ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 353, 2017-02-06 09:00

יעקב מרגי: בוקר טוב.

יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, 6 בפברואר 2017, י' בשבט תשע"ז.

יעקב מרגי: הנושא הצעת חוק המכון הלאומי למצוינות בספורט (מכון וינגייט), תשע"ו-2016.

יעקב מרגי: הצעת חוק ממשלתית מס' 1066.

יעקב מרגי: אנחנו נמשיך מהנקודה שעצרנו בה בדיון הקודם.

יעקב מרגי: אנחנו מקריאים סעיף והתייחסויות.

יעקב מרגי: אם אין התייחסויות מתקדמים.

יעקב מרגי: אם נצליח לסיים את החוק על כל המשתמע מכך, שכל הצדדים יבואו על סיפוקם, אם אפשר להגדיר את זה בהצעת חוק, אז נצביע היום.

יעקב מרגי: אם לא הליך החקיקה יותר חשוב מכל אילוץ כזה או אחר.

יעקב מרגי: אבל כפי שאמרתי גם טרום פתיחת הישיבה, יש הליכי עבודה וסדר עבודה של משרדים מול הכנסת.

יעקב מרגי: לכן לא ייתכן שהאוצר חצי שעה לפני הישיבה יש לו הערה שהוא יכול היה לומר אותה כבר לפני כן.

יעקב מרגי: הזמן של הוועדה הוא יקר.

יעקב מרגי: יש לי עוד עשרות נושאים לשים על שולחן הוועדה, ואי אפשר לבוא דקה לפני כן.

יעקב מרגי: יכול להיות שאם הייתי יודע במהלך השבוע כששמנו את הצעת החוק על סדר היום שיש עדיין דברים לא סגורים היינו דוחים ושמים משהו אחר.

יעקב מרגי: אי אפשר לבוא דקה לפני הישיבה.

יעקב מרגי: אנחנו נתחיל.

<לימור תוסייה כהן: אדוני, הערה לסדר.

<לימור תוסייה כהן: יש כל מיני היבטים שביקשתם שנבדוק בדיון הקודם – אתה רוצה שנתייחס עכשיו או שנמשיך ונתייחס בסוף?

יעקב מרגי: בתיאום עם היועצת המשפטית של הוועדה אין בעיה.

יעקב מרגי: כשתחליטו שהכי נכון לעשות את זה.

<מירב ישראלי: אתה רוצה שנחזור או שנקרא ואז נחזור?

יעקב מרגי: אם יש לכם כבר סיכומים והכרעות.

<מירב ישראלי: הם לא - - - הם רצו להביא את זה היום לישיבה.

<מירב ישראלי: אני עדיין לא ראיתי את זה.

יעקב מרגי: אם ככה, אנחנו נמשיך את ההקראה.

יעקב מרגי: דברים פתוחים תסגרו, ונעשה מקצה שיפורים.

יעקב מרגי: תמיד נוכל.

יעקב מרגי: ישיבה אחת לכל הדברים שנשארו פתוחים ונסכם אותם.

יעקב מרגי: לא יהיה דיון.

יעקב מרגי: הסמכנו אתכם להגיע לסיכומי נוסח בדברים שפתוחים.

יעקב מרגי: אז זה לא נפתח לדיון מחדש.

יעקב מרגי: זה ביניכם.

יעקב מרגי: תבואו עם נוסחים מתוקנים.

<לימור תוסייה כהן: בסדר.

<מירב ישראלי: בסדר, מקובל.

<מירב ישראלי: הגענו לפרק ה' בעמ' 16 בנוסח החדש שהנחנו.

יעקב מרגי: התייחסויות.

<מירב ישראלי: מבקר פנימי יש בכל התאגידים הסטטוטוריים.

<מירב ישראלי: כאן יש חידוש של ועדת ביקורת, ויש הקשר ביניהם.

יעקב מרגי: אין התייחסויות.

יעקב מרגי: נתקדם.

יעקב מרגי: אפשר להתקדם?

יעקב מרגי: אין התייחסויות.

יעקב מרגי: הלאה.

<מירב ישראלי: לגבי הסעיף הזה היו הרבה מקומות בחוק - -

<לימור תוסייה כהן: מירב, אפשר להתייחס?

<מירב ישראלי: כבר יש הסכמות?

<מירב ישראלי: כי אני לא ראיתי את זה עדיין.

<לימור תוסייה כהן: הגענו להסכמות מול משרד התרבות שהסעיף הזה יימחק.

<לימור תוסייה כהן: אנחנו נכניס את האפשרויות של השרה.

<לימור תוסייה כהן: הרי יש לה סמכות לאשר את התקציב, אז אישור התקציב ייעשה בשים לב לתכנית העבודה של המכון.

<מירב ישראלי: בסדר גמור.

<מירב ישראלי: כאן הייתה הבעיה שכל התכניות צריכות להיות מאושרות מראש, וזה פוגע בעצמאות התאגיד.

<לימור תוסייה כהן: אדוני העיר על זה בדיון הראשון על הצעת החוק.

<מירב ישראלי: אז כשנגיע לתקציב תגידו לי איך אתם רוצים.

יעקב מרגי: הסעיף הזה יורד.

יעקב מרגי: הלאה.

<מירב ישראלי: כאן זה אחד התפקידים הלאומיים של המכון, שברגע שיש מחסור בשוק במאמנים מסוג מסוים הוא מחויב לפתוח מסלול לזה.

יעקב מרגי: פעולה רגולטיבית רגילה.

<מירב ישראלי: כן, זה משהו שהשר יכול להורות.

יעקב מרגי: יש התייחסויות?

<לימור תוסייה כהן: זה חלק מהלאומיות של המכון.

<לימור תוסייה כהן: המחויבות שלו לבצע פעילויות - -

יעקב מרגי: אני מצפה לזה שגם במל"ג יחשבו ככה, אבל זה לא עובד לי.

יעקב מרגי: זה משהו לאומי וצריך שמישהו יכוון ויחזיק בהגה.

יעקב מרגי: גיא, מה זה האיחורים האלה?

<גיא אטיאס: סליחה.

יעקב מרגי: ברוך הבא.

<אמוץ בכר: המחקרים?

יעקב מרגי: כן.

<אמוץ בכר: אני מנכ"ל מכון וינגייט.

<אמוץ בכר: יש ועדת מחקר.

<מירב ישראלי: כמה אנשים יש בה?

<מירב ישראלי: אתה יודע?

<אמוץ בכר: אני לא זוכר את המספר המדויק.

<מירב ישראלי: בערך?

<אמוץ בכר: יש ועדת מחקר שמונה כארבעה או חמישה אנשים, שאליה מגיעות כל הבקשות.

<מירב ישראלי: כמה נראה לכם הגיוני שוועדת המחקר תהיה?

<מירב ישראלי: חמישה זה הגיוני?

<אמוץ בכר: כן.

<מירב ישראלי: אוקיי.

יעקב מרגי: התייחסויות?

יעקב מרגי: אין התייחסויות.

<מירב ישראלי: כאן אתם רוצים להכניס את העניין שדיברנו עליו קודם?

<לימור תוסייה כהן: כן.

<מירב ישראלי: איפה?

<מירב ישראלי: אתם רוצים שנחשוב על זה אחר כך?

<לימור תוסייה כהן: אישור התקציב ייעשה בשים לב לתכנית העבודה של המכון.

יעקב מרגי: מישהו יכול להתייחס למשמעות של ההגבלה בסעיף ו' של 2.5%?

<מירב ישראלי: נדמה לי שהעברנו את זה.

יעקב מרגי: גיא, לא שמעת את השאלה שלי.

<מירב ישראלי: 5ג.

<מירב ישראלי: זה שיתופי הפעולה המקצועיים והענקת סיוע מקצועי לאיגודי ספורט ולהתאחדויות ספורט.

<גיא אטיאס: זאת הסוגיה של התמיכה.

יעקב מרגי: אה.

יעקב מרגי: רק מתוכן לא יותר מ-2.5%.

<מירב ישראלי: זה כל הפעולות השיוריות האלה – במירכאות – שהן לא חובה.

<לימור תוסייה כהן: אני רוצה להעלות שאלה – האם צריך להבהיר שהתרומות לא יכולות לממן פעילות עסקית?

<לימור תוסייה כהן: הרי למכון יש אפשרות לבצע גם את הפעולות שלו לצורך 5 וגם פעילויות אחרות שיש בהן סממנים עסקיים.

<לימור תוסייה כהן: זה סעיף 6 בהצעת החוק.

<לימור תוסייה כהן: השאלה אם צריך לקבוע במפורש.

<לימור תוסייה כהן: זה נכון שלכסף אין צבע, והוא מנויד ממקום למקום, השאלה האם יש צורך להתייחס לעניין הזה.

יעקב מרגי: מה ייעוד התרומות?

יעקב מרגי: האם יש מגבלה לייעוד התרומות רק למחקר?

<גיא אטיאס: רק למחקר.

<אמוץ בכר: לא, לא.

<אמוץ בכר: התרומות הן לא רק למחקר.

<מירב ישראלי: למה בעצם?

<גיא אטיאס: מחקר וספורט.

<גיא אטיאס: מה אתה רוצה, לתקורות?

<אמוץ בכר: לא.

<אמוץ בכר: לבינוי, להשקעות.

<גיא אטיאס: גם לבינוי.

<גיא אטיאס: סליחה.

<אמוץ בכר: להשקעות.

<אמוץ בכר: בוודאי.

יעקב מרגי: אז תמעט תקורות.

יעקב מרגי: למה אתה מגביל?

<גיא אטיאס: אתה צודק.

יעקב מרגי: תמעט לצורך הגדלה - -

<לימור תוסייה כהן: השאלה אם לומר שהתרומות הן למילוי תפקידי המכון לפי סעיף 5.

<מירב ישראלי: אבל למה בעצם?

<מירב ישראלי: תרומות זה משהו שאפשר לגייס גם בפעילות אחרת שלו.

<לימור תוסייה כהן: לפעילות העסקית?

<לימור תוסייה כהן: זאת השאלה.

<לימור תוסייה כהן: יש פה פעילויות משני סוגים בתאגיד הזה.

<מירב ישראלי: אבל אם נגיד יש תורם שמייעד את התרומה שלו לפרויקט שהוא לא ב-5, למה לא לאפשר להם את זה?

<לימור תוסייה כהן: החשש שלי הוא לא שהתורם יידע שזה מיועד לפעילות עסקית, אלא שהוא יתרום למכון לצורך פעילות ציבורית.

<מירב ישראלי: אז שיהיה נוהל.

<לימור תוסייה כהן: ואז ייקחו את הכסף וישתמשו בו לצורך פעילות עסקית.

<לימור תוסייה כהן: לא לכך הוא כיוון, להערכתי.

יעקב מרגי: פעילות עסקית של המכון חורגת במהות מהתכלית?

יעקב מרגי: אם את שואלת אותי ההגבלה צריכה להיות על התקורות.

יעקב מרגי: לא להגדיל מנגנונים - -

<גיא אטיאס: את רוצה שהתרומות לא יחולו רק על התקורות?

<גיא אטיאס: כי התקורות משולמות על-ידי - - -

יעקב מרגי: אם הפעילות העסקית לא נוגדת את התכלית הראויה של - -

<גיא אטיאס: שאר הפעילויות אין בעיה שתהיה.

<אמוץ בכר: נכון מאוד.

יעקב מרגי: יוסי, היום אתם בקשב וריכוז נמוך, ומפריעים לי.

<מירב ישראלי: אם הכול שקוף - -

<לימור תוסייה כהן: בהנחה שהכול שקוף.

יעקב מרגי: מה זה בהנחה?

יעקב מרגי: אוי ואבוי.

יעקב מרגי: אנחנו מחוקקים - -

<לימור תוסייה כהן: בהנחה שהכול שקוף, וכשבאים לגייס את התרומה אומרים לתורם לאיזו מטרה היא הולכת.

<מירב ישראלי: אז שיהיה נוהל גיוס תרומות.

<לימור תוסייה כהן: לעיתים כשאתה מגייס תרומה אתה אומר, אני לוקח תרומה למכון.

<לימור תוסייה כהן: ואז המכון - -

יעקב מרגי: אני לא צריך לעגן את זה בחוק.

יעקב מרגי: כשאני תורם אני מייעד את התרומה שלי.

יעקב מרגי: אני אומר, זה בשביל השעון שיעמוד בפינה, ואתם תזיזו לצד שמאל.

<קריאה: זה בין המכון לבין התורם.

יעקב מרגי: כמחוקק צריך לוודא שהתרומות ילכו לאדם באופן כללי.

יעקב מרגי: אם אפשרנו פעילות עסקית במכון הלאומי היא לא נוגדת את התכלית של החקיקה.

יעקב מרגי: אם אני רוצה לוודא החשש הוא שאני לא מנצל את התרומות האלה להגדיל מנגנונים ותקורות שאנחנו לא חפצים בכך.

יעקב מרגי: זה החשש, אלא אם תגידו לי אחרת.

<לימור תוסייה כהן: בסוף לכסף אין צבע.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אבל תקורות מופיעות בדוח.

יעקב מרגי: עם כל הכבוד, אני חושב הפוך – יש להם צבע.

יעקב מרגי: הם מופיעים בדוח.

יעקב מרגי: יש מבקר פנים, ואוי ואבוי אם לא נדע לזהות מדוחות.

<לימור תוסייה כהן: הכוונה היא שברגע שהמכון יגייס כסף אז יש לו כסף, ועכשיו הוא משתמש בכסף הזה לפעילות הציבורית שלו, ובתקציב שהוא מקבל מהאוצר הוא משתמש להגדלת תקורות - -

<מירב ישראלי: אז תמנעי את זה.

<לימור תוסייה כהן: - - הסבסוד הצולב הוא תמיד אופציה.

יעקב מרגי: הרי בסעיף התרומות עצמו - -

<לימור תוסייה כהן: אני רוצה להציף את הקושי, ואם תאמרו לי שאין פה קושי - -

יעקב מרגי: ברור.

יעקב מרגי: הרי בסעיף עצמו גם אם הוא גייס תרומה הוא לא יכול להשתמש בה, אלא אם כן הוא אישר הגדלת תקציב באותם סעיפים.

יעקב מרגי: יש כאן הליך של שקיפות מלאה מתחילתו ועד סופו.

יעקב מרגי: אני מסכים אתך לאור הערתך שצריך לשים מגבלה לגבי כספי התרומות שלא יהוו עילה להגדלת תקורות.

<מירב ישראלי: ננסה דרך לנסח את זה.

<גיא אטיאס: הסוגיה זה רק התקורה.

<מירב ישראלי: ורק לגבי תרומות.

<גיא אטיאס: יש תרומות מיועדות, ויש תרומות שאינן מיועדות.

<מירב ישראלי: זה תרומות, עיזבונות ומענקים או רק תרומות?

<לימור תוסייה כהן: הכול.

<גיא אטיאס: אנחנו רוצים שגם התרומות הלא מיועדות לא ילכו לתקורות.

יעקב מרגי: סיימנו?

<מירב ישראלי: אמרנו שאישור התקציב ייעשה בשים לב לתכניות העבודה; תרומות, עיזבונות ומענקים לא ייועדו לתקורות.

<מירב ישראלי: נראה איך ננסח את זה.

<מירב ישראלי: ההערות של האוצר יורדות, תמיר?

<תמיר כהן: כן.

יעקב מרגי: יש לכם פה הערות על הסעיף הזה?

<לימור תוסייה כהן: ביקשנו לדעת מה המשמעות של הסיפא של סעיף קטן (ד).

<לימור תוסייה כהן: לפי מה שאני מבינה, אפשר למחוק את הסיפא.

יעקב מרגי: מה הסיפא מבחינתך?

<לימור תוסייה כהן: "קיבל המכון הכנסות נוספות מגוף מבוקר כמשמעותו בסעיף 9(1), (2), (4), (5) לחוק מבקר המדינה יהיה המכון רשאי לשלם ולהתחייב כאמור אם ההוצאה אושרה כדין בתקציב הגוף המבוקר, וניתנה על כך הודעה לשר ולשר האוצר".

יעקב מרגי: זה חוזר על עצמו.

<לימור תוסייה כהן: זה סוג של חזרה.

יעקב מרגי: זה חוזר על עצמו.

יעקב מרגי: אני שמתי לב לזה בהקראה.

<לימור תוסייה כהן: לכן זאת לא הערה של - - - אם הוועדה תסמיך אותנו לסכם מול האוצר - -

יעקב מרגי: אוקיי.

<מירב ישראלי: אני שמה את זה בסוגריים.

<מירב ישראלי: נבדוק.

יעקב מרגי: בבקשה, אמוץ.

<אמוץ בכר: אני לא הבנתי מה קורה עם 2.5% בסעיף 31(ו).

<אמוץ בכר: זה נראה מעט מדי.

<אמוץ בכר: אני רוצה להבין מה זה כולל.

<גיא אטיאס: התקציב של פעילות המכון – 5(ג)?

<גיא אטיאס: אתה מדבר על 2.5% מגבלה?

יעקב מרגי: כן.

יעקב מרגי: מה ששאלתי.

<גיא אטיאס: אמרנו שיש אפשרות להגביל בכל הסוגיות של שיתופי פעולה ל-2.5% בשיקול דעת שלך.

<גיא אטיאס: מעל 2.5% תצטרך את אישור השרים.

<מירב ישראלי: תסתכל רגע על 5(ג).

<מירב ישראלי: 1, 2 זה שיתופי פעולה וסיוע מקצועי.

<מירב ישראלי: אנחנו פשוט שינינו את הסדר של הדברים.

<מירב ישראלי: 3 זה פעילות אחרת שהיא לא למטרות רווח.

<מירב ישראלי: כלומר לא שיתופי פעולה.

<מירב ישראלי: היא לא - - -

<גיא אטיאס: את זה אנחנו לא רוצים להגביל ל-2.5%.

<מירב ישראלי: אז נוציא את (ג)(1), (2).

<קריאה: זה בסדר.

יעקב מרגי: איפה תשימי אותו?

<יוסי שרעבי: זה לא ג רבתי.

<יוסי שרעבי: זה 5(ג)(1), ו(2), נכון?

<יוסי שרעבי: גם סיוע מקצועי.

<גיא אטיאס: כן, גם סיוע מקצועי להגביל ב-2.5%.

<מירב ישראלי: (ג)(1), (2).

<מירב ישראלי: (3) אתם לא מוגבלים.

<מירב ישראלי: רק (1), (2).

<אמוץ בכר: מאה אחוז.

יעקב מרגי: יש עוד התייחסות חוץ מאמוץ?

<מירב ישראלי: אוצר, זה סגור?

יעקב מרגי: כן, הוא כבר אמר.

<תמיר כהן: זה אומר ש-(3) – לקיים פעילות אחרת שהמועצה החליטה עליה ועל דרך ביצועה ובלבד שמתקיימים לגביה שניים אלה" – לשר האוצר אין say פה?

<תמיר כהן: אז אני מבקש להוסיף ב-(א): "השר ושר האוצר".

יעקב מרגי: איפה אתה?

<מירב ישראלי: ב-(3)(א) הוא רוצה גם "שר האוצר".

יעקב מרגי: על איזו פעילות?

יעקב מרגי: על (3)?

יעקב מרגי: כשאת מעבירה את זה תעבירי את זה עם השר.

יעקב מרגי: אין בעיה.

<מירב ישראלי: השר ושר האוצר?

יעקב מרגי: יש לך בעיה עם זה?

<גיא אטיאס: כן.

<גיא אטיאס: הסוגיה זה התנהלות שוטפת של התאגיד.

<גיא אטיאס: אתה מחלק את זה לפעילות סטטוטורית ולפעילות פרויקטאלית.

<גיא אטיאס: בפעילות הפרויקטאלית בעצם הגבלת את סוגי הפעילות שיכולים להיות מאושרים.

<גיא אטיאס: שמת קריטריונים מאוד ברורים איזה סוגים של פעילות פרויקטאלית המכון יכול לבצע עם אישור המועצה.

<גיא אטיאס: אתה לא צריך את האישור הזה.

<גיא אטיאס: אתה צריך לוודא שאם הוא נותן סובסידיה או שיתופי פעולה שמו 2.5% לשיקולו, ומעל זה, זה באישור שלנו.

<גיא אטיאס: זאת הפעילות השוטפת של המכון.

יעקב מרגי: אתה סתם נכנס ללחץ בקטע הזה.

<גיא אטיאס: זאת הפעילות השוטפת.

<מירב ישראלי: זה במסגרת התקציב.

<מירב ישראלי: הוא לא חורג מהתקציב.

<גיא אטיאס: לא.

יעקב מרגי: התקציב מאושר על-ידי השר והשרה בתכנית העבודה.

יעקב מרגי: אז התקציב בשים לב - - -

<מירב ישראלי: זאת בירוקרטיה מאוד מסובכת.

יעקב מרגי: אתה רוצה לסבך?

יעקב מרגי: אתם לא תרצו את זה.

<יוסי שרעבי: אתה עושה - - - מיום יום של התאגיד.

<גיא אטיאס: זאת פעילות פרויקטאלית שמסומנת לספורט, והיא צריכה להיות רווחית.

<גיא אטיאס: שמת לה הגדרה שהיא צריכה להיות רווחית.

יעקב מרגי: הלאה.

<מירב ישראלי: גמרנו את סעיף התקציב?

<קריאה: כן.

<מירב ישראלי: ניסוחים נסגור אחרי זה.

<מירב ישראלי: כאן המחיר הסביר לא נראה לא מספיק ברור.

<מירב ישראלי: הכוונה היא שהוא לא יפלה בין גופים שונים ומחיר שהוא לוקח.

<מירב ישראלי: יש אמות המידה השוויוניות שזה דבר אחד, ואין בעיה אתו.

<מירב ישראלי: הנושא של השווי הכלכלי או מחיר סביר – כאן קצת התלבטנו - -

יעקב מרגי: לא עומדת למכון לתת אותו שירות לגוף הזה במחיר - - -

<מירב ישראלי: זה בסדר, זה הסיפא.

<מירב ישראלי: אבל הנושא של מחיר סביר שזה שווי כלכלי, אני לא הייתי בטוחה לגמרי מה זה אומר.

<מירב ישראלי: זה משהו שצריך להסדיר.

יעקב מרגי: בבקשה.

יעקב מרגי: מי הדובר?

<אמיר שרף: אני עורך דין אמיר שרף, מכון וינגייט.

<אמיר שרף: אני חושש שיש קושי עם המונח "שווי כלכלי".

<אמיר שרף: אמות מידה זה כמובן מובן ומקובל, אבל שווי כלכלי יכול לגרור טענה שאנחנו לא יכולים לגבות תקורות שנבנות על העלויות.

<אמיר שרף: לכן כדאי למקד את הסעיף באמות מידה שוויוניות ולהתעלם - -

יעקב מרגי: גם את ה"סביר" וגם את ה"כלכלי"?

מירב בן ארי: לא.

מירב בן ארי: תוריד את השווי הכלכלי, ותשאיר רק אמות מידה.

<אמיר שרף: אנחנו צריכים להשאיר רק את אמות המידה השוויוניות.

מירב בן ארי: מה זה שווי כלכלי?

מירב בן ארי: מישהו יודע?

<גיא אטיאס: כן.

<גיא אטיאס: שווי כלכלי זה שעות - -

מירב בן ארי: אבל אתה יכול להעריך את זה?

<מירב ישראלי: איך הוא יחשב את זה?

יעקב מרגי: למה אתה רוצה להיכנס לנישה - - -

<גיא אטיאס: לי אין בעיה.

מירב בן ארי: המכון יגבה בעד כל שירות שהוא מספק בתשלום על-פי אמות מידה שוויוניות.

<גיא אטיאס: אתה קובע לה - - - באמות מידה שוויוניות.

<תמיר כהן: אני לא רוצה שהוא ייתן שירות במחיר נמוך מהמחיר שהוא אמור לקבל.

<גיא אטיאס: אני מסכים.

<תמיר כהן: מירב, אם הנוסח הזה עונה על זה - -

<מתי שטיינר: אם אתה שואל אותי - -

יעקב מרגי: רגע, רגע, אני לא שאלתי אותך.

יעקב מרגי: הרי מה אמרת – אם אני שואל אותך.

<מתי שטיינר: אז תשאל אותי.

יעקב מרגי: כשאני אסיים להבין אני אתחיל לשאול שאלות.

יעקב מרגי: אני מאלה שלא שואלים שאלות לפני שאני מבין היטב.

<מירב ישראלי: השאלה – אתה מדבר כאן כאילו אתה לא סומך עליהם.

<מירב ישראלי: איזו סיבה יש להם - -

יעקב מרגי: אם אני זוכר טוב בתחילת ההקראה נאמר שהמכון כפוף לזה שהוא עושה פעולות לא גירעוניות.

<מירב ישראלי: נכון.

יעקב מרגי: אז אי אפשר כל פעם לחזק את זה.

יעקב מרגי: זה מסרבל את החקיקה, ואני אומר לך – אנחנו נקשור להם את הידיים ככה - -

<גיא אטיאס: אין בעיה.

<גיא אטיאס: אנחנו נבקש להשאיר את זה.

יעקב מרגי: כלכלי?

<גיא אטיאס: כן.

יעקב מרגי: למה?

<מירב ישראלי: על כל מחיר הם יצטרכו לתת חוות דעת מה זה שווי כלכלי.

<קריאה: - - -

<גיא אטיאס: אני מבין.

יעקב מרגי: גיא, אתה רוצה להכריע?

<גיא אטיאס: אני מקבל את עמדת האוצר.

<גיא אטיאס: אבל לא הייתי עושה את זה על כל מחיר.

מירב בן ארי: אבל אתה עושה את זה על כל מחיר.

<תמיר כהן: מתחת ל - - -

<גיא אטיאס: בדיוק.

<גיא אטיאס: בוא נקבע תקרה.

<אמיר שרף: אולי אפשר "שלא יפחת ממחיר כלכלי".

<מירב ישראלי: אבל איך תחשב מה זה המחיר הכלכלי הזה?

יעקב מרגי: לא גירעוני.

יעקב מרגי: מה זה כלכלי?

<תמיר כהן: יש פעולות כמו למשל שאתה משכיר מתקן מסוים לשימוש מסוים.

<גיא אטיאס: תמיר, אם נרשום "פעילות לא גירעונית" זה מכסה את זה, לא?

<תמיר כהן: או "רווחית".

<גיא אטיאס: או רווחית.

יעקב מרגי: אבל יש לך קודם הגנות על זה.

<מירב ישראלי: - - - הכי בטוחה שיש.

<גיא אטיאס: תבין, אתה כגוף אתה יכול לבוא למכון ולקבל מחיר שהוא בעצם לא מתאים לעלות המחיר של שימוש במתקן.

<גיא אטיאס: תמיר אומר שהם רוצה לוודא את הסוגיה הזאת של עלות שימוש במתקן.

<גיא אטיאס: הרי לכל מן ומתקן יש עלויות שונות.

יעקב מרגי: הבנתי.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

<אריק קפלן: אני מייצג את הספורט.

יעקב מרגי: מה אנחנו מייצגים?

יעקב מרגי: תגדיר מה.

<אריק קפלן: אני משמש נשיא איל"ת.

<אריק קפלן: אני רוצה להבין – "אמות מידה שוויוניות", האם הכוונה לגופים כלכליים ולגופי הספורט אותו דבר?

<אריק קפלן: זאת אומרת אם כגוף ספורט אני אבוא לוינגייט ואבקש לשכור מתקן, אני אצליח לשלם כמו גוף עסקי שיבוא?

<מירב ישראלי: משפטית אמות מידה זה לעשות הבחנה בין שונים.

<מירב ישראלי: אם אתה עושה הבחנה היא צריכה להיות מוצדקת.

<אריק קפלן: - - - היקף פעילות.

יעקב מרגי: אם תתקבל החלטה במכון שכל גופי הספורט כמו איל"ת ודומיהם יהיו לפי תעריף כזה בשיקול דעת כזה וכזה וגופים מסחריים בשיקול דעת כזה, אתה נכנס לשיקול הדעת הזה.

יעקב מרגי: אם הבהרתי נכון.

יעקב מרגי: מתי שטיינר, בבקשה.

<מתי שטיינר: אנחנו כל הזמן מדברים על מונופול, וככל שאנחנו נכנסים יותר ואני רואה את החרדות הגדולות מהצד השני אני מבין עד כמה אני צודק, כנראה.

יעקב מרגי: לא הבנתי.

יעקב מרגי: תסביר לי למה אתה צודק.

<מתי שטיינר: אני אתחיל מההתחלה.

<מתי שטיינר: אני מדבר בשם הספורט, ואחר כך תשאל מאיפה אני.

<מתי שטיינר: אני מניח שכבר יודעים.

<מתי שטיינר: מה שמעניין אותי זה הספורט - -

יעקב מרגי: בטירונות המ"כ שקלט שם ביום הראשון הוא הולך אתו עד הסוף.

יעקב מרגי: אותך, שטיינר, נתקעת לי.

יעקב מרגי: כך את זה כמו המ"כ בטירונות.

<מתי שטיינר: אז היה לי מ"כ בטירונות שהיה לי אתו אותו דבר.

<מתי שטיינר: מכל מלמדי השכלתי.

<מתי שטיינר: בסעיף 5(א) כשדובר שיש איגודי ספורט, וראינו איך הולכים להלאים את הספורט באמצעות המכון שאלת את הנוגעים בדבר, ואמרת, אתם רוצים להעביר כסף לאיגודים דרך המכון?

<מתי שטיינר: אמרו לך, לא, אנחנו רק רוצים לעשות הנחות.

<מתי שטיינר: אתה זוכר?

יעקב מרגי: אני הבנתי אותך.

יעקב מרגי: אמרת הרצאה מעלפת, ולא נגעת במהות.

<מתי שטיינר: אני אגע.

<מתי שטיינר: מכיוון שאנחנו לא רוצים שהדבר הזה ייהפך למונופול, גם המשרד לא רוצה שהם יהפכו למונופול - -

יעקב מרגי: גם אני לא.

יעקב מרגי: וגם הצהירו את זה לפרוטוקול.

<מתי שטיינר: במונופול אתה יכול לתת מחירים נמוכים ממחירי שוק, אז הם ישברו גם אותי.

<מתי שטיינר: לא הייתי רוצה שזה יקרה בשום פנים ואופן - -

יעקב מרגי: לכן השארנו את העלות הכלכלית.

<מתי שטיינר: - - ומצד שני יש איגודי הספורט שאדון אריק קפלן אמר שהם לא יכולים לקבל במחיר של הגורמים העסקיים.

<מתי שטיינר: אני מציע לפרט כי גם עסקית בסוף הוא יכול – נגיד, שאני עסקי - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: עכשיו דיברת עברית נכונה.

יעקב מרגי: תגידו לי, אנחנו אמנם הלכנו לקטע של ההבחנה, אבל מה ההבדל בין גופים עסקיים לגופי ספורט?

יעקב מרגי: מה זה עסקי מבחינתך?

<גיא אטיאס: אני אסביר.

<גיא אטיאס: החוק מחלק את הפעולות של המכון לשניים.

<גיא אטיאס: הוא מחלק את זה לפעילות סטטוטורית שהחוק מחייב את וינגייט לבצע, והוא מחלק את זה לפעילות פרויקטאלית שהחוק לא מחייב את וינגייט לבצע.

<גיא אטיאס: מה שהמכון לא מחויב לבצע הוא יהיה מחויב לעשות משיקולים עסקיים כלכליים נטו.

<גיא אטיאס: יותר מזה, הוא יצטרך להביא רווח שאמור לסבסד את הפעילות הסטטוטורית.

יעקב מרגי: אבל הסעיף הזה גם אומר לך שווי כלכלי גם לגופי הספורט.

<מירב ישראלי: אולי צריך כל שירות שהוא מספק - -

יעקב מרגי: ניתן לגיא.

יעקב מרגי: הוא יודע כשהוא רוצה - - -

<גיא אטיאס: אני אסביר.

<גיא אטיאס: יש הסוגיה השנייה שזה הפעילות הסטטוטורית.

<גיא אטיאס: בפעילות הזאת שאני מחייב את המכון לבצע יש פעילות של גופי ספורט.

<גיא אטיאס: גם גופי ספורט יכולים להיות פעילות עסקית - -

יעקב מרגי: אתה רשאי להפסיד שם?

<גיא אטיאס: רשאי ובלבד שאני עושה את זה בקריטריונים מסודרים, ואני קובע איך אני מסבסד את כלל הגופים.

יעקב מרגי: הבנתי.

יעקב מרגי: שכנעת אותי.

<גיא אטיאס: יותר מזה, חלק מהתקציב שהמדינה נותנת לפעילות הסטטוטורית הוא כדי שוינגייט יסבסד את הספורט.

<גיא אטיאס: אחרת למה אני צריך מכון לאומי?

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: שמעת, שטיינר?

יעקב מרגי: לא הסכמת, אבל שמעת.

יעקב מרגי: אין ברירה, ההיגיון מנצח.

יעקב מרגי: אורה חכם, בבקשה.

<אורה חכם: אני הבנתי.

<אורה חכם: לא צריך.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מתקדמים.

<מירב ישראלי: המילה "כל שירות שהוא מספק", אני לא בטוחה שזה - - -

יעקב מרגי: "המשקף את השווי הכלכלי של השירות", אני מקבל.

יעקב מרגי: הכרענו.

<קריאות: - - -

יעקב מרגי: לא, זה בדיוק מה שהוא אמר.

<אמיר שרף: אני הבנתי מגיא שיכולה להיות סיטואציה שזה יהיה מתחת לעלות.

יעקב מרגי: "לפי אמות מידה שוויוניות" עונה לחלק השני.

<אמיר שרף: "אמות מידה חשובות".

יעקב מרגי: גם וגם.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: היועצת המשפטית, בבקשה.

<מירב ישראלי: אני לא בטוחה שהנוסח בסעיף הזה אומר את מה שאתה אמרת, גיא.

<מתי שטיינר: נכון מאוד.

<מתי שטיינר: יפה מאוד.

<מירב ישראלי: כל שירות שהוא מספק – אין פה ההבחנה שאתה אמרת עכשיו.

<מירב ישראלי: אז השאלה היא איך אתה רוצה לנסח את הסעיף הזה בצורה שזה יחול רק על הפעילויות שרצית שזה יחול עליהן?

<הדס פרבר: אני מצטערת, אני לא מבינה מה הבעיה בדיוק.

<הדס פרבר: הרי אנחנו רוצים שגם אם הגוף הזה מלכ"רי וגם אם המדינה מסבסדת אותו שהוא יתנהל כך שלפחות יידע מה ההפסד הכלכלי שלו.

<מירב ישראלי: אבל אם הוא יודע מה ההפסד הכלכלי שלו זה לא - - -

<הדס פרבר: לא נכון.

<הדס פרבר: אני לא חושבת.

<הדס פרבר: השווי הכלכלי כולל גם את סובסידיית המדינה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: לפי אמות מידה שוויוניות.

יעקב מרגי: אתם רואים שאני אדם גמיש?

יעקב מרגי: אם הוא קבע אמות מידה שוויוניות שגופי ספורט בשיקול הכלכלי יהיו שם - - -

<גיא אטיאס: הרי לא יכול להיות שוינגייט תהיה גירעונית.

<גיא אטיאס: כלומר הוא צריך לקחת את השווי של השימוש עם התקציב של המדינה, ואת היתרה לגבות מהגופים בהליך שוויוני.

<גיא אטיאס: כלומר אסור שוינגייט תהיה גירעונית.

<גיא אטיאס: זה מה שהסעיף אומר פה.

<מתי שטיינר: זה לא מה שכתוב בחוק.

<גיא אטיאס: זה מה שזה אומר.

<גיא אטיאס: ככה זה עובד היום במבחני התמיכה.

<מתי שטיינר: ממש לא נכון.

יעקב מרגי: סליחה, שטיינר.

יעקב מרגי: עכשיו מספורט עברת לייעוץ משפטי?

<מתי שטיינר: - - - שיכסו את כל הגירעון כל שנה.

<מירב ישראלי: אין ויכוח על המהות.

<מירב ישראלי: הוויכוח הוא על הניסוח, והאם הניסוח הזה אומר מה שאתה רוצה.

<מירב ישראלי: עקרונית אם אתה אומר "בעד כל שירות שהוא מספק בתשלום", לפעמים יכול להיות שהוא יגבה מהגופים, למשל בשיתופי פעולה, תשלום מסוים אבל מופחת - -

<גיא אטיאס: אני חושב שזה עונה.

<מירב ישראלי: דבר שני זה לא מאפשר את מה שנאמר פה – לגבות מעבר לשווי הכלכלי.

יעקב מרגי: גבירותי, תסדירו את זה בישיבות הניסוח שלכם.

<גיא אטיאס: בדברים מסוימים כן.

<מירב ישראלי: אז צריך להגיד את זה.

יעקב מרגי: אנחנו מבינים את הרציונל.

יעקב מרגי: בישיבות הניסוח הסופיים תנסחו את זה.

<אורה חכם: אני יכולה להוסיף?

יעקב מרגי: מיד, אורה.

יעקב מרגי: אני תמיד הולך מימין לשמאל.

<שלמה בן גל: אני מהמכללה האקדמית בוינגייט.

<שלמה בן גל: אני רוצה להעלות נקודה של הנושא של המתקנים.

<שלמה בן גל: אנחנו רוכשים מתקנים מהמכון, ואני מבקש לעשות החרגה כי עד 99' כל המתקנים נבנו עבור המכללה והמכון.

<שלמה בן גל: המכללה והמכון היו תחת משרד החינוך, ולא הייתה הצדקה לבנות אצטדיון אתלטיקה למכון ואצטדיון אתלטיקה למכללה.

<שלמה בן גל: מחר המחירים יכולים לעלות, והמכללה עלולה - - -

יעקב מרגי: הבנו.

יעקב מרגי: התייחסות לטענה שהמתקנים נבנו - -

<אמוץ בכר: הכסף שהועבר הוא אכן לטובת המכון.

<אמוץ בכר: המתקנים האלה נבנו, והנכסים האלה הם נכסים של המכון גם נכון להיום.

<אמוץ בכר: הראיה לכך היא שהמכללה משלמת כל חודש דמי שימוש במתקנים האלה, והמכון מתחזק אותם.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בבקשה, אורה.

<אורה חכם: אני רוצה לתת דוגמה ותבהירו לי כל מה שנאמר פה על חלוקה כלכלית ועל שוויון.

<אורה חכם: נניח שהמכון רוצה לתת שירותים לעיריות פושטות רגל, ויש להם שם תלמידים מצטיינים, והוא רוצה לתת גם לעיריות שאינן פושטות רגל.

<אורה חכם: תגיד לי האם אתה מגביל את זה לסכום שהתקציב הכללי של המכון- -

יעקב מרגי: הבנו את השאלה.

<אורה חכם: איך אתה מחלק?

יעקב מרגי: גיא, יש לך תשובה לשאלה הזאת?

<גיא אטיאס: קודם כול אנחנו לא עובדים עם הרשויות, אלא עם גופי ספורט.

<גיא אטיאס: שנית אנחנו מתייחסים לכלל התקציב.

<גיא אטיאס: הוא לא יכול לחרוג מהתקציב.

<גיא אטיאס: זה אומר שאם הוא מממן פעילות מסוימת סך התקציב לא יכול להיות גירעוני.

<גיא אטיאס: דבר נוסף, יש אמות מידה שקובעות מי זכאי למי וכמה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: שלמה בן גל, בבקשה.

<שלמה בן גל: לא קיבלתי תשובה.

<שלמה בן גל: משרד החינוך מימן - -

יעקב מרגי: יש לך הוכחה?

<שלמה בן גל: אנחנו נביא לכם דוקומנטים בעניין הזה.

<שלמה בן גל: נציג משרד החינוך לא הגיע היום כי הוא נמצא במקום אחר.

<שלמה בן גל: אנחנו נתבע את המתקנים שהמכון והמכללה יהיו שותפים לעניין הזה.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

<רוני לידור: אני נשיא המכללה האקדמית בוינגייט.

<רוני לידור: צריך להבין, חבר הכנסת מרגי, אנחנו לא סתם חוששים מהנושא של מונופול ושל ניצול לרעה של מתקנים גם בסעיף הזה.

<רוני לידור: המכללה שממוקמת במכון לא יכולה להתקיים בלי המתקנים במכון.

<רוני לידור: אין לנו אפשרות אחרת לקיים פעילות.

יעקב מרגי: היום אתה משלם דמי שימוש?

<רוני לידור: היום אני משלם, אבל אני חושש מאוד שעם התקנות האלה והחוק הזה המתקנים יופנו לפעילת של גופים שיכניסו למכון יותר כסף, והמכללה האקדמית שהיא גוף אקדמי – לא גוף עסקי ולא גוף ספורטיבי – אנחנו חוששים שהמתקנים לא יעמדו לרשותנו.

<רוני לידור: כבר היום – סליחה שאני אומר את זה – יש ניצול במכון וינגייט - -

יעקב מרגי: הבנו את החשש.

<רוני לידור: - - ויש השכרה של המתקנים - - - בפעילות האקדמית.

יעקב מרגי: הבנו את החשש.

<רוני לידור: עוד משפט, ברשותך.

<רוני לידור: הסטטוס קוו ששלמה דיבר עליו זאת נקודה מאוד משמעותית בפוליטיקה הישראלית של הספורט.

<רוני לידור: בעבר מנהל הספורט היה ת"פ של משרד החינוך.

<רוני לידור: בגלל הרצון להגדיל את מספר השרים ולהוסיף משרדי ממשלה – שאני מכבד את התהליך הזה – הוקם משרד הספורט.

<רוני לידור: מרגע זה מכון וינגייט הוא ת"פ של משרד הספורט, ואנחנו נשארנו במשרד החינוך.

<רוני לידור: לכן יש מתחים בין שני הגופים האלה, ואת זה צריך לפתור.

יעקב מרגי: החשש ברור ומובן.

יעקב מרגי: בבקשה, מר שטיינר.

<מתי שטיינר: כנראה, אין כאן נציג משרד הביטחון, אז אני אייצג את הצבא שנמצא באותו מתחם.

<מתי שטיינר: מכון וינגייט הוא הספק היחיד.

<מתי שטיינר: פנו אלי כי המחירים לא נעמו להם, אז הם פנו גם אלי.

<מתי שטיינר: צריך להגן על כולם כי ביום שאתה נהפך למונופול אתה יודע מה קורה.

יעקב מרגי: תודה.

<אמוץ בכר: להערתו של רוני לידור, לדעתי החשש שלו לגיטימי מבחינתו, אבל עובדתית אם מסתכלים על המספרים בשלוש השנים האחרונות, לפי נתוני המל"ג, יש גידול במספר הסטודנטים מאלף שלושים ושניים בשנת 2013 לאלף מאתיים ותשע עשרה, כולל תואר שני.

<אמוץ בכר: זה אומר גידול של 18%.

<אמוץ בכר: המכון הגדיל את שעות השימוש במתקני המכון.

<אמוץ בכר: זאת אומרת לכאורה החשש שלו בפועל לא בא לידי ביטוי.

<אמוץ בכר: הוא הגדיל ב-16% - -

יעקב מרגי: כלומר עד היום אידיליה.

<אמוץ בכר: אני אגיד לך למה.

<אמוץ בכר: אני מכיר את המכון, אני חי שם יום יום וגם החברים שלי.

יעקב מרגי: רגע, אמוץ, אני אתן לך.

<אמוץ בכר: לא רק שהסטטוס קוו הזה נשמר.

<אמוץ בכר: הוא נשמר בקפדנות, והגידול במספר הסטודנטים בא לידי ביטוי בגידול במספר השעות שהן בשימוש.

יעקב מרגי: אתה פסקת בתחילת דבריך שהחשש לגיטימי.

<אמוץ בכר: אני אמרתי שהוא לגיטימי, אבל בפועל הוא לא קורה.

יעקב מרגי: אתה הבאת נתונים שתומכים את העבר.

יעקב מרגי: דווקא מכוח העבר בגלל - - - הוא חושש.

יעקב מרגי: בהסדרה הזאת בחקיקה הפיכת המכון למכון לאומי יכול לצמצם את הפעילות.

<אמוץ בכר: נכון.

יעקב מרגי: לזה תתייחס.

<אמוץ בכר: עוד דבר אחד.

<אמוץ בכר: שטח המכללה בפועל הוא על 6.2 דונם שניתנו לו בשני טקטים - -

<גיא אטיאס: לא, עזוב רגע.

<אמוץ בכר: אני רוצה להבין.

<אמוץ בכר: אני אומר את זה בכוונה.

<יוסי שרעבי: אמוץ, תתייחס לשאלה.

<אמוץ בכר: רגע, רגע.

<יוסי שרעבי: אבל תקשיב קודם מה יושב-ראש הוועדה אומר לך.

<יוסי שרעבי: הם רוצים לדעת שבעתיד בגלל שיקולים כלכליים ושיקולים אחרים החלק היחסי שלהם הוא שמירה של הסטטוס קוו, להבטיח שלא יהיה שינוי במצב הקיים, שהם לא ייפגעו בגלל שיקולים כלכליים.

<אמוץ בכר: גם בלי חקיקה, ורואים את זה עובדתית.

<אמוץ בכר: החבר'ה מכירים את זה.

יעקב מרגי: רוני, בבקשה.

יעקב מרגי: משהו שלא אמרת?

<רוני לידור: ראשית אני רוצה להגיד תודה ליוסי על ההערה.

<רוני לידור: תודה רבה, יוסי, על ההערה שלך.

<רוני לידור: אבל עם זאת המכללה מקיימת לא רק פעילויות שאמוץ מדבר עליו – ואני רוצה שתבינו – יש פגיעה בשימוש במתקנים לתכניות האקדמיות שלנו במכללה.

<רוני לידור: הפעילויות שאנחנו עושים הן גם חוץ אקדמיות היום.

<רוני לידור: הגידול הזה לא קשור לתכניות האקדמיות.

<רוני לידור: זה נכון שיש גידול כי אנחנו גדלים, מתפתחים ועובדים קשה.

<רוני לידור: אבל עדיין אנחנו חוששים שבשעות היום הרלוונטיות מ-8:00 עד 15:00 שהמכללה האקדמית זקוקה למתקנים כדי לקיים תכניות לימודים – פה הופר הסטטוס קוו.

יעקב מרגי: תהליך העבודה שלך היום מול מכון וינגייט הוא לא ערטילאי ובהפתעה.

יעקב מרגי: אתה לא מפתיע אותו, והוא לא מפתיע אותך.

יעקב מרגי: יש הזמנה מראש, יש שעות, יש ימים, יש תכניות.

יעקב מרגי: אני לא מבין למה זה יימשך.

<רוני לידור: חבר הכנסת מרגי, יש כרסום בהקצאת המתקנים.

יעקב מרגי: אז מה?

יעקב מרגי: תהיו אתי כי אני הולך לומר דברים מאוד חדים שצריך שייאמרו.

יעקב מרגי: עזוב את הדעה שלי.

יעקב מרגי: מה שקורה עכשיו סביב השולחן ותהליך החקיקה של החוק הזה – אתה הופך להיות, כפי שהיית עד היום, שכן של המכון הלאומי.

יעקב מרגי: יכול להיות שמחר או מחרתיים ההתקשרות הזאת לא תסתדר בגלל המציאות.

יעקב מרגי: הוא רואה בך בדיוק כמו איל"ת או מכוני ספורט אחרים שבאים לקנות שירות.

יעקב מרגי: בוא לא נייפה את זה, זה המצב.

יעקב מרגי: תקנו אותי אם לא.

<רות דיין מדר: אבל המתקנים נבנו.

<קריאה: המתקנים לא נבנו עבורם.

<קריאה: האיגוד נמצא מחוץ למכון.

יעקב מרגי: תודה, הערה טכנית.

יעקב מרגי: אני חייב לשים את זה על השולחן, אני לא מייפה את זה.

<רוני לידור: זה כספי מדינה ממשרד החינוך.

<רוני לידור: עובדה שאתה שם את זה.

<רוני לידור: אני שמח שאתה שם את זה על המפה.

<גיא אטיאס: אנחנו מקימים מכון לאומי כדי שייתן שירות לספורט.

<גיא אטיאס: בנוסף המתקנים לא יאוישו עשרים וארבע שעות.

<גיא אטיאס: אנחנו רוצים להצהיר לפרוטוקול כמשרד שאנחנו ניתן זכות ראשונים לאחר השימוש של גופי הספורט לרוני לידור, למכללה.

<גיא אטיאס: היא תהיה הספק במחירי השוק שייקבע על-ידי המכון שאנחנו יודעים שהוא רווחי.

<גיא אטיאס: לנו תהיה זכות הראשונים.

<גיא אטיאס: אם הם לא ירצו - -

יעקב מרגי: אחרי מי?

<גיא אטיאס: אחרי הספורט.

<רוני לידור: רגע, גיא.

<גיא אטיאס: תן לי, ברשותך.

<גיא אטיאס: אנחנו באים לפה עם דברים כדי להוריד את החשש שלך, ולהגיד לך שהמדינה לא אומרת לך, רוני, אנחנו רוצים להוציא אותך מהגבעה.

<גיא אטיאס: רוני, אנחנו נותנים עדיפות לספורט.

<גיא אטיאס: לכן הקמנו את המכון הלאומי.

<גיא אטיאס: אחרי הספורט תעמוד המכללה במחירי שוק ובמחירים שיהיו רווחיים גם לך וגם לנו.

יעקב מרגי: מה לא ברור?

<רוני לידור: אני אגיד לך מה לא ברור.

<רוני לידור: קודם כול אני שמח לשמוע את זה מגיא כי לא שמעתי את זה ממנו עד היום, רק בצורה בלתי פורמלית.

<רוני לידור: אז תודה.

<רוני לידור: דבר שני, גיא, תבין, הפעילות של המכללה היא מ-8:00 עד 16:00.

<רוני לידור: אם עכשיו אתה לוקח את המתקן ונותן אותו לנבחרת מסוימת או – תאמין או לא – נותן אותו לקרקס שזה לא ספורט ולא חינוך - -

<גיא אטיאס: לפני הקרקס אתה תהיה.

<גיא אטיאס: דבר רק על גופי הספורט, בבקשה.

<רוני לידור: אבל שוב אני אומר - -

יעקב מרגי: אתה רוצה להסדיר את מערכת יחסי העבודה ביניכם?

יעקב מרגי: לא, לא.

<רוני לידור: אני רוצה שזה יהיה מוסדר בחוק.

יעקב מרגי: לא, לא.

<רוני לידור: אבל הגוף הזה - - -

יעקב מרגי: החלטתי שלא.

יעקב מרגי: זה לא שייך.

יעקב מרגי: אי אפשר לשים על החוק הזה גם פרנויות וגם תסכולים וגם עבר, הווה ועתיד.

יעקב מרגי: בבקשה, דודו מלכא.

<דודו מלכא: אני סגן ראש מנהל הספורט במשרד החינוך.

<דודו מלכא: רציתי להתייחס לאמירה של שלמה בן גל לגבי משרד החינוך ומשרד הספורט.

<דודו מלכא: נכון שעד שנת 2000 המשרד שלנו היה במשרד החינוך.

<דודו מלכא: אבל אין לזה שום קשר לזה שהיינו ביחד כיוון שהתקציב של המכללה הוא בסעיף נפרד לגמרי, וכל יתר הבנייה והתקצוב שהיה למכון היה בסעיפים של הספורט - -

יעקב מרגי: תודה.

<דודו מלכא: - - וכשהתפצלנו פשוט העברנו את זה למשרד האחר.

<שלמה בן גל: אני רוצה לתקן כמה דברים.

<שלמה בן גל: אגיד כמה מתקנים נבנו על-ידי משרד החינוך כשהיינו תחת אותו משרד - -

יעקב מרגי: משרד החינוך, התרבות והספורט.

<שלמה בן גל: בריכה לימודית, אולם פלדמן, אולם - - - כל הדברים האלה הוקמו על-ידי משרד החינוך לטובת המכללה.

יעקב מרגי: סגן ראש מנהל הספורט דודו מלכא אומר לך שגם כשזה במטריה של משרד החינוך דאז – אם אתה יודע להגיד – אם היית מכין שיעורי בית תכין - -

<שלמה בן גל: העברנו אליכם מסמכים.

יעקב מרגי: - - תקנה תקציבית שהיא ייעודית לחינוך ולא ספורט.

<שלמה בן גל: אנחנו נמציא.

יעקב מרגי: תודה - -

<שלמה בן גל: עבור - - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מיצינו.

<שלמה בן גל: אנחנו נעביר את המסמכים.

יעקב מרגי: תקנה תקציבית שנוכל להתמודד איתה.

יעקב מרגי: כשמגיע נציג משרד ממשלתי ומצהיר שיעמוד מאחורי זה.

יעקב מרגי: בבקשה, אנחנו ממשיכים.

<מירב ישראלי: סיימנו את סעיף התקציב?

יעקב מרגי: כן.

<מירב ישראלי: אנחנו נבדוק בניסוח האם זה עונה על מה שנאמר פה מבחינת המהות.

יעקב מרגי: למרות שאמרתי מההתחלה – תגמרו את כל סוגיות הניסוחים, נבוא לוועדה ונקריא אותם.

יעקב מרגי: לא יהיה דיון, אלא אם כן ברחתם מהמהות.

<אמיר שרף: כשעובדים על הניסוח הזה, בבקשה, שלא ימנע מהמכון להרוויח.

<גיא אטיאס: אל תדאג.

<יוסי שרעבי: לכן מדובר כל הזמן על שווי שוק.

<מירב ישראלי: יכול להיות שצריך את אמות המידה - -

<גיא אטיאס: ההנחה היא ששווי שוק כולל גם רווח.

<גיא אטיאס: בסדר, נסדר את הנוסח.

<מירב ישראלי: אמות המידה נקבעות על-ידי מי, והאם הן מפורסמות?

<מירב ישראלי: אולי שם הפתרון.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תתקדמו.

<מירב ישראלי: זה נוסח שהעביר הממונה על השכר.

<מירב ישראלי: השאלה היחידה שלי פה היא האם הכוונה ב"מי שמכהן כנציג של גוף אחר במועצה או בוועדת המשנה", למעשה זה רק הוועד האולימפי ואיל"ת.

<מירב ישראלי: נכון?

<קריאה: נכון.

<מירב ישראלי: אז אולי צריך להגיד את זה כי זה לא ברור.

<מירב ישראלי: הכוונה היא שהם לא יהיו זכאים לגמול גם אם הם לא מקבלים גמול מהוועד האולימפי או מאיל"ת.

<מירב ישראלי: כי אחרת זה מכוסה באופציה האחרונה.

<מירב ישראלי: זה מקובל?

<קריאה: הממונה על השכר פה.

<מירב ישראלי: אה, שלום לך.

<אבי פרידמן: אני לא הממונה על השכר.

<אבי פרידמן: אני נציג האגף לשכר ולהסכמי עבודה במשרד האוצר.

<אבי פרידמן: קודם כול יש פה כמה שינויי נוסח קטנים.

<אבי פרידמן: מהותית אין לנו בעיה להכניס את ההערה שלכם כדי שלא יהיה בלבול - -

<מירב ישראלי: הכוונה היא לא לנציגי הציבור הכלליים, אלא לוועד האולימפי ולאיל"ת.

<אבי פרידמן: לפרוטוקול אנחנו גם רוצים להגיד שיש הסכמה שיושב-ראש לא מקבל גמול אחר מחברי המועצה.

יעקב מרגי: לא הבנתי.

<מירב ישראלי: משרד הספורט חשב שאולי היושב-ראש יקבל שכר, אבל בסופו של דבר זה ירד.

יעקב מרגי: נפתח את זה לדיון?

<אבי פרידמן: לא.

<אבי פרידמן: רק רציתי להגיד את זה.

יעקב מרגי: סיכמנו את הסוגיה הזאת?

יעקב מרגי: מה השאלה?

<יאיר אברהם אלגאוי: לגבי הסעיף הקודם בנושא השכר - -

יעקב מרגי: שכר למי?

<יאיר אברהם אלגאוי: שכר העובדים.

יעקב מרגי: מה זה הסעיף הקודם?

<יאיר אברהם אלגאוי: סעיף התקציב.

<יאיר אברהם אלגאוי: רצינו לשאול מה ביחס לכל נושא השכר?

<יאיר אברהם אלגאוי: האם הוא חלק מהתקציב?

<יאיר אברהם אלגאוי: מהי ההתייחסות?

יעקב מרגי: מה נראה לך?

יעקב מרגי: תהיה רציני.

יעקב מרגי: אני שואל אותך שאלה.

יעקב מרגי: המכון מכין הצעת תקציב באישור השרה והשר, והם לא ייתנו דעתם שזה לא כולל – אנחנו לא במדינת חלם.

יעקב מרגי: על כל צעד ושעל אתה יכול להכניס את סוגית העובדים.

יעקב מרגי: גם כשתרצה לרכוש ובלבד שזה לא יפגע כלכלית.

יעקב מרגי: אי אפשר.

<מירב ישראלי: סעיף 23(ב) מטפל בזה בעיקרון.

יעקב מרגי: אוקיי.

<גיא אטיאס: רק לסוגיית הוועד המנהל.

<גיא אטיאס: יש התנגדות שלנו - -

<לימור תוסייה כהן: אמרנו שנחזור לזה, לא?

<מירב ישראלי: על מה אנחנו מדברים?

<לימור תוסייה כהן: יש סוגיה שנשארה פתוחה מהדיון הקודם על העובדים.

יעקב מרגי: האוצר יציג בהמשך את ההתנגדות שלו ונתייחס אליה.

יעקב מרגי: לא בטוח שנקבל אותה, אבל נראה.

<אמיר שרף: אתה מדבר על השכר?

<מירב ישראלי: על המועצה.

<לימור תוסייה כהן: על המועצה.

יעקב מרגי: נמשיך, בבקשה, את ההקראה.

<מירב ישראלי: למשרד האוצר הייתה פה הערה.

יעקב מרגי: מה ההערה?

<תמיר כהן: שלשר האוצר תהיה אמירה בהינתן ההקצאה של המקרקעין.

<תמיר כהן: מבחינתנו אפשר גם להוסיף "לפי התחשבות - -

יעקב מרגי: אתה מעודכן שהעברנו את רמ"י למשרד האוצר?

יעקב מרגי: אנחנו הוצאנו את שרת התרבות דהיום ובעתיד מכל "השר, השר, השר".

יעקב מרגי: אני לא מבין אתכם.

יעקב מרגי: אתם רוצים להכניס שר אוצר, אין לי בעיה שיהיה שר אוצר.

<תמיר כהן: רצינו להוסיף כדי לענות על חששות שעלו ממשרד התרבות והספורט שההקצאה תהיה בהתאם להתחשבות בהיקף הפעילות במטרות ובתפקידים של המכון.

יעקב מרגי: "המדינה תעמיד לרשות המכון את המקרקעין הדרושים לפעילותו".

<גיא אטיאס: בהינתן המצב הקיים.

יעקב מרגי: "כפי שתקבע הממשלה או שר שהממשלה תסמיך לכך".

יעקב מרגי: למה אני צריך עכשיו לרדת לרזולוציות?

יעקב מרגי: בוא נקבע כבר עכשיו.

יעקב מרגי: אתה רוצה לחנוק את זה?

<תמיר כהן: לא.

יעקב מרגי: אולי הפעילות שלו תהיה מצומצמת?

יעקב מרגי: אני חושב שההגדרה פה ראויה ונכונה.

יעקב מרגי: ממשלה כוללת את שר האוצר.

יעקב מרגי: נכון?

<תמיר כהן: - - -

יעקב מרגי: תודה.

<אמיר שרף: אני עורך דין אמיר שרף ממכון וינגייט.

<אמיר שרף: מצד המכון אנחנו מוטרדים מאוד מהנוסח של הסעיף הזה.

<אמיר שרף: אנחנו חוששים שכיום המכון יושב במתקנים שלו, אבל הסעיף הזה לא מבטיח לו את המשך הקיום ויכולת התכנון והעבודה במקרקעין הקיימים.

<אמיר שרף: בנוסחים קודמים של החוק ששונו בעקבות הערות ממשרדי הממשלה השונים נכתב בצורה מפורשת שהמכון ימשיך לשבת בשטח שהוא יושב בו היום.

<אמיר שרף: בתפריט שצורף להצעת החוק חשבנו שזה פתרון נכון וראוי להבטיח את הקיום של המכון וכדי למנוע לחצים עתידיים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: הבנתי.

יעקב מרגי: התייחסות אחר כך.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

<ערן מוטרו: אני עורך דין ערן מוטרו מהסוכנות היהודית.

<ערן מוטרו: כידוע, קרקעות וינגייט הן רובן קרקעות מדינה.

יעקב מרגי: הסוכנות עדיין קיימת, נושמת, חיה, בועטת?

<ערן מוטרו: הסוכנות עדיין קיימת.

<ערן מוטרו: חיה, בהחלטה.

יעקב מרגי: עיצבתם את דמותו של הישראלי הבא, היהודי הבא, הדורות הבאים.

<ערן מוטרו: תודה רבה.

<ערן מוטרו: חוזי החכירה החתומים היחידים בוינגייט הם של הסוכנות היהודית שהיא בעצם חברת האם של המכללה.

<אמיר שרף: על שישה דונם בלבד.

יעקב מרגי: רגע, תן לו.

יעקב מרגי: אני מבקש.

<ערן מוטרו: כיוון ששני הגופים חיים יחד ויש צורך בגידול טבעי וכן הלאה, מבוקש להוסיף בסיפא של הסעיף: "זאת בתיאום עם הסוכנות היהודית".

<ערן מוטרו: נראה לי מקובל לאור כל מה שדיברנו פה על המונופול ועל הכרסום וכן הלאה.

יעקב מרגי: כמה אתם באחוזים בשטח שם?

<ערן מוטרו: באחוזים אני לא זוכר.

<ערן מוטרו: זה שישה דונם ומעלה.

<גיא אטיאס: שישה דונם מתוך ארבע מאות שלושים ושניים.

<ערן מוטרו: לגיטימי.

<ערן מוטרו: אז אתה רק מחזק אותי.

יעקב מרגי: לפי כללי הדינים והבעלויות, יש מישהו שיכול להקצות שטח שהוא שלך?

<ערן מוטרו: לא.

<ערן מוטרו: אבל ברגע שלא יהיה שום אזכור של הסוכנות אי אפשר יהיה להגדיל את השטח שלהם לעולם.

יעקב מרגי: למה?

<ערן מוטרו: כי תהיה בעיה.

<ערן מוטרו: כל השטח, לפי הסעיף, יכול להיות מוקצה רק למכללה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: שמעתי את החשש.

<מירב ישראלי: זה רק לחוק הזה.

<מירב ישראלי: זה לא קשור לדברים אחרים.

<ערן מוטרו: החוק הזה קשור רק למקרקעין.

<מירב ישראלי: אנחנו לא מסתירים - - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: השאלה שלך ברורה.

יעקב מרגי: בבקשה, שלמה.

<שלמה בן גל: אותו דבר על מה שדיברנו בנושא המתקנים.

<שלמה בן גל: האדמות הופקעו עבור שני הגופים.

<שלמה בן גל: אנחנו העברנו מסמכים בדיון הראשון, ונעביר שוב את המסמכים.

יעקב מרגי: מי הפקיע?

<שלמה בן גל: משרד החינוך הפקיע בשלוש הפקעות.

יעקב מרגי: מי זה משרד החינוך?

יעקב מרגי: המדינה, נכון?

<שלמה בן גל: בוודאי.

יעקב מרגי: בחוק הזה כתוב שהממשלה תחליט לגבי הקרקעות.

<שלמה בן גל: בסדר, הממשלה תחליט.

יעקב מרגי: הממשלה זה גם משרד החינוך.

<שלמה בן גל: בסדר גמור.

יעקב מרגי: תודה.

<שלמה בן גל: רק דקה, בבקשה.

<שלמה בן גל: יש לנו גם מכתב מראש מנהל הספורט שאם נרצה להתפתח יוקצו אדמות למכללה.

יעקב מרגי: מי זה ראש מנהל הספורט?

<שלמה בן גל: ד"ר אורי שפר.

<שלמה בן גל: יש לנו מסמכים, נעביר אותם.

<שלמה בן גל: יש לנו גם מסמך ממנהל מקרקעי ישראל שבמידה שנרצה לבנות מעונות יקצו לנו מעונות.

<שלמה בן גל: אני מבקש – מתוך ארבע מאות שלושים דונם שלא מוסדרים עדיין בחוק למכון, שמתוכם שמונים יוקצו להתפתחותה של המכללה.

יעקב מרגי: לו יצויר שהסמכות בידי – למה שמונים ולא שישים?

<שלמה בן גל: כי הוועדה תחליט מה הצרכים.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אז הממשלה מחליטה.

<שלמה בן גל: אנחנו מעריכים שמונים, תגידו שישים – בוא נלך לרב.

<שלמה בן גל: אני רק רוצה לציין שבמכללה יש כשמונת אלפים תלמידים; כאלף שש מאות לתואר ראשון ושני, והשאר ללימודי תעודה והסבה מקצועית.

<שלמה בן גל: צריך להתחשב בגוף הגדול הזה.

יעקב מרגי: מר בן-גל, זה שאני נחרץ זה לא אומר שאני חולק עליך ולא צריך לעשות כל מה שביקשת.

יעקב מרגי: אבל תבין שכשאנחנו מחוקקים חוק אני לא יכול להיכנס לזה עכשיו וגם לא ראוי להיכנס לזה.

יעקב מרגי: ברגע שכתוב שהממשלה החליטה ולא מנכ"ל או שר או יושב-ראש, זה אומר שהממשלה עושה את צעדיה בשקיפות.

יעקב מרגי: כשהממשלה תתכנס ותקבל החלטה בסוגיה הזאת תהיה לכם אפשרות לומר את מה שאתם רוצים לומר.

יעקב מרגי: זאת לא האכסניה, עם כל הכבוד.

<רוני לידור: זאת בדיוק הנקודה.

<רוני לידור: אתה מבין, חבר הכנסת מרגי?

<רוני לידור: אנחנו פה כי אנחנו צריכים סיוע.

<רוני לידור: אם לא היינו צריכים את הסיוע הזה היינו בבית או בעבודה.

<רוני לידור: יש לנו מה לעשות.

<רוני לידור: בכל נקודה שהמכללה האקדמית בוינגייט מעלה: 1.

<רוני לידור: ענייני מחקר 2.

<רוני לידור: הכשרת מאמנים 3.

<רוני לידור: קרקעות לפיתוח - -

יעקב מרגי: תעצור, תעצור.

<רוני לידור: - - שום התייחסות לגוף הזה - -

יעקב מרגי: אדוני נשיא המכללה - -

<רוני לידור: - - שמ-59' נמצא במכון.

<רוני לידור: איך אפשר להתעלם מזה?

יעקב מרגי: אמרת זאת מתחילת הדיונים, וחבל לחזור על זה כל פעם.

יעקב מרגי: יש פה חשש שמא יש התנהלות או הקצאת קרקעות שתחנוק אותם ולא תיתן להם אופק שירות ולא התפתחות ולא כלום.

יעקב מרגי: איך אנחנו מעגנים את זה שהחלטה לגבי הקצאת הקרקע תתייחס לתנאי הסביבה שם - - בבקשה, אמוץ.

<אמוץ בכר: רק נתון שאני לא בטוח שכל המליאה הזאת יודעת אותו, ואני מניח שאנשי המכללה כן יודעים אותו.

<אמוץ בכר: למרות מה שנאמר קודם לגבי 6.2 דונם בטאבו של הסוכנות היהודית שהיא חברת האם, 11.2 דונם, בפועל, על-פי מודד מוסמך שהוזמן ב-2011 ותואם עם המכללה לצורך אותם סכסוכים שהיו בעבר, היא יושבת על 11.2 דונם.

<אמוץ בכר: רצוי שנדע את זה.

יעקב מרגי: 11 מעוגנים ובהסכמה?

<אמוץ בכר: לא.

<אמוץ בכר: אלה אדמות שניתנו על-ידי הסוכנות היהודית כשהמכון נבנה.

<אמוץ בכר: רצוי שנדע את זה.

<רוני לידור: לא מחלקים מתנות חינם.

יעקב מרגי: גיא, אתה יכול להתייחס לחשש של ההקצאה?

<רוני לידור: ארבע מאות שמונים דונם מול שישה דונם.

יעקב מרגי: אתה רוצה שאני אפסיק לעזור לך או להתייחס לחששות שלך?

יעקב מרגי: תאמין לי, יהיה לי יותר קל.

יעקב מרגי: - - - בזמן הדיונים – ואני לא מתנצל על כך – שני שליש זה המכללה.

יעקב מרגי: בבקשה, גיא.

<גיא אטיאס: סוגית הקרקעות זה דיונים מאוד ארוכים שקיימנו אותם עם האוצר.

<גיא אטיאס: בואו נשים את הדברים בצורה מאוד בהירה.

<גיא אטיאס: דבר ראשון התחייבנו למכללה לכל נושא המעונות.

<גיא אטיאס: ההתחייבות שלנו מסודרת מול אגף תקציבים.

<גיא אטיאס: לנושא המעונות אנחנו מחויבים לתת - -

יעקב מרגי: איפה זה מעוגן?

יעקב מרגי: גיא, מחר-מחרתיים - - -

<גיא אטיאס: זה לא גיא, זה סיכומים חתומים בין משרד האוצר לבין משרד התרבות והספורט.

<גיא אטיאס: החשש הזה בהם עלה פעם אחר פעם על-ידי המכללה.

<גיא אטיאס: אנחנו נותנים בו הסדר לכל נושא המעונות שהוא מעבר לדונמים או להקצאה שדוברה פה.

<גיא אטיאס: בנוסף התחייבנו מול משרד האוצר שנסדיר את המצב הקיים אף על פי שהמצב החוקתי יש 6.2, הם יושבים על 11.2 - -

<קריאה: זה לא מדויק.

<גיא אטיאס: יכול להיות שאני לא מדייק.

<גיא אטיאס: אשמח לקבל תיקונים.

<גיא אטיאס: אנחנו הולכים להסדיר את המצב הקיים.

<גיא אטיאס: זה גם בין הסיכומים שלנו מול אגף תקציבים.

<גיא אטיאס: אם הייתה צריכה להיות התפתחות של המכללה רק בנושא לימוד – ואני מדגיש: לא מתקנים, לא מתקני ספורט, לא כפי שהם עושים היום ובונים חדרי כושר.

<גיא אטיאס: אני שואל שאלה, אם אתם כל כך כמהים - -

יעקב מרגי: כיכר ת'חריר.

יעקב מרגי: כולם שואפים - -

<גיא אטיאס: כבוד היושב-ראש, צריך לשים את הדברים בצורה ברורה.

<גיא אטיאס: היום המכללה בונה חדר כושר, והיא מתלוננת כל היום על כך שאנחנו מקימים ועושים כפילויות, והיא עושה בדיוק אותו דבר מאה מטר ליד, ואז הם באים ואומרים - -

<רוני לידור: - - - חדר הכושר?

<גיא אטיאס: רגע, רוני.

<רוני לידור: אני רק מצביע.

יעקב מרגי: ראיתי.

יעקב מרגי: אתה יכול להוריד את היד.

<גיא אטיאס: לכן אמרנו שמתוך 432 דונם אנחנו מורידים 11.2 דונם.

<גיא אטיאס: שאר הקרקע תהיה למכון, ואנחנו ניתן מענה מלא לסוגית הסטודנטים.

יעקב מרגי: האוצר מכיר את ההבנה וההתחשבות?

<תמיר כהן: אני מגבה את כל מה שגיא אמר.

<תמיר כהן: לי חשוב להדגיש שהמדינה לא מתחייבת ל-432, אלא היא מתחייבת - -

יעקב מרגי: זה מול גיא, מול המכון.

יעקב מרגי: הממשלה תחליט.

<גיא אטיאס: אם זזים מהמקום כן, אבל במסגרת הקיים יש סיכום תקציבי שאנחנו חתומים על 432 ומגובה איך אנחנו הולכים להסדיר את ההפקעה - -

<מתי שטיינר: לא שמעתי מה אמרו.

יעקב מרגי: אני אסביר לך.

יעקב מרגי: גיא הבהיר שהם מחויבים למכללה ב-11.2 דונם.

יעקב מרגי: יש הסדרה.

יעקב מרגי: על הדרך הוא אמר ש-432 מיועדים למכון.

יעקב מרגי: משרד האוצר אומר שזה סותר כי הממשלה צריכה להחליט כמה המכון יקבל.

יעקב מרגי: הוא ניסה לשים את זה על הדרך.

יעקב מרגי: הוא היה ערני.

יעקב מרגי: אף על פי שהוא דיבר אני חידדתי.

יעקב מרגי: נכון?

<גיא אטיאס: כן.

<מתי שטיינר: זה יכול להיות 50 דונם.

יעקב מרגי: מה שצריך לפעילות.

יעקב מרגי: מי המצביע?

<אורן שדמי: אני עורך דין אורן שדמי, היועץ המשפטי של המכללה.

<אורן שדמי: לגבי סעיף 34: "המדינה תעמיד לרשות המכון את המקרקעין הדרושים לפעילותו".

<אורן שדמי: למה לא להוסיף שם: "תוך התחשבות בגוף או בגופים אחרים הפועלים במקום"?

<אורן שדמי: פשוט.

יעקב מרגי: אני מוכן להביא פשרה מהבית שלי.

יעקב מרגי: אנחנו קבענו שזה יהיה כפי שתקבע הממשלה או שר שהממשלה תסמיך לכך.

יעקב מרגי: אני רוצה להשאיר את זה לממשלה.

<אורן שדמי: תוך התחשבות.

יעקב מרגי: בסדר, זה אתה ביקשת.

יעקב מרגי: קח בחשבון שלא כל מה שתבקש תקבל.

<אמוץ בכר: אני רוצה לומר משהו לגבי הקרקעות – דעתי לא נחה בנוגע לסיכום שיש שהמדינה תקצה לפי הצרכים.

<אמוץ בכר: לכאורה נראה שלמכון יש הרבה מאוד קרקעות.

<אמוץ בכר: אנחנו מדברים על 432 דונם - -

יעקב מרגי: אולי אתה צריך 600?

יעקב מרגי: הממשלה צריכה לקבל החלטה על 600.

<אמוץ בכר: אין 600.

יעקב מרגי: יהיו.

יעקב מרגי: ימציאו לך.

יעקב מרגי: אתה יודע, שר התחבורה בונה - -

<יוסי שרעבי: כל מה שנאמר כאן זה שבסופו של דבר כל החלטה לגבי הקצאה עתידית וחלוקת הדונמים בין הגופים השונים תיעשה על ידי הממשלה.

<יוסי שרעבי: אז בשביל מה הדיון הזה עכשיו?

<אמוץ בכר: אז שזה ייכתב ככה, שחלוקה תיעשה תוך התחשבות בגופים - -

יעקב מרגי: תודה, אמוץ.

<גיא אטיאס: 11.2 זה הסיכום.

יעקב מרגי: זאת המחויבות למכללה.

<גיא אטיאס: מעבר לזה אין שום מחויבות.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: הבהרת.

<אמיר שרף: - - -

<גיא אטיאס: 11.2 כולל 6.2, ואין מעבר לזה שום דונם.

<אמיר שרף: זאת מחויבות, זה לא שיש הגבלה.

<גיא אטיאס: בסיכומים שיש מול אגף תקציבים 11.2 זה מספר הדונמים שיש למכללה.

<גיא אטיאס: היתרה הולכת למכון, אלא אם כן הממשלה תחליט אחרת, ותכנית הממשלה יכולה להחליט אחרת.

יעקב מרגי: בגלל החקיקה מה שהיה לכם במחלוקת הולך להיות מוסדר.

יעקב מרגי: אז יש תמורה בעד האגרה.

<שלמה בן גל: אני רוצה לתקן את גיא לגבי חדר הכושר.

יעקב מרגי: לא רוצה.

<שלמה בן גל: זה חדר כושר של נכים - -

יעקב מרגי: די, אני נוזף בך שהעלית את הנושא.

יעקב מרגי: לא נזפתי בכם שלא שמתם את זה כגילוי נאות ולא כלום בחששות שלכם לצמצום ולחניקה.

יעקב מרגי: אל תעלה את זה.

יעקב מרגי: על הדרך קיבלת נזיפה.

יעקב מרגי: זה שאלות קיטבג.

<שלמה בן גל: לא שאלות קיטבג.

יעקב מרגי: אורה, בבקשה.

יעקב מרגי: לא.

<הדס פרבר: כן, כן.

<גיא אטיאס: כן, כן.

<גיא אטיאס: חברים, כן.

יעקב מרגי: אורה, שאלת שאלה חשובה.

יעקב מרגי: את רואה איזה עניין זה עשה פה.

<גיא אטיאס: כן, אנחנו מנכסים את השטח.

יעקב מרגי: הממשלה תנכס.

יעקב מרגי: תודה.

<קריאות: - - -

<גיא אטיאס: אני אומר את זה לפרוטוקול.

<הדס פרבר: השטח הופקע לטובת המכון.

<גיא אטיאס: אני יודע שהשטח הופקע לטובת המכון.

נורית קורן: אז זה לא אומר שהממשלה תחליט.

יעקב מרגי: רגע, רגע.

נורית קורן: אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: נורית, את חברת כנסת.

יעקב מרגי: אני אתן לך.

יעקב מרגי: מהיום והלאה לא אקבל - - - אין יותר התפרצויות בדיון.

יעקב מרגי: מי שלא הבין או חדש בזה – כפי שאמרתי לגבי המכללה, כנראה מה שהיה במחלוקת הולך להיות מוסדר.

יעקב מרגי: גם בגלל שהמדינה לא בהרבה תחומים יודעת לעבוד ומושכת הרבה זמן והולכת להסדיר את הקרקע מול המכון זה בהליך של החלטת הממשלה.

יעקב מרגי: אני לא פותח את זה לדיון.

נורית קורן: אתם אומרים כל הזמן ש-432 דונם הופקעו לטובת המכון, כלומר המכללה נשארת רק עם 11.2 דונם שכוללים שישה דונם של הסוכנות היהודית.

נורית קורן: אבל לסוכנות היהודית בעצם נשמרת הזכות שלה כי זה שייך לה כמו כל דין אחר.

נורית קורן: אבל אני אומרת שצריך לתת למכללה את האפשרות להתפתח.

יעקב מרגי: שתבוא לממשלה ותבקש.

<קריאה: אז לא להגביל אותם פה.

נורית קורן: אין פה הגבלה.

יעקב מרגי: הסברתי לכם שאני לא הולך לשים לכם את כל התסכולים ואת כל הפרנויות של ההווה, עבר ועתיד על החוק הזה.

יעקב מרגי: יש הליך מסודר איך מדינה מקצה, איך מבקשים קרקע, איך מדינה מקצה קרקע.

יעקב מרגי: זה אמנם ויה דה לרוזה, אמנם התעללו בכם, אבל זה לא בחוק הזה.

יעקב מרגי: זה לא כאן.

<רוני לידור: אתה צודק מאה אחוז, אבל שלא יוגבל מראש.

יעקב מרגי: לא נותנים את זה לדייר הפשוט שקונה קוטג', ואחרי שנתיים וחצי העירייה מרימה לו שמונה קומות, חוסמת לו את האוויר, את הרוח, את השמש, את האבק ואת החנייה ומתעללת בו.

יעקב מרגי: לא מעגנים את זה בשום חוק.

יעקב מרגי: אתה רוצה שאני אגן לך עכשיו על העתיד?

יעקב מרגי: לא הולך כאן.

יעקב מרגי: לא נוגע בזה יותר.

<מירב ישראלי: אני מוחקת את הסיפא.

יעקב מרגי: הממשלה.

<רוני לידור: אני מבקש רק הבהרה אחת.

יעקב מרגי: אתה מהמר על זה.

<רוני לידור: אני לא מהמר, אני שואל שאלה.

<רוני לידור: הדיון הזה בוועדת החינוך של הכנסת שמנוהל בצורה יוצאת מן הכלל, ואין לי שום טענות.

<רוני לידור: אין לי שום תלונות לגבי מהות ולגבי אופי הדיונים.

<רוני לידור: אני מכבד אותך ואת הדיון.

<רוני לידור: אבל איך זה יכול להיות שטענות מוצדקות לא נשמעות בוועדת החינוך של הכנסת, ואין שום התייחסות בכתב בחוק ובהסדריו, והוועדה שולחת אותי לממשלה?

יעקב מרגי: אתה מבין שבחוק הזה מי שצריך היה לצעוק "געוואלד" זה יותר המכון מאשר אתה?

<רוני לידור: לא.

יעקב מרגי: אני אגיד לך למה.

יעקב מרגי: לגביך נאמר מפורשות שיש הסכמה עם האוצר והולכים להציל לך 11.2 דונם.

יעקב מרגי: המכון עוד לא יודע על איזה שטח הוא הולך לשבת.

יעקב מרגי: הממשלה תחליט או שני שרים שהממשלה תסמיך.

<יוסי שרעבי: שר האוצר ושר הספורט.

יעקב מרגי: אתה רוצה להגדיר את זה – שר האוצר ושר הספורט.

<מירב ישראלי: אז הממשלה או אם היא תסמיך?

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: הממשלה או שני שרים יחד.

<אורה חכם: אדוני היושב-ראש, אין רישום בעלויות על הקרקע?

יעקב מרגי: יש.

יעקב מרגי: הממשלה תסדיר את זה בהחלטה שלה.

יעקב מרגי: בבקשה, גברתי.

<רות דיין מדר: אדוני היושב-ראש, אני עורכת דין מהשלטון המקומי.

<רות דיין מדר: אני מבקשת לעדכן את הוועדה ולשאול לפרוטוקול גם את המכון וגם את המשרד.

<רות דיין מדר: אנחנו קיימנו אתמול ישיבה עם מנכ"ל משרד התרבות והספורט לעניין נציגות שלטון מקומי בהרכב המועצה.

<רות דיין מדר: המשרד אמר שהוא לא רואה לנכון, והוא לא מוצא שנציג שלטון מקומי צריך להיות בהרכב המועצה.

<רות דיין מדר: השאלה שלי לפרוטוקול היא האם כיום מתקיימים שיתופי פעולה עם הרשויות המקומיות במכון, והאם בהצעת החוק החדשה והמדיניות שתתקיים מהחוק עצמו, האם הולך להיות שיתוף פעולה עם הרשויות המקומיות?

יעקב מרגי: הוא אמר לך לא.

יעקב מרגי: בהתייחסות לשאלה קודמת – רק עם גופי ספורט.

<רות דיין מדר: זה לפרוטוקול?

יעקב מרגי: זה לפרוטוקול.

יעקב מרגי: אמרת את זה, גיא, נכון?

יעקב מרגי: המכון מחויב לעיריות מקומיות.

<גיא אטיאס: המוטו הוא לגבי ספורט.

<רות דיין מדר: השאלה שלי היא לא סתם.

<גיא אטיאס: המוטו הוא לגופי ספורט.

<גיא אטיאס: יש אפשרות אם עירייה מסוימת, למשל עיריית נתניה, תרצה לעשות פעילות במכון שהיא במסגרת הפעילות הרווחית אז אפשר.

<יוסי שרעבי: זאת לא ליבת העבודה של המכון.

<גיא אטיאס: ליבת העבודה היא גופי ספורט איגודיים.

<רות דיין מדר: אז המכון לא זקוק לרשויות המקומיות כדי לקיים שיתופי פעולה ולהגיע למצוינות בספורט.

<גיא אטיאס: זה לא מה שנאמר.

<גיא אטיאס: לפעילות הרווחית כן.

<רות דיין מדר: רק כדי להבין למה אנחנו לא צריכים את הרכב המועצה.

<רות דיין מדר: בשביל לקחת מאתנו כסף, כן?

<רות דיין מדר: רק כדי להבין.

<רות דיין מדר: אנחנו גוף עסקי שאנחנו מקיימים אתו שיתוף פעולה כדי להרוויח יותר כסף לא בשביל מצוינות.

יעקב מרגי: תודה, גברתי.

יעקב מרגי: השאלה שלך הייתה במקום.

יעקב מרגי: קיבלת הבהרה.

יעקב מרגי: זה לא מונע מהמכון לשתף פעולה עם רשות מקומית.

יעקב מרגי: אני לא רואה לנכון מקום למרות האמפתיה ושיתוף הפעולה והחשיבות של המרכז לשלטון מקומי כגוף שלטוני וגוף מבצע.

יעקב מרגי: במקרה הזה לא שייך במועצת המנהל נציג שלטון.

יעקב מרגי: אם הייתם בעלי מניות, אז אולי, אבל ככה לא.

<מירב ישראלי: כרגע הנוסח זה הממשלה או שהיא רשאית להסמיך את שר האוצר ושר הספורט.

יעקב מרגי: נמשיך בהקראה.

יעקב מרגי: ה"אלא" הזה מגביל?

יעקב מרגי: זאת אומרת שהוא רשאי להשכיר לשנתיים?

<מירב ישראלי: כן.

<מירב ישראלי: עד עשר שנים.

יעקב מרגי: עד עשר שנים ללא אישור שר האוצר?

<מירב ישראלי: זאת ההתנהלות שלו.

יעקב מרגי: אני לא יודע אם הזכות הזאת קיימת לכל הגופים הסטטוטוריים האחרים.

<מירב ישראלי: הסעיף הזה הוא סעיף סטנדרטי לפחות בתאגידים הסטטוטוריים בשנים האחרונות.

<לימור תוסייה כהן: הסעיף קיים.

<לימור תוסייה כהן: אנחנו חושבים שצריך לעדכן אותו בכל מיני היבטים שיבהירו שאם למכון יש למשל שולחנות, והוא רוצה להחליף אותם, בוודאי לא צריך לקבוע את זה בתקנות בשביל לאפשר לו את זה.

<לימור תוסייה כהן: לכן יכול להיות שמקובל עליכם - -

יעקב מרגי: לו יצויר שהוא ירצה לפתוח גן אירועים בגן של המקום?

<מירב ישראלי: במרכז בגין יש.

<לימור תוסייה כהן: הסעיף הזה קיים בחקיקה.

<לימור תוסייה כהן: הוא קצת תופס דברים מעבר למה שיש כוונה לתפוס.

<לימור תוסייה כהן: זאת אומרת שהכוונה שכל מכירה מהותית, קנייה מהותית או השכרה.

יעקב מרגי: נכסים.

<לימור תוסייה כהן: נכסים מהותיים.

יעקב מרגי: ריהוט נכנס בהגדרה של נכסים?

<לימור תוסייה כהן: נכס זה נכס.

<לימור תוסייה כהן: משפטית כן.

<לימור תוסייה כהן: לכן אם מקובל על יושב-ראש הוועדה נציע ליועצת המשפטית להבהיר את הדברים האלה.

יעקב מרגי: זה רק מסרבל.

יעקב מרגי: תמצאו את הנוסח.

<מירב ישראלי: לימור, את צריכה לחשוב האם בחוק הזה ולא בתזכיר את רוצה לעשות שינוי.

<לימור תוסייה כהן: אני אציע לך נוסח, ואם יהיה - - -

<מירב ישראלי: בסדר.

יעקב מרגי: הלאה, נמשיך בהקראה.

<מירב ישראלי: זה סעיף סטנדרטי.

<אמיר שרף: אני מבקש רק להבהיר שזה חל גם על ארנונה כפי שזה מופיע בחוקים אחרים.

<אמיר שרף: לכן אני מבקש להוסיף אחרי "אגרה" את המילה "ארנונה", ובסוף המשפט "למדינה או לרשות מקומית".

<מירב ישראלי: יש חוקים שבהם מדובר על סעיף נפרד, סעיף קטן (ב) בחוקים אחרים, כשיש פטור מאגרה בין למדינה ובין לרשות מקומית.

<מירב ישראלי: זה בסדר.

<מירב ישראלי: זה לא בכל חוקי התאגידים.

יעקב מרגי: אני רוצה להבין.

יעקב מרגי: המכון הוא מלכ"ר בעיקרון.

יעקב מרגי: אם המכון מפעיל קפיטריה - -

<אמיר שרף: אני לא מדבר על הפעילות המסחרית, אלא על הסעיף הראשי.

<מירב ישראלי: יש חוקים שאין פטור ממסים, ויש חוקים שיש פטור ממסים שזה מוסד פטור כמו פה ב-(א), ויש חוקים שהפטור הוא רחב יותר וחל על כל אגרה, מס וכולי בין למדינה ובין לרשות המקומית.

<מירב ישראלי: צריך להכריע.

יעקב מרגי: אני לא הולך להיות יותר נדיב ממה שהמדינה הסכימה.

<אמיר שרף: אפשר לתת כמה דוגמות?

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: למה אתה רוצה להגיע?

<אמיר שרף: בהרבה גופים סטטוטוריים דומים יש פטור מארנונה - - -

<קריאות: - - -

יעקב מרגי: רגע, רגע.

יעקב מרגי: זה לא יכול להיכנס לחוק הארנונה, אלא אם האוצר - -

<יוסי שרעבי: לא רק האוצר, גם לא אנחנו.

<יוסי שרעבי: אנחנו דנו בזה - -

יעקב מרגי: את רוצה שמרים פיירברג תבוא לכאן בטיל?

<יוסי שרעבי: - - אתם תשלמו ארנונה נתניה כמו שאתם משלמים היום.

<יוסי שרעבי: לא תהיו פטורים מזה.

יעקב מרגי: איך הוא נבהל, רק שמע אותי אומר "מרים פיירברג".

<יוסי שרעבי: לא תהיו פטורים מתשלום ארנונה לרשות המקומית.

<אמיר שרף: הסעיפים המקבילים - -

יעקב מרגי: ניסית, לא הצלחת.

<יוסי שרעבי: אתם תשלמו.

<יוסי שרעבי: אתם גם לא משלמים מלא, אתם משלמים שליש.

<קריאה: שני שליש.

<יוסי שרעבי: לא, הם פטורים.

<יוסי שרעבי: הם משלמים רק שליש.

<אמיר שרף: זה הרבה כסף.

<אורה חכם: אתה מונופול?

<מתי שטיינר: אם לא הבנת, אורה, הוא מונופול, והוא מכריז עכשיו בקול רם שהוא מונופול.

יעקב מרגי: שטיינר, תודה.

יעקב מרגי: ראית שלא נתנו למרות עייפות החומר.

<מתי שטיינר: כמה שנתת לו – על זה הוא כבר מוותר.

<מתי שטיינר: וגם זה שליש, שלא תתבלבל.

<מתי שטיינר: הוא משלם שליש - -

<יוסי שרעבי: גם אתה משלם שליש, מתי.

<מתי שטיינר: אני לא משלם שליש.

<יוסי שרעבי: אתה לא משלם בכלל.

<יוסי שרעבי: נכון, סליחה.

<מתי שטיינר: אני משלם 50% מהשותף שלי.

<מתי שטיינר: אני משלם לו ארנונה.

<מתי שטיינר: חצי מהתקציב שלי.

יעקב מרגי: שטיינר, תודה.

יעקב מרגי: סיכמנו.

יעקב מרגי: נשאר ככה.

יעקב מרגי: התייחסויות?

<מירב ישראלי: לסעיף 38 שמדבר על אישורים העברנו כל מיני סעיפים מקודם.

<מירב ישראלי: כאן העלינו את האישור לרמת מנכ"ל.

יעקב מרגי: יש הערות?

<אמוץ בכר: מה זה שני מיליון?

<אמוץ בכר: זה ברמה שנתית, זאת השקעה?

<אמוץ בכר: חד פעמי?

יעקב מרגי: הוא מתייחס לסעיף 5, לא?

<מירב ישראלי: זאת פעולה אחת.

<יוסי שרעבי: מדובר על פעולה אחת שעולה שני מיליון.

<יוסי שרעבי: לא תקציב שנתי.

<יוסי שרעבי: לא פעילות שוטפת.

<מירב ישראלי: אם צריך חידוד בניסוח אנחנו נחדד את זה.

<מירב ישראלי: הכוונה לפעולה ספציפית שמאושרת.

<קריאה: צריך לחדד את זה שיהיה ברור.

<מירב ישראלי: נראה אם צריך.

<מירב ישראלי: עוד יש עבודת נוסח על החוק הזה.

יעקב מרגי: לפי סעיף 5(ג)(2).

<מירב ישראלי: אנחנו נבחן את זה.

<מירב ישראלי: מכאן זה כבר תיקונים עקיפים.

<מירב ישראלי: הדס, אתם רוצים להסביר את הקשר לחוק הסדר הימורים?

<הדס פרבר: כן.

<הדס פרבר: המטרה היא שהמימון להקמה או לשדרוג של המתקנים יהיה מכוח כספי המועצה להסדר ההימורים בספורט.

<הדס פרבר: כיוון שזה תאגיד לפי חוק, ולא אחד הגורמים הנתמכים צריך לציין את זה במפורש בחוק המועצה.

<רות דיין מדר: המדינה רוצה על חשבון - - -

יעקב מרגי: תודה, גברתי.

יעקב מרגי: אני עוד לא הבנתי, ולך כבר יש הערה.

יעקב מרגי: תני לי להבין.

<רות דיין מדר: קודם רצו להוריד משחקים, ועכשיו רוצים לבנות מתקנים על חשבון המהמרים.

יעקב מרגי: חבל.

יעקב מרגי: אם היית מעירה אחרי שהבנתי הייתי מייחס חשיבות.

יעקב מרגי: אני באמת לא הבנתי, אני לא ציני.

<רות דיין מדר: הסברתי.

יעקב מרגי: לא הסברת.

<הדס פרבר: אחת המטרות היא שהמימון של הקמה או של שדרוג מתקני ספורט ייעשה באמצעות כספי המועצה להסדר ההימורים בספורט.

<גיא אטיאס: תכנית המתקנים.

<הדס פרבר: לשם כך צריך לכתוב את זה במפורש כי תאגיד לפי חוק הוא לא אחד הגופים הסטנדרטיים שמקבלים את כספי המועצה להסדר ההימורים.

יעקב מרגי: אם לא יהיה כתוב המכון הלאומי לא יהיה זכאי.

<הדס פרבר: נכון.

יעקב מרגי: מה ההערה שלך?

<רות דיין מדר: היינו פה לפני כמה חודשים, והאוצר הסביר לנו שצריך לקצץ בתקציבים של ההימורים בספורט מאחר שאנחנו נגד הימורים.

<רות דיין מדר: אז האוצר אומר, אני נגד הימורים, אבל עכשיו אני אנגוס בתקציב שכבר ממילא הורדתי ממנו עבור הרשויות ועבור הגופים הנוספים שמתוקצבים בספורט.

<רות דיין מדר: אני אקח את זה עבורי למכון להלאמה.

<רות דיין מדר: אז זאת הלאמה על הלאמה.

<רות דיין מדר: אז עכשיו מלאימים כספי מימון.

יעקב מרגי: בוועדת הרפורמות לא הייתי שותף, אבל שם דיברו על קרן לגמילה לאלה שהתמכרו על-ידי האוצר.

יעקב מרגי: הכריעו את זה?

<קריאה: רק שאלה.

<קריאה: הסעיף הזה לא מונע מהמדינה להשקיע שם כספים?

<גיא אטיאס: ברור שלא.

<גיא אטיאס: זה תוספתי.

<אורה חכם: היה נהוג שמפעל הפיס שמנהל את העניינים האלה מקבל לצורכי מתנ"סים ומפעלי תרבות מהכסף שאת רוצה לייעד אותו להצטיינות בספורט.

<אורה חכם: לא שאני נגד הצטיינות בספורט - -

יעקב מרגי: זה לא פיס, אורה.

יעקב מרגי: הסדר ההימורים בספורט, אלה שעשו לנו מרוצי סוסים ווינר ומתמכרים.

<אורה חכם: לא הולך למפעל הפיס?

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: זה לא פיס.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: נמשיך בהקראה, בבקשה.

<מירב ישראלי: אני מזכירה שבישיבות הקודמות דובר על הנושא של בתי ספר למאמנים.

<מירב ישראלי: הנושא של הסדרה של בתי ספר למאמנים מופיעה בחוק הספורט.

<מירב ישראלי: כל בית ספר למאמנים נדרש לאישור משר הספורט.

<מירב ישראלי: סיכמנו בישיבות הקודמות שמכיוון שאנחנו הופכים את וינגייט לתאגיד סטטוטורי נעשה תיקון דומה לחוק המוזיאונים ונגיד שבעצם השר רשאי לדרוש אישור לבית ספר למאמנים גם לבית ספר שמתנהל לפי חיקוק, שזה וינגייט.

יעקב מרגי: אבל לא אוטומטית.

יעקב מרגי: לא עומדת לו הזכות.

<מירב ישראלי: לא.

<מירב ישראלי: הוא רשאי.

<מירב ישראלי: השר יכול.

<מתי שטיינר: עצוב לי מאוד.

<מתי שטיינר: חבר הכנסת מרגי, אני צריך את שיתוף הפעולה שלך כי אולי הפעם – אתה מבין מהר.

יעקב מרגי: רגע, אולי הפעם אני אבין מהר?

<מתי שטיינר: לא, אתה מבין מהר.

<מתי שטיינר: גם את זה תבין מהר, ופה יש הסכמה גם של היועצת המשפטית של הוועדה.

יעקב מרגי: אז תאמר לנו.

<מתי שטיינר: מכיוון שאני מדבר על מונופול ואני רואה שבחדר הכושר של מכללת וינגייט כבר מתאמנים, ולא נותנים, ורשויות לא צריך, ואני קצת שנים בספורט, ובלי רשויות מקומיות אין ספורט, אנחנו מחבקים את כולם ורוצים את כולם אנחנו לא מוכנים בשום פנים ואופן שלא יוסדר בחוק - -

יעקב מרגי: שמה?

<מתי שטיינר: - - שלא יהיה מונופול למכון וינגייט.

<מתי שטיינר: אם אני לא יכול בחוק אני אשנה את חוק הספורט, ולזה יש לי הסכמה לפחות עם שתי נשים שמבינות קצת במשפטים - -

יעקב מרגי: מצדיע לך.

<מתי שטיינר: - -אחת זאת היועצת המשפטית של הוועדה, והשנייה של משרד הספורט.

<מתי שטיינר: אני אקריא את השינוי שאנחנו רוצים, ואני מקווה שהפעם תתמוך בי.

יעקב מרגי: מה אתה דרמטי כזה?

יעקב מרגי: תגיד מה אתה רוצה.

<מתי שטיינר: אני מבקש מרכזי ספורט אולימפיים, אגודות ספורט - - -

יעקב מרגי: איפה אתה אוחז?

<מתי שטיינר: ב-5.

יעקב מרגי: זה התיקון המוצע שלך?

<מתי שטיינר: נכון.

<מתי שטיינר: היא תגיד לך איפה זה.

<מתי שטיינר: היא יודעת, דיברתי איתה.

<מירב ישראלי: אתם הגשתם תיקון מוצע לסעיף 17(י), נכון?

יעקב מרגי: אתה מבקש תיקון עקיף לחוק הספורט.

יעקב מרגי: מה הוא אומר?

<מתי שטיינר: הוא אומר שהקצבות יוכלו לקבל גם גופי ספורט אחרים ולא רק המכון הלאומי.

יעקב מרגי: היינו בסרט הזה.

<מתי שטיינר: אני יודע שהיינו בסרט הזה.

<מתי שטיינר: אתה מבין שלא תהיה אפשרות קיום לאף אחד?

<מתי שטיינר: הם גם מונופול, הם ייקחו כמה כסף שהם רוצים.

יעקב מרגי: תעצור, הבנתי.

<מתי שטיינר: יש הסכמה.

<מתי שטיינר: רק שלהם אין הסכמה.

יעקב מרגי: אני בא לקראתך בכך שאני מבטל את דעתי.

יעקב מרגי: אני הולך ללמוד עכשיו.

יעקב מרגי: משרד התרבות, התיקון המוצע מקובל עליכם?

<יוסי שרעבי: חברים, אמרנו גם בוועדות הקודמות – כל מה שקשור בהקצאה לגופי ספורט וכל מה שקשור לקרן המתקנים בכלל לא בא בחוק הזה.

<יוסי שרעבי: הוא מתנהל בדרך אחרת לחלוטין, הוא נעשה באמצעות חוק הספורט, המועצה הלאומית לספורט, ההקצאה לגופים השונים.

<יוסי שרעבי: זה לא רלוונטי לכאן בכלל.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: היועצת המשפטית של משרד התרבות, בבקשה.

<הדס פרבר: אנחנו מתנגדים לזה.

<הדס פרבר: זה לא פוגע בזכות של הדר יוסף או כל גוף אחר לקבל תמיכה- - -

יעקב מרגי: - - - שזה בגלל זה.

<מתי שטיינר: ברור שהיא תתנגד.

<מתי שטיינר: היא היחידה שמתנגדת לדבר - - -

יעקב מרגי: שטיינר, תודה.

<מתי שטיינר: מה הם מתנגדים כל כך?

יעקב מרגי: בוא אני אגיד לך – אמרתי לך שאני מבטא את דעתי כדי שנשמע עוד דעות.

יעקב מרגי: יכולתי לענות לך מראש.

<מתי שטיינר: על דעתן של שתי המלומדות.

יעקב מרגי: שאלנו.

יעקב מרגי: בבקשה.

יעקב מרגי: אני יודע את דעתה של היועצת המשפטית ממשרד המשפטים.

יעקב מרגי: למשרד המשפטים יש דעה?

<לימור תוסייה כהן: אני בדקתי את זה בבית עם החבר'ה אצלנו במשרד שאמונים על חוק הספורט ועל מבחני התמיכה, והם חשבו שהתיקון מיותר ואין צורך בכך כי החוק הזה ממילא לא מונע מהמדינה תמיכה - - -

יעקב מרגי: אני שמח שאותה אישה שרצית שתבוא כתנא דמסייע אמרה לך בדיוק את המציאות המשפטית הנכונה.

<מתי שטיינר: היא ביטלה את דעתה.

<מתי שטיינר: אני לא מבטל את דעתה.

יעקב מרגי: היא מייצגת את משרד המשפטים.

יעקב מרגי: אני אומר לך – עומדת לך הזכות לפעול מול חברי הכנסת דרך חקיקה פרטית לתיקון חוק הספורט.

יעקב מרגי: זה כל מה שאתה מבקש.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: נמשיך בהקראה, בבקשה.

<מירב ישראלי: הכוונה איך להקריא את הוראת המעבר – צריך בעצם לפרק את העמותה לפני שהתאגיד מתחיל לפעול.

<מירב ישראלי: לכן סעיפים מסוימים ייכנסו לתוקף רק אחרי פרסום הודעה שהעמותה פורקה.

<מירב ישראלי: זאת המשמעות בגדול.

<מירב ישראלי: הוראת המעבר מתייחסת לנושא של פירוק העמותה והתחלת פעילות התאגיד.

יעקב מרגי: עשרה חודשים לפרוצדורות האלה שנדרשות זה מספיק?

<מירב ישראלי: זאת שאלה.

יעקב מרגי: נשאל את משרד התרבות, בבקשה.

יעקב מרגי: לעזור לכם?

<הדס פרבר: יש לנו ויכוח פה בבית אם זה מספיק.

יעקב מרגי: מניסיוני להניע גוף כזה בעשרה חודשים עם כל הבירוקרטיה והפרוצדורות - -

<הדס פרבר: אני חושבת שאדוני צודק.

יעקב מרגי: צריך לתת לזה נחיתה רכה, מוסדרת ומסודרת.

יעקב מרגי: לכן עשרה חודשים זה לא זמן סביר.

<יוסי שרעבי: לדעתי שנה.

יעקב מרגי: שנה?

<קריאה: עד שנה.

<יוסי שרעבי: שנה זה תמיד עד שנה.

יעקב מרגי: אני לא אומר עד שנה.

<לימור תוסייה כהן: אדוני, נציע הצעה לעניין הזה גם אחרי שנבין.

<לימור תוסייה כהן: יש לנו ויכוח עם החברות.

<לימור תוסייה כהן: ברגע שנדע מה החברות בנות ומה הכוונה לעשות אתן - -

יעקב מרגי: אתה יודע מה, בוא נשים את זה על השולחן.

יעקב מרגי: סוגיית חברות בנות, בבקשה, משרד התרבות.

יעקב מרגי: מה ההצעה?

<יוסי שרעבי: אנחנו חושבים שחובה לייצר שם חברה בת שהיא חברה כלכלית.

<יוסי שרעבי: יש המקום הזה, ויש הסכמה.

<יוסי שרעבי: משרד האוצר טוען שהוא רוצה לאחד לחברה בת אחת כי אין מקום לשתי חברות, אבל בכל מקרה - -

יעקב מרגי: ואז יהיה שקלול של המניות?

<תמיר כהן: בסוף אתייחס לדברים האלה.

<יוסי שרעבי: בכל מקרה האוצר מבקש לעשות את ההצבעה על הסעיף הזה בשבוע הבא.

<יוסי שרעבי: אנחנו מבקשים להתכנס לדיון מואץ בימים הקרובים.

<יוסי שרעבי: אנחנו לא רואים דרך שאנחנו לא יכולים להיענות לבקשה שלהם.

יעקב מרגי: אתה לא רוצה להצביע היום.

<יוסי שרעבי: אני מאוד רוצה להצביע - -

יעקב מרגי: אין "רוצה".

יעקב מרגי: אתה מגיש את החוק.

<יוסי שרעבי: מהסיבות האלה לאור ההודעה של האוצר ולאור העמדה של משרד המשפטים אין מנוס מלדחות את ההצבעה עד שהסוגיה הזאת תלובן.

<יוסי שרעבי: ממש לצערי.

יעקב מרגי: אנחנו נשלים את ההקראה כדי שבדיון הבא הדיון יתייחס להצבעות, אלא אם כן יהיו שינויי נוסח שמשנים את ההבנות ואת התכלית הראויה שנאמרה כאן.

יעקב מרגי: אם אלה שינויים מוסכמים במסגרת גבולות שיקול הדעת שלכם אז לא יהיה דיון על זה.

<אמיר שרף: אם כך אני מבקש לגבי הוראות המעבר להעיר הערה.

<יוסי שרעבי: עוד לא עברנו עליהן.

יעקב מרגי: עוד לא סיימנו.

<אמיר שרף: אני מבקש להעיר הערה.

יעקב מרגי: מה ההערה?

<אמיר שרף: אני חושש שהדיון הנוכחי לא יאפשר העברה חלקה ומהירה מהעמותה לתאגיד הסטטוטורי.

<אמיר שרף: הסיבה לכך היא בשני מוקדים: א', כתוב כאן שהעמותה תצטרך לפעול לפירוקה מרצון.

<אמיר שרף: הליך של פירוק מרצון זה הליך שבו חברי הוועד המנהל של העמותה צריכים לבוא ולחתום על הצהרה בפני עורך דין שאומרת שהעמותה יכולה לפרוע את כל חובותיה בתוך שנה.

<אמיר שרף: זה דבר שאף אחד מחברי הוועד המנהל לא יוכל לחתום עליו כי העמותה גירעונית בצורה משמעותית.

<אמיר שרף: לכן אני חושש שאם נלך להליך של פירוק מרצון ההליך יגרום למצב שלא נוכל להתקדם בו; האלמנט השני הוא שיש - -

יעקב מרגי: אתה רוצה שהכתפיים הצרות שלי יהפכו כל דין?

<אמיר שרף: לא, יש פתרון.

<אמיר שרף: אני אגיע לבעיה השנייה, ואז אציע את הפתרון.

<אמיר שרף: הבעיה השנייה היא שלמכון יש מאות התקשרויות עם ספקים, עם לקוחות.

<אמיר שרף: יש המון הסכמים.

<אמיר שרף: במנגנון הנוכחי נצטרך ללכת על כל הסכם והסכם ובעצם להידיין ולעשות הסכם חדש בשם התאגיד הסטטוטורי שזה הליך שמצריך - -

יעקב מרגי: כמה זמן אתה צריך?

<אמיר שרף: אני חושב שיש פתרון הרבה יותר טוב - -

<מתי שטיינר: תמחק את החובות.

<אמיר שרף: יש מנגנון חוקי אחר שנעשה בו גם שימוש – קובעים תאריך חתך שבאותו יום כל הזכויות, החובות, הנכסים עוברים לתאגיד הסטטוטורי, וכל הנכסים - - - של המכון, ואז זה מייתר - - -

יעקב מרגי: כולל החובות.

<אמיר שרף: הכול – נכסים, חוזים, התחייבות.

<אמיר שרף: ואז יש cut off אחד, ולא צריך להצהיר - -

יעקב מרגי: הבנו.

יעקב מרגי: למה לסבך את מה שפשוט ומובן?

<תמיר כהן: ברור שיש לנו הסתייגות על זה.

<תמיר כהן: אנחנו רוצים לקבל נתונים ולהבין את המצב של החברות האלה.

<תמיר כהן: אנחנו לא מוכנים לקבל חברות - -

<אמיר שרף: לא מדובר על החברות.

<גיא אטיאס: תמיר, בוא נפריד בין חברות הבנות לבין המכון.

<גיא אטיאס: במכון יש הסדר, יש תכנית הבראה.

<גיא אטיאס: האוצר מכיר אותה ומלווה אותה.

<גיא אטיאס: אנחנו יודעים להעתיק את כל ההתחייבויות של העמותה לתאגיד.

יעקב מרגי: כשאתה אומר "עמותה", מה זה?

<גיא אטיאס: זה המכון.

יעקב מרגי: יש תכנית הבראה מוסדרת האוצר?

<גיא אטיאס: יש תכנית הבראה מוסדרת האוצר.

<גיא אטיאס: כולנו שותפים לה.

<גיא אטיאס: אנחנו מגדירים וסוגרים את הגירעון.

<גיא אטיאס: אפשר להעתיק את כל ההתחייבויות של העמותה בתאריך.

יעקב מרגי: ועד אז מי ערב לאוצר או לי כשומר כספי הציבור שלא יהיה תהליך מואץ?

<גיא אטיאס: כמשרד אחת לתקופה אנחנו יושבים עם הנהלת המכון ומכירים כל פרט בתוך המכון.

יעקב מרגי: מתי מפרק נכנס לפעולה?

<גיא אטיאס: אין מפרק.

<גיא אטיאס: זה פירוק מרצון.

<אמיר שרף: זה לא פירוק מרצון.

<אמיר שרף: אנחנו מדברים על מנגנון אחר, לא של פירוק מרצון.

<גיא אטיאס: חשב מלווה מטעם החשב הכללי.

<מירב ישראלי: צריך להגיד בחוק איך זה יהיה.

<לימור תוסייה כהן: זה שינוי מהותי של כל סעיף התחילה, אדוני.

<לימור תוסייה כהן: מדובר בכך שהעמותה אמנם תחוסל כי לא יהיה בה צורך.

<לימור תוסייה כהן: היא תישאר המעטפת התאגידית ואותה יהיה צריך לחסל.

<לימור תוסייה כהן: אבל להבדיל ממצב שבו העמותה הזאת מחליטה שהיא מחסלת את ענייניה, פורעת את כל החובות וההתחייבויות שלה כלפי נושים, ההצעה פה היא שהמדינה תיכנס לנעליה של העמותה על כל מה שיש לה.

יעקב מרגי: מוסכם.

<אמיר שרף: יש גם נוסח משנת 2013 שאומר בדיוק את זה.

<אמיר שרף: זה נוסח מוצלח מאוד.

<לימור תוסייה כהן: זה עניין של הסכמה מהותית.

<לימור תוסייה כהן: השאלה אם משרד האוצר - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: להקריא את הוראות המעבר.

<מירב ישראלי: יש טעם להקריא?

<מירב ישראלי: כי זה פירוק מרצון.

יעקב מרגי: אנחנו נקריא.

<מירב ישראלי: נקריא ואז נחליט.

יעקב מרגי: נציג ההסתדרות, בבקשה.

יעקב מרגי: הם לפני בחירות.

יעקב מרגי: יכול להיות שתעמוד להם הטענה שעד אחרי הבחירות לא לעשות שום דבר.

<יאיר אברהם אלגאוי: דיברו פה על הרבה נושאים, ואתה גם העלית את הנושא שאתה רוצה להגיע להצבעות, אבל נושא העובדים לא נסגר בשום היבט.

<יאיר אברהם אלגאוי: אתה דיברת פה על תקופה של שנה גם בהוראות המעבר.

<יאיר אברהם אלגאוי: אנחנו מבקשים שכל עוד לא יוסדרו הנושאים של העובדים עם הסכם קיבוצי לא ייכנס לתוקף.

יעקב מרגי: לא, לא.

<יאיר אברהם אלגאוי: אני אסביר גם למה.

יעקב מרגי: אתה לא מבין ערבית.

יעקב מרגי: הייתי אומר לך שיש מסמר תקוע בקיר – איך קוראים לו?

<יאיר אברהם אלגאוי: לא, אל תדאג.

<יאיר אברהם אלגאוי: יש פה מצב שיפרקו פה - -

יעקב מרגי: הנה, אני עונה לך.

יעקב מרגי: הממונה על השכר באוצר, אני רוצה שתאמר את זה.

יעקב מרגי: האם קווי היסוד הכלליים של מעבר העובדים למכון הלאומי כפי שהצהרת בדיון הקודם עדיין בתוקף?

<אבי פרידמן: הייתה לנו ישיבה מאוד פורה עם ההסתדרות הכללית.

<אבי פרידמן: אנחנו הגענו לכמה הבנות עקרוניות, אבל ההבנות העקרוניות שהגענו אליהן עוד לא הבשילו לגמרי לידי הסכם קיבוצי.

<אבי פרידמן: אנחנו רוצים לכתוב את ההסכם ולחתום עליו כמה שיותר מהר.

<אבי פרידמן: טיוטה ראשונית פנימית כבר נכתבה.

<אבי פרידמן: אני מקווה שטיוטה מתקדמת יותר תועבר כבר במהלך השבוע הקרוב להסתדרות.

<אבי פרידמן: אבל על הקווים הכלליים אנחנו כבר מדברים.

יעקב מרגי: אין נסיגה אחורה.

<גיא אטיאס: להפך, יש שיפור.

יעקב מרגי: תודה.

<יאיר אברהם אלגאוי: צריך להבין, יש לנו דיבורים, אבל העקרונות המוסכמים - -

יעקב מרגי: מר אלגאווי היקר, לא תקבל תאריך תחולה שהוא תלוי הבנות אתך.

יעקב מרגי: זה הפרס הכי טוב שכולם היו רוצים.

<יאיר אברהם אלגאוי: עלה פה עוד נושא שלא הופיע בכלל בניירת – חברות הבת.

<יאיר אברהם אלגאוי: זאת אומרת נוצר מצב שהולכים להקים תאגידים פנימיים בתוך המכון, והיום העובדים שמועסקים בבית הנבחרות ובבית המלון - -

יעקב מרגי: המצב לא משתנה גם היום.

<יאיר אברהם אלגאוי: אנחנו מקווים מאוד שלא יהיה מצב שמחר תנאי העבודה של חברות הבת יהיו תנאים פחותים כי אז תהיה מוטיבציה להניע עובדים מהמכון בהעסקה בהסכם קיבוצי לחברות בת.

<יאיר אברהם אלגאוי: לזה אנחנו מתנגדים.

<יאיר אברהם אלגאוי: אנחנו מבקשים שגם ישמעו את דעתנו בעניין הזה.

<יאיר אברהם אלגאוי: זה רק מחזק את הצורך שלנו בנציג עובדים במועצה.

<יאיר אברהם אלגאוי: אתה אמרת, אדוני היושב-ראש, לגבי השלטון המקומי שאין להם מניות.

<יאיר אברהם אלגאוי: לנו יש מניות במכון.

<יאיר אברהם אלגאוי: העובדים במכון הם המושפעים הכי גדולים.

יעקב מרגי: הבנתי.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: האם יש כוונה בתאגיד חברות הבת שתקימו לנייד עובדים מהסכמה כללית של כל העובדים במכון?

<לימור תוסייה כהן: אדוני, אני לא רוצה להתחייב על שום פתרון על הבנות.

<לימור תוסייה כהן: אנחנו ננסה לייצר מנגנון שיאפשר את קיום החוק הזה בהתחשב במצב שיש תאגידי בת.

<לימור תוסייה כהן: לא הייתה שום כוונה - -

<גיא אטיאס: כבוד היושב-ראש, אנחנו התחייבנו שכל העובדים עוברים, ולקחתי בחשבון גם את העובדים שנמצאים בחברות הבת.

<גיא אטיאס: כל הפעילות של עובדים הולכת לעבור בצורה מלאה.

<גיא אטיאס: כל העובדים יועברו בצורה מלאה.

<גיא אטיאס: גם העובדים של חברות הבת יעברו לתאגיד.

<גיא אטיאס: אם יקום תאגיד העובדים שנשארים בתאגיד יישארו בתאגיד.

<גיא אטיאס: לא יעברו.

<גיא אטיאס: זה רק אם יהיה תאגיד.

<יאיר אברהם אלגאוי: מה זה תאגיד?

<יאיר אברהם אלגאוי: לא הבנתי.

<גיא אטיאס: חברה בת.

<גיא אטיאס: היום יש שתי חברות בנות שהולכות לפירוק: חברת בית הנבחרות והחברה הכלכלית.

<גיא אטיאס: אחת במאה אחוז בעלות של וינגייט, והיא מפורקת, ובשנייה 20% ממנה לא בבעלות של המכון.

<גיא אטיאס: אנחנו כרגע בהידיינות, ולכן אין הצבעות.

<גיא אטיאס: המנכ"ל אמר את זה.

<גיא אטיאס: אם תהיה חברה בת עובדים של חברות הבת יישארו בחברות הבת.

<גיא אטיאס: אם לא תהיה חברה בת העובדים של החברה בת יועברו לתאגיד.

<גיא אטיאס: סיימנו את הסוגיה הזאת.

<גיא אטיאס: עוד סוגיה לגבי הוועד המנהל.

<גיא אטיאס: אנחנו אומרים את זה, וזאת בדיוק הנקודה.

<גיא אטיאס: יושבים פה גם ממשרד המשפטים וגם ממשרד האוצר.

<גיא אטיאס: אנחנו מתנגדים התנגדות נחרצת שוועד העובדים יהיה משקיף חבר בוועד המנהל.

<גיא אטיאס: אני מבקש, כבוד היושב-ראש, לשמוע גם את משרד המשפטים וגם את משרד האוצר, ולהוריד את הסוגיה הזאת כדי להגיע לעבודה בצורה נקייה.

יעקב מרגי: בזמנו הסכמתם למשקיף.

<לימור תוסייה כהן: לא, אנחנו לא הסכמנו.

<גיא אטיאס: לא הסכמנו.

יעקב מרגי: אני הבנתי שהסכמתם למשקיף.

<לימור תוסייה כהן: לא הסכמנו, אדוני.

יעקב מרגי: זה היה פתוח?

יעקב מרגי: בבקשה, התייחסות.

<לימור תוסייה כהן: משרד המשפטים מתנגד.

יעקב מרגי: לפעמים כדי לייעל את התהליך צריך לשאול מתי אתם מסכימים.

<לימור תוסייה כהן: אנחנו דווקא מאוד משתדלים להיות קואופרטיביים ולתת מענים.

יעקב מרגי: אני אומר את זה בצחוק.

<לימור תוסייה כהן: עד עכשיו לא שמענו שום הצדקה - -

יעקב מרגי: זה קיים בגופים אחרים?

<לימור תוסייה כהן: - - מה הוא מביא לשולחן המועצה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: משרד האוצר, בבקשה.

<תמיר כהן: אנחנו שותפים פה לעמדת הגורמים הממשלתיים.

יעקב מרגי: אין לכם עמדה משלכם?

<תמיר כהן: להפך.

יעקב מרגי: מי צחק פה?

יעקב מרגי: לא סיפרתי בדיחה.

<תמיר כהן: אנחנו מחזקים את מה שאמרה כרגע לימור.

<תמיר כהן: אנחנו לא חושבים שנציג עובדים מביא ערך מוסף.

יעקב מרגי: הבנתי.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: משרד התרבות, בבקשה.

<גיא אטיאס: מתנגדים.

יעקב מרגי: מר אלגאווי, בבקשה.

<יאיר אברהם אלגאוי: נראה שהדמוקרטיה מתפוגגת בכניסה למכון.

<יאיר אברהם אלגאוי: נציג לאוצר יש, נציג למשרד התרבות והספורט יש, נציג לארגוני הספורט יש.

<יאיר אברהם אלגאוי: רק לעובדים לא מגיע - -

יעקב מרגי: אלגאווי, לימדו אותי כשהייתי קטן – תספר בלוף, אבל אל תאמין בו בהמשך הדרך.

יעקב מרגי: ניסיתי לעזור לך לגנוב.

יעקב מרגי: הרי אני יודע איך מקימים תאגיד.

<יאיר אברהם אלגאוי: בחברת חשמל – תן לי להקריא לך מקומות עבודה שיש.

<יאיר אברהם אלגאוי: תן לי להקריא לך רשימה ארוכה.

יעקב מרגי: אתה צועק עלי?

<יאיר אברהם אלגאוי: חס וחלילה.

יעקב מרגי: אז תן לי לדבר.

יעקב מרגי: אני ניסיתי ניסיון שלא צלח, מה לעשות.

יעקב מרגי: תנסה להביא לי דוגמות מגופים דומים - -

<יאיר אברהם אלגאוי: החברה לחינוך ימי.

יעקב מרגי: רגע, תקשיב.

<לימור תוסייה כהן: זאת חברה.

<גיא אטיאס: זה לא תאגיד, זאת חברה.

יעקב מרגי: תשתדל לא להביא לי דוגמות לא שליליות.

יעקב מרגי: התחלת להביא לי דוגמה מסוימת.

<יאיר אברהם אלגאוי: מכון התקנים, מקווה ישראל.

<לימור תוסייה כהן: מקווה ישראל היא חברה.

<יאיר אברהם אלגאוי: מכון התקנים.

<לימור תוסייה כהן: מכון התקנים זה דוגמה חריגה ביותר - -

<יאיר אברהם אלגאוי: הנה, יש.

יעקב מרגי: רגע.

יעקב מרגי: אין לי זמן להיות מנומס.

<לימור תוסייה כהן: מכון התקנים זאת דוגמה חריגה ביותר לתאגיד ציבורי שיש בו נציג עובדים.

<לימור תוסייה כהן: אני יודעת לאבחן בדיוק את הסיבות למה יש נציג עובדים – בראש ובראשונה מכיוון שמכון התקנים שעוסק בתקנים, המומחים לתקנים הם עובדי המכון.

<לימור תוסייה כהן: זה האינטרס שהם מביאים לשולחן.

<לימור תוסייה כהן: זה משהו שקיים - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: גברתי, מיציתי.

<יאיר אברהם אלגאוי: רגע, שאלה קטנה.

יעקב מרגי: שאלה.

<יאיר אברהם אלגאוי: עובדי המכון מומחים לספורט?

<יאיר אברהם אלגאוי: הם עובדי המכון.

<יאיר אברהם אלגאוי: הם הכי מומחים לספורט.

<יאיר אברהם אלגאוי: יש שם אנשים שהובילו את הספורט בישראל.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: גם הטבח וגם העובד - - - ?

יעקב מרגי: תהיה מאוזן.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: רבותי, אני הכרעתי בסוגיה.

יעקב מרגי: ניסיתי לגנוב אותם, ולא הצלחתי.

יעקב מרגי: תודה לי על זה, לפחות.

<גיא אטיאס: סגרנו.

יעקב מרגי: ניסוחים.

יעקב מרגי: רק ניסוחים שחורגים מהסבירות ומהמהות.

<לימור תוסייה כהן: עוד שתי דקות - - -

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: יש לי ישיבה חשובה.

<לימור תוסייה כהן: אז אם אפשר, ברשותך, שתי דקות בישיבה הבאה.

יעקב מרגי: בפתח הישיבה הבאה.

יעקב מרגי: על מה?

יעקב מרגי: שלא תביאי לי משהו אחר.

<לימור תוסייה כהן: תיקונים קלים לגבי כהונה ומינויים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: הישיבה הבאה תיוחד כולה לסיכומים ולהצבעות.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: הישיבה נעולה.