב כבד ולא ברצון רב נענינו לדרישת ההסתדרות בלחץ של יצחק מויאל להכיר במנופאים כתת-ענף.

<אורי רובין: אנחנו מנהלים יחסי עבודה קיבוציים עם ההסתדרות כבר כ-50 שנה, עם ענף הבניין כולו שמונה 186,000 עובדים, 48,000 פלסטינים ו-9,000 זרים.

<אורי רובין: לא הייתי רוצה לראות במשא ומתן קיבוצי 50 בעלי מקצוע שונים.

<אורי רובין: אני מבין ואני מכיר את הייחודיות של מקצוע המנופאות, אבל אני לא רואה טפסן שקשור לרתמה בקומה 48 באמצע יציקה בחורף מסתכן פחות מאשר מנופאי, עם כל הכבוד למנופאים ויש כבוד.

<אורי רובין: אני לא אומר את זה בציניות.

<אורי רובין: הדיון הזה, אני באמת מכיר ומוקיר את רועי על היכולת הרטורית המדהימה שלו ועל הארגון הזה.

<אורי רובין: לא כל אחד היה מסוגל לעשות את זה בכל-כך מעט זמן.

אלי אלאלוף: אנחנו עובדים אצלו ולא מתביישים.

אלי אלאלוף: אני לא מתבייש.

<אורי רובין: גם אני עובד אצלו בחודשים האחרונים.

<אורי רובין: זה בסדר.

<אורי רובין: התחלנו לעשות משא ומתן עם ההסתדרות בלחץ שלה, לא מתוך רצון טוב אבל מתוך כבוד למערכת היחסים הקיבוצית ששוררת בינינו.

<אורי רובין: אני לא רואה את מערכת יחסי העבודה כיציבה אם כל פלג או כל חלק בתחום העבודה ירצה את רצונותיו וינהל משא ומתן לבד.

<אורי רובין: אז אנחנו נמצא את עצמנו מנהלים משא ומתן עם חמישים תתי-ענפים.

<אורי רובין: לא נספיק ולא נוכל.

אלי אלאלוף: כמה תתי-ועדים יש בנמל אשדוד?

<אורי רובין: כן.

אלי אלאלוף: למה שם היה מותר?

אילן גילאון: מול כמה ספקים אתה עובד?

אילן גילאון: ברור לגמרי שכאשר זה כך, יהיה להם יותר כוח.

<אורי רובין: רבותי, אמרתי שאני אהיה פחות פופולרי.

אילן גילאון: זה לא עניין של פופולרי.

אילן גילאון: תהיה הוגן לא פופולרי.

אלי אלאלוף: הענף בחמישים שנה לדעתי התפתח, לא?

<אורי רובין: עובדה שאנחנו עושים את זה.

מאיר כהן: אתה יודע, אם במפעלי ים-המלח מישהו יגיד את מה שאתה אומר, ההסתדרות לא תעז לדבר בשפה הזאת.

מאיר כהן: אבל כנראה שעם המנופאים ההסתדרות יכולה לדבר כך.

<אורי רובין: במפעלי ים-המלח 10,000 עובדים ולנו 200,000 עובדים.

<אורי רובין: הבדל קטן.

מאיר כהן: מה זה משנה?

מאיר כהן: במפעלי ים-המלח אף אחד לא יעז להגיד את זה.

מאיר כהן: יש להם תת של תת של תת וכל אחד מתייחסים אליו בכבוד.

מאיר כהן: הרי טפסן, אם הוא לא עם רתמה, חס ושלום – אני מאחל לכולם בריאות – אז הוא נופל.

מאיר כהן: אבל מנופאי שאין לו אישור מפיל על 100 עובדים יציקה שהורגת את כולם.

<אורי רובין: אני אוסיף ואומר, וזה בצד הכן פופולרי, שאני מסכים עם מרבית הדברים שנאמרו כאן.

אלי אלאלוף: יש לי שאלה תמימה של ילד, למה אתם לא מעסיקים באופן ישיר מקצועות עם הסכם הסתדרותי מתאים?

אלי אלאלוף: למה?

<אורי רובין: אני מבטיח לך כמה נקודות שכדאי יהיה לכם לעסוק בהן ואנחנו, המעסיקים, זועקים פה לעזרת הכנסת והממשלה.

אלי אלאלוף: אני מזמין אותך לבוא בשבוע הבא.

אלי אלאלוף: יהיה מה שיהיה, נקיים דיון.

אלי אלאלוף: יש צוות של שלושה חברי כנסת שלקחו על עצמם את ענף הבנייה.

<אורי רובין: הייתם אצלנו באתר.

אלי אלאלוף: ודאי, ונהנינו.

אלי אלאלוף: ראית מה קרה אחר-כך.

אלי אלאלוף: זאת אותה חברה שאנחנו לא יודעים מה קרה לה ולא שאנחנו שמחים לאידה.

אלי אלאלוף: אני אומר לך שבשבוע הבא נקיים דיון אתך ולכן תשאיר את הדברים הכלליים לשבוע הבא.

<אורי רובין: אני אגיד מה אנחנו עושים ומה בכוחנו.

מאיר כהן: למנופאים, בבקשה.

<אורי רובין: הדיון קצת מבלבל ואני אנסה לעשות סדר.

<אורי רובין: מצד אחד, הדיון על מנופאים שרוצים תנאי שכר וגהות שונים מיתר הענף.

<אורי רובין: אמרתי שבלב כבד אני מסכים ובדיונים עם ההסתדרות הגענו כבר לתנאי שכר שהם קרוב ל-20% מדורג – בין 10% ל-20% יותר מאשר חבריהם בענף הבניין, שכפופים לאותו הסכם קיבוצי.

<אורי רובין: ברשימת המקצועות של ענף הבניין, סעיף 46-45 של ספר הסיווג האחיד, מנופאי הוא עובד בניין.

<אורי רובין: הוא יקר לי, אבל הוא לא יקר לי יותר מטפסן והוא לא יקר לי יותר מטייח או מכל אחד אחר.

אילן גילאון: מה אתה אומר בזה?

אילן גילאון: שהוא לא מסתכן יותר?

אילן גילאון: אנחנו מדברים כרגע על נושא המנופאים.

<אורי רובין: אז אני נותן לך תשובה לזה.

<אורי רובין: אנחנו הכרנו בזה ואנחנו רוצים לתת יותר, אבל במקביל אנחנו עושים הסכם קיבוצי בתחום הבטיחות, שהיה תקוע זמן רב.

אילן גילאון: נורמטיבית מותר לקבלן לקחת אדם או שליחו, לשים אותו במקום שבו הוא מסתכן למעלה במנוף, ולהגיד לו: או שתעבוד או שתיקח את החפצים שלך?

אילן גילאון: זה מתאים לך?

<אורי רובין: לא, זה ממש לא מתאים לי.

אילן גילאון: אז מה אתה מספר לי על טפסנים ודברים אחרים?

אילן גילאון: מה זה קשור?

אלי אלאלוף: אילן, אילן, ברשותך.

<אורי רובין: אז אני אספר לך רק מה שאתה רוצה לשמוע.

<אורי רובין: אני שמח לבשר שבשבוע שעבר הייתה פריצת דרך במשא ומתן ישירות עם אבי ניסנקורן אישית, שהבטיח כמה דברים שרצינו לעשות.

<אורי רובין: אני מאמין גם במה שעושה השר ואני מקבל בהכנעה את הקנסות ואת האכיפה הממשלתית הדלה.

<אורי רובין: אני מאמין, והייתי בהרבה מאוד פורומים של בטיחות, הן כחבר מועצת הביטוח הלאומי, קרן מנוף, המוסד לבטיחות ועוד.

<אורי רובין: אני מכיר את נושא הבטיחות עשרות שנים.

<אורי רובין: בטיחות זה לא רק קנס של שלושים אלף שקל או של חמישים אלף שקל.

<אורי רובין: זה תודעה, זה חינוך, זה תרבות.

<אורי רובין: אנחנו בהתאחדות הקבלנים הראשונים שהקמנו לעצמו ניידת בטיחות.

<אורי רובין: הנשיא שלנו דורש בכל שלט שלנו: הבטיחות מעל הכול ולפני הכול.

<אורי רובין: נכון, אין לנו הצלחות גדולות.

<אורי רובין: אני מודה.

<אורי רובין: שנה נוראית וקשה.

<אורי רובין: כל-כך הרבה הרוגים לא היו לנו מעולם.

<רועי וינשטיין: לא דיווחתם.

<אורי רובין: לכן צריך לצאת עם הרבה כסף למסע של תודעה ציבורית ויחצנות.

<אורי רובין: אנחנו הקבלנים ראשונים לתת כסף לדבר הזה.

<אורי רובין: אבי ניסנקורן אמר: מצ'ינג, על כל שקל שלכם, שקל שלי.

<אורי רובין: אני פונה אליכם שתדאגו לנו להכפיל את זה ואז נעשה יותר טוב.

אלי אלאלוף: חברי הכנסת, גם שהם בעלי השפעה, הם לא גוף הביצוע.

<אורי רובין: עוד עצה אחת, אדוני היושב-ראש, שתהיה לך טובה.

<אורי רובין: חברות כוח-אדם היא הרעה החולה שאני רואה אותה כאן.

<אורי רובין: אם אנחנו נגדיר את חברות כוח-האדם למנופאות כחברות לשירותי מנוף ולא חברה לכוח-אדם, הרגולציה תחול עליהן ואנחנו כקבלנים נוכל לשלוט בזה.

אלי אלאלוף: רשמנו את זה בעקבות ההודעה של גב' סולימני.

אלי אלאלוף: אדוני, בבקשה, בקצרה.

<אלון דג'ונס: אני בתחום המנופאות כבר עשר שנים.

<אלון דג'ונס: הסתובבתי בין האתרים אין ספור פעמים.

<אלון דג'ונס: אין בטיחות בענף הבנייה.

<אלון דג'ונס: הבטיחות היחידה שקיימת היא אנחנו.

<אלון דג'ונס: אני רוצה לעבוד לפי חוקי הבטיחות של מדינת ישראל ולא נותנים לי.

<אלון דג'ונס: אנשים לא רוצים ללכת עם קסדות, אנשים לא רוצים לשים רתמות, אנשים לא רוצים לקשור כמו שצריך.

אלי אלאלוף: שלשום נפלתי ברחוב.

אלי אלאלוף: למה?

אלי אלאלוף: כי מסביב לבית שלי כולם בונים והלכלוך הוא גדול.

אלי אלאלוף: תאמין לי, אני יודע על מה אתה מדבר.

<דן ורשבסקי: אני נציג ועד הפעולה של המנופאים.

<דן ורשבסקי: אני מנהל את המשא ומתן עם עוד מספר חברים.

<דן ורשבסקי: אני פונה לרן כהן, ידידי, שעוזר לנו המון.

<דן ורשבסקי: אמרת שיש 12 מנופאים זרים שקיבלו אישור.

<דן ורשבסקי: אנחנו במקום הנכון לשנות את זה ויש פה הרבה מנופאים שמוכנים לקבל את ההסמכה ולעבוד במדינה שלנו על המנופים המיוחדים האלה, רק שייתנו לנו את ההסמכה הזאת.

<דן ורשבסקי: עוד משהו קצר, כבודו, בבקשה.

<דן ורשבסקי: המשא ומתן מנוהל אתנו ועם מנהלי העבודה, האנשים היחידים באתר הבנייה שיש להם אחריות לבטיחות, לא רק אישית אלא גם אחריות כלפי אחרים.

<דן ורשבסקי: מנהלי העבודה רשומים בהסכם הקיבוצי ואנחנו לא.

<דן ורשבסקי: ביום חמישי שעבר בא מנהל עבודה וחתך למנוף את הרגל.

<דן ורשבסקי: 5 סנטימטר.

<דן ורשבסקי: הוא חתך רגל למרות שאסור לו בכלל לגעת במנוף.

<דן ורשבסקי: היה פעם קבלן שאמר לי: אותי לא מעניינת בטיחות.

<דן ורשבסקי: אני לוקח קבלני משנה שבונים בשבילי.

<דן ורשבסקי: האחריות עליהם.

<דן ורשבסקי: אנחנו יושבים במקום הנכון כדי שאתם תשנו את זה.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: כן, בבקשה.

<אסף אדיב: אני מהקואליציה למאבק בתאונות בניין.

<אסף אדיב: הנושא הזה עולה כחלק מהנושא של תאונות הבניין.

<אסף אדיב: 48 הרוגים בשנת 2016 ולפי הערכתנו זה לא יותר ממה שהיה בעבר.

<אסף אדיב: זה פשוט נחשף.

<אסף אדיב: בשנה וחצי האחרונות אנחנו מגרדים ומגרדים את האמת והבור הוא עמוק ועמוק ויותר עמוק.

<אסף אדיב: ההתקוממות של המנופאים היא אור אדום לכולנו.

<אסף אדיב: צריך להתחיל לטפל בענף הזה.

<אסף אדיב: לשנות את השם של חברות כוח-אדם לחברות מפעילי מנוף, חברים, זה להכשיר את הזנות.

<אסף אדיב: אני אומר לכם שאם יש 22 חברות כוח-אדם מתוך 40 חברות של מנופים שהן בחקירה, את ה-20 האחרות עדיין לא תפסו.

<אסף אדיב: זה פשוט עוול, מה שקורה.

<אסף אדיב: אנחנו נלחמים לשנות את כל ההיגיון של זה, להוציא מחוץ לחוק את החברות האלה.

אלי אלאלוף: אוקיי, תודה.

אלי אלאלוף: רועי, תסכם, בבקשה.

אלי אלאלוף: ראשית, תרשה לי להחמיא לך.

אלי אלאלוף: תן לי להחמיא לך לרגע.

אלי אלאלוף: אני באמת רוצה להגיד לך שאני גאה על כך שארגנו את הדיון הזה, אבל כולו בזכותך.

אלי אלאלוף: כולו בזכותך ובזכות המאבק שלך.

אלי אלאלוף: אני לא נכנס לשאלה מי עומד בראש הגוף הגדול ביותר.

אלי אלאלוף: זה מאבק וזה מוכיח שהדמוקרטיה היא באמצעות מאבקים חברתיים אמיתיים.

אלי אלאלוף: כל ענף הבנייה הוא ענף מוזנח שהכול מכול כל מתרחש בו, גם טוב אבל במיוחד הרבה רע לעובדים.

אלי אלאלוף: לא שמעתי על גוף אחר שמזניח כל-כך את המשרתים של הגוף הזה, דהיינו העובדים, בכל תחומי החיים.

אלי אלאלוף: אמרתי לכם, אני גר באזור ישן של באר-שבע ובונים מסביבו 300 וילות.

אלי אלאלוף: אני פצוע ברגל בזכות או בגלל אתר הבנייה של הווילות מסביבי.

אלי אלאלוף: ההזנחה מוחלטת ואני רואה את העובדים.

אלי אלאלוף: אני מתחנן אליהם מלמטה: חבר'ה, משהו על הראש.

אלי אלאלוף: אף אחד לא מתייחס.

אלי אלאלוף: לא ראיתי פקח.

אלי אלאלוף: חברים, אתם לא יודעים איזו רשלנות יש בתחום הזה וכולם אשמים.

אלי אלאלוף: הממשלה במיוחד, אתם, נציגי הקבלנים, ההסתדרות.

אלי אלאלוף: כולם אשמים.

אלי אלאלוף: אני כאזרח צריך להתקשר למשטרה ולהגיד: תבואו, תעצרו את מנהל העבודה הזה שלא ממלא את תפקידו.

אלי אלאלוף: כולנו אשמים.

אלי אלאלוף: כדאי שתדעו שאם לא נתעשת, המספרים הגלויים – זה מספר גלוי ויש מספרים לא גלויים –

אלי אלאלוף: המשפחות שסובלות מהפגיעה ובזבוז כספי ציבור ענק – לשרוף 4.5 מיליארד שקלים בשנה בתאונות עבודה או באי-הכנסה של 11 מיליארד שקלים למדינה מעבודה מבוקרת ונשלטת – כל זה אומר שכדאי שכולנו נתחיל להילחם למען העובדים בכל התחומים.

אלי אלאלוף: חברים, לאן שהלכנו, חוץ מהיכן שצחצחו את המקום לפני שהגענו, אני אומר לכם שאתרי הבנייה הם אחד המקומות שהכי מזמינים את האסונות האנושיים.

אלי אלאלוף: תבדקו את זה בעצמכם.

אלי אלאלוף: תבדקו כמה אפשר לשנות.

אלי אלאלוף: הבנייה כל-כך גבוהה, כל-כך מסוכנת, כל-כך מורכבת וכולם משתוללים.

אלי אלאלוף: האדריכלים רוצים שיגעונות ואז בונים ובונים ובונים.

אלי אלאלוף: הלוואי והיינו יכולים כולנו ללכת לישון בשקט.

אלי אלאלוף: רועי, תסכם בבקשה.

<רועי וינשטיין: אני אסכם את מה שנאמר פה בדיון.

<רועי וינשטיין: אמרת לי שלוש דקות, אני יכול גם בשתי דקות.

<רועי וינשטיין: אנחנו באים אליכם מתוך העיניים של המנופאים.

<רועי וינשטיין: אתם, הממשלה, ההסתדרות, המנהל לבטיחות תעסוקתית, ההסדרה והאכיפה, רשות ההגירה והאוכלוסין, המשטרה, השלטון המקומי – כל אלה הם כלים בתוך ארגז הכלים שלכם.

<רועי וינשטיין: שלא תהיה לכם טעות, אתם עובדים בשבילנו.

<רועי וינשטיין: אתם רוצים בנייה?

<רועי וינשטיין: המנופאי יעלה?

<רועי וינשטיין: הוא צריך ארגז כלים.

<רועי וינשטיין: אני צריך ביטחון תעסוקתי.

<רועי וינשטיין: מדברים פה הרבה על בטיחות, אבל זאת תופעה שיכולה לקרות בגלל שאדם לא בטוח בתעסוקה שלו.

<רועי וינשטיין: אם בן-אדם בטוח בתעסוקה שלו, אתה לא תראה מפתח בהיי-טק באינטל עושה איזה קיצור דרך.

<רועי וינשטיין: הוא יודע שהוא עובד לפי החוקים ואם הוא לא יעבוד לפי החוקים, הוא יפוטר.

<רועי וינשטיין: אני בא עכשיו בהצעה, וזאת הצעה שנייה כי בדיון הקודם הצעתי אותו דבר.

<רועי וינשטיין: אני לא מבקש את העזרה שלכם, אני מודיע לכם: תתחילו לעשות את העבודה שלכם.

<רועי וינשטיין: 240 מנופאים יורדים רק בגלל שהצלחנו להתאחד.

<רועי וינשטיין: אני מפחד מההשלכות של זה, כי זה אומר שעגורנאים ניידים, חברים שלנו, אחים שלנו, שבסדר-היום שלהם עובדים בדרך כלל בין 15 ל-18 שעות, יעבדו עכשיו יותר ב-300% כי אין עגורן צריח.

<רועי וינשטיין: זה אומר שהרישיונות המזויפים שהמשטרה מתעלמת מהם, רק יעלו.

<רועי וינשטיין: רק היום קיבלנו למעלה מ-26 פין-פוינטים וכשאנחנו שולחים את זה לרשות ההגירה והאוכלוסין, אין לנו תשובה.

<רועי וינשטיין: אנחנו שולחים את זה למשטרה וזה לא בתחומה.

אלי אלאלוף: מה זה פין-פוינט?

<רועי וינשטיין: מיקוד.

<רועי וינשטיין: אני אומר לך שבבית שמש יש שלושה מנופים, כאשר שניים מהם לא עובדים.

<רועי וינשטיין: הם עובדים אצל סלמן או עובדים אצל סנוקרוט או אצל אלון מור ואין עם מי לדבר כי כרגע אין אנשים בשטח.

<רועי וינשטיין: אני מפחד מההשלכות של מה שנעשה כי החיים שלנו נמצאים מתחת לזה.

<רועי וינשטיין: בניגוד לזה שאורי רובין כנראה רגיל להתנתק רגשית מכל דבר שקשור שם, האנשים שעובדים שם בלי הרתמה הם האחריות שלנו לפי חוק.

<רועי וינשטיין: מנופאי לא יפעיל עגורן במצב שהוא רואה בו סיכון של בטיחות.

<רועי וינשטיין: ואם אין מעקות, מישהו יכול ליפול וזה סיכון בטיחות.

<רועי וינשטיין: וקסדות זה עניין שלנו וכספים זה שלנו ורשויות המס זה שלנו ומשכורות זה שלנו והכול.

<רועי וינשטיין: כרגע אנחנו מציעים למדינת ישראל, להתאחדות הקבלנים ולהסתדרות אגף מודיעין.

<רועי וינשטיין: אנחנו העיניים.

<רועי וינשטיין: ולא, אנחנו לא נלך לעבוד אצל הירקן.

<רועי וינשטיין: אנחנו נלך עכשיו, בזמן הפרטי שלנו, מתוך אמונה בבניית הארץ כמצווה ונצוד מי שיהיה בלי קסדה ואת המנופים שלכם בלי רישיונות.

<רועי וינשטיין: אנחנו מתחננים לתסקירים שמגיעים לנו לפי חוק והם לא מגיעים כי המערכת מיושנת.

<רועי וינשטיין: השר חיים כץ דיבר על זה.

<רועי וינשטיין: אני אומר בצורה מאוד מאוד ברורה – אנחנו את העבודה שלנו עושים.

<רועי וינשטיין: כולנו חטאנו ופשענו, כמו שכבודו, יושב-ראש הוועדה אמר.

<רועי וינשטיין: כולנו אשמים.

<רועי וינשטיין: את האשמה שלנו שמנו בצד ומעכשיו אנחנו מציעים לכם אגף מודיעין חינם אין כסף.

<רועי וינשטיין: בסדר, מדינת ישראל, שלטון מקומי, מנהל הסדרה ואכיפה?

<רועי וינשטיין: חינם אין כסף.

<רועי וינשטיין: אנחנו פותחים את העיניים שלנו ולפי חוק הדיווח אנחנו מדווחים.

<רועי וינשטיין: ואנחנו לא ניתן לזה לעבור בשקט יותר כי החיים שלנו והחיים של המשפחות שלנו מתחת למנופים לא שווים, לא שווים את הטיפול שאתם נותנים.

<רועי וינשטיין: הם שווים הרבה יותר.

<רועי וינשטיין: הרבה יותר.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

<אליה בן שמעון: אנחנו מודים לרועי על העזרה ואתה מוזמן לכל אתר.

<אליה בן שמעון: אתה לא צריך לצוד כלום.

<אליה בן שמעון: תגיד לי, אני אדאג שלכל אתר תיכנס.

<אליה בן שמעון: הכול בסדר.

<אליה בן שמעון: כל אתר שאתה רוצה.

אלי אלאלוף: אני שמח על ההודעה החשובה הזאת.

אלי אלאלוף: מאיר, רצית להגיד משהו?

מאיר כהן: רק להגיד מילה אחת.

מאיר כהן: מדינה מתוקנת לא צריכה אותך, רועי.

מאיר כהן: מדינה מתוקנת לא צריכה אנשים שצדים.

מאיר כהן: מדינה מתוקנת זאת מדינה שבמקום 18 מפקחים היא דואגת מידית ל-100 מפקחים, נותנת להם רכב והם זמינים.

מאיר כהן: ונותנת להם סמכויות.

מאיר כהן: אתה צריך ללכת לעבוד ולפרנס את המשפחה שלך.

מאיר כהן: וככה כל ה-200 אנשים שנמצאים אתך.

מאיר כהן: רועי, אני אומר לך שאני מאוד מקווה שאתם תלמדו דבר אחד: בבסיס צה"ל, כשיש תאונת אימונים ונהרג מישהו, סוגרים ל-24 שעות, ל-48 שעות.

מאיר כהן: סוגרים עד שרואים מה קורה ומפיקים לקחים.

מאיר כהן: כשנהרגים עובדי בניין הם הופכים להיות באמת לאנשים שקופים.

מאיר כהן: אבל אם אתם תקבלו החלטה, ואני מאוד מקווה – אני הולך לדבר על זה עם השר – שיתייחסו לתאונות עבודה כמו לתאונות אימונים בצה"ל.

מאיר כהן: אם תתקבל החלטה במשרד העבודה שכאשר נהרג עובד בשטח בנייה, סוגרים את שטח הבנייה - - -

<אליה בן שמעון: אדוני, אנחנו קיבלנו על עצמנו 48 שעות אוטומטית ולא רק במקרה של הריגה אלא גם במקרה של תאונה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מאיר, כבר חוקקנו את החוק הזה.

מאיר כהן: ובכל זאת, מה שחסר לי בחוק הזה הוא שאין שום דוח שיוצא תוך 48 שעות.

מאיר כהן: אם ייצא דוח תוך 48 שעות וישימו את האנשים שיצטרכו לתת את הדין – לסגור ל-48 שעות זה לא העניין.

מאיר כהן: בצה"ל סוגרים ל-24 שעות ותוך 24 שעות יש יחידות שבודקות את העניין ושמות המלצות.

מאיר כהן: דבר שני, אני מאוד מקווה שהעיצומים יהיו משמעותיים מאוד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השאלה היא האם ייכנסו לבטיחות או ייכנסו רק לקופה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לגזור קופון על זה או לא.

מאיר כהן: אני מקווה שהעיצומים לא יהיו של 2,500 שקל כי כשנהרג מישהו צריכים לשלם הרבה יותר מ-2,500 שקל.

מאיר כהן: תודה.

אלי אלאלוף: אני מתנצל, אני יודע שיש הרבה מאוד דברים להוסיף על-ידי כל הגופים.

אלי אלאלוף: אני רוצה קודם כל להודות למנופאים על הבאת הנושא לפתחנו ולחברי הכנסת שהביאו את זה כהצעה דחופה לסדר-היום.

אלי אלאלוף: לצוות הוועדה ולצוות שלי שהכינו את הדיון כי באמת נעשתה עבודה.

אלי אלאלוף: אתם יודעים, הקמנו ביוזמתנו צוות של שלושה חברי כנסת – חאג' יחיא, איל בן ראובן ואנוכי.

אלי אלאלוף: לא יכולנו להקים ועדת משנה כי הם לא חברי ועדה אז עקפנו את הסיפור.

אלי אלאלוף: חוקקנו לפחות שני חוקים, אחד מהם הוא זה שציינת ושאפשר להשלים אותו.

אלי אלאלוף: היו הרבה מאוד המלצות ואני לא רוצה לחזור על כל אחת מפאת הזמן.

אלי אלאלוף: אנחנו עשה סיכום שלנו ונפיץ לכם, לכל הגורמים המרכזיים, כדי שתדעו על מה אנחנו הולכים לעבוד בחודשים הקרובים בצורה שיטתית ובמעקב מתמיד על כל הדברים שעלו בפנינו היום.

אלי אלאלוף: הנושא חשוב ואם דרכו העובדים האחרים של הענף הזה יקבלו טיפול, אנחנו רק נשמח.

אלי אלאלוף: הרווחנו את זה.

<אסף אדיב: 100 המפקחים שדיבר עליהם מאיר, זה צריך להיות מטרה.

<אסף אדיב: 100 מפקחים שיהיו בשטח ויעשו את העבודה.

אלי אלאלוף: הסיכום שלי בשם הוועדה יהיה סיכום כתוב שלנו, שנעביר לכם אותו.

אלי אלאלוף: אני שוב אומר, בראוו לכם שאתם מעזים לבטא את הכישלונות של המערכת.

אלי אלאלוף: תודה רבה לכולם, הישיבה נעולה.