ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 443, 2017-02-06 09:30

אלי אלאלוף: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

אלי אלאלוף: אני מתנצל על האיחור – יצאתי מבאר-שבע ב-06:30.

אלי אלאלוף: נתקעתי בפקק, למרות שזה לא תירוץ טוב.

אלי אלאלוף: היום 6.2.2017, י' שבט התשע"ז.

אלי אלאלוף: עכשיו 09:31.

אלי אלאלוף: נמשיך בהצעת חוק שירות אזרחי.

אלי אלאלוף: השלמנו את המיזוג בהצבעה - את הצעת החוק של אמיר אוחנה ודוד ביטן.

<נעה בן שבת: לא הספקנו להביא להיום הצעה מחודשת לגבי נושא התחומים בהמשך ההנחיות שקיבלנו בדיון האחרון, ואני מקווה להגיע עם זה לדיון הבא.

<נעה בן שבת: אם אפשר להמשיך מכאן – יש לנו עוד הרבה סעיפים של הצעת החוק.

<נעה בן שבת: פשוט נעבור ונראה מה עוד התחדש או מה עוד השתנה.

אלי אלאלוף: שלום, אדוני השר.

<נעה בן שבת: מדובר באותו נוסח מדיון הקודם – לא הבאנו נוסח חדש לדיון הזה.

<נעה בן שבת: אנחנו בעמ' 7, בסעיף 6.

<נעה בן שבת: פה יש הסתייגות של חבר הכנסת מיקי לוי.

<נעה בן שבת: הוא מבקש למחוק את המילים: או באזור.

<נעה בן שבת: ההוראה אומרת ששירות לאומי או התנדבות קהילתית יבוצעו בישראל או באזור.

<נעה בן שבת: הוא מבקש למחוק את המלים באזור, או לומר - בצורות שונות: או באזור, כלומר בישראל בלבד.

<נעה בן שבת: במקום במילים או באזור – בישראל ולא במדינות אחרות, או רק בישראל.

אורי אריאל: אני לא מבין - אתה לא מסכים שיהיו: באזור?

מיקי לוי: נגמרו המקומות במדינת ישראל שאליהם צריך לשלוח את בני ובנות השירות הלאומי?

<שר-שלום ג'רבי: יהודה ושומרון.

מיקי לוי: לא דיברתי על שם.

<שר-שלום ג'רבי: זה האזור.

מיקי לוי: אני מדבר על חו"ל.

מיקי לוי: אז אני מוריד את זה.

<נעה בן שבת: יש הגדרה, מהו האזור.

מיקי לוי: כל זמן שמדינת ישראל לא קיבלה דרך אחרת, זה חלק מזה; כל עוד גרים שם אזרחים ישראליים.

אלי אלאלוף: זה בוטל.

<נעה בן שבת: כן, הוא הוריד את ההסתייגות.

<נעה בן שבת: בסעיף 7(ב) 5 בעמוד 8, הסעיף הזה מדבר על איסור להציב מתנדב בתפקיד עובד או כממלא מקום של עובד.

<נעה בן שבת: בפסקה (5) הוצעו חזקות לכך שהמתנדב ממלא מקומו או תפקידו של העובד.

<נעה בן שבת: בדיונים קודמים דובר על כך שבשנתיים שקדמו למועד שבו הוצב לראשונה מתנדב בגוף המפעיל, הועסק עובד בתפקיד של מבצע מתנדב.

<נעה בן שבת: רצינו להוסיף פה את המילים: או בתפקיד זהה או שווה ערך לו.

<נעה בן שבת: יכול להיות שלא קוראים לזה אותו דבר, אבל זה אותו תפקיד במהות בעצם.

<נעה בן שבת: וגם יש פה הצעה לתוספת, שיש תקן לאותו עובד בתפקיד.

<נעה בן שבת: גם אם התקן לא היה מאויש – בפסקת משנה (א) אנו מדברים: הועסק עובד בפועל - לפעמים יש תקן והוא לא מאויש באותו תפקיד.

<נעה בן שבת: אם יש תקן – אני חושבת שיכול להיות חזקה שמדובר במילוי תפקיד עובד.

<נעה בן שבת: זאת ההצעה לתיקון, בסעיף 7(ב).

<נעה בן שבת: זאת הצעה לתיקון שלנו.

<נעה בן שבת: בסעיף 7(ד) רוצים לחדד שאנו מדברים על כך שבשירות לאומי או התנדבות קהילתית לא ייכללו מטלות ניקיון.

<נעה בן שבת: צריך אולי להבהיר לגבי הנושא של עבודות שנעשות ברשות הרבים, במסגרת איכות הסביבה או הגנה על הסביבה, מוצע לומר שלמעט עבודות ברשות הרבים לשם שמירה על איכות הסביבה, שנעשות אגב פעילות אחרת בתחומי השירות.

<נעה בן שבת: כלומר לא יכול להיות שזה יהיה תפקיד של משרתים בשירות לאומי או בהתנדבות קהילתית, שכל מה שהם עושים זה לאסוף את הלכלוך מאזורים ציבוריים – אבל אם זה נעשה אגב פעילות אחרת – יוצאים עם הכיתה לאיסוף אשפה- - -

אלי אלאלוף: למה לא נקרא לזה במסגרת חינוכית רחבה?

<נעה בן שבת: אפשר גם לומר את זה.

<נעה בן שבת: הכוונה היתה לומר, שזה לא עיסוקו הבלעדי.

אלי אלאלוף: אם זה במסגרת חינוכית או מבצע חינוכי.

מיקי לוי: אם זה במסגרת ניקוי חופים.

שולי מועלם-רפאלי: וגם ניקוי אחרי פעילות שנעשתה.

שולי מועלם-רפאלי: זה גם חלק מחינוך.

שולי מועלם-רפאלי: ובלבד שלא יהיה עובד נקיון בתפקיד שירות לאומי.

שולי מועלם-רפאלי: זה ברור לכולנו.

<נעה בן שבת: אז אם אומרים שנעשה אגב פעילות אחרת בתחומי השירות – זה יכול להיות מקובל?

<שר-שלום ג'רבי: זה כולל גם פעילות חינוכית.

<נעה בן שבת: כולל ממילא.

<שר-שלום ג'רבי: אני רק רוצה לתקן את הסיפא – בתורנות שגם עובדי הגוף המפעיל נוטלים בה חלק, מה זאת אומרת?

<שר-שלום ג'רבי: בכל גוף מפעיל יש גם אנשים שמנקים.

<נעה בן שבת: אין בהוראה זו כדי למנוע שילוב בתורנות שגם עובדי הגוף המפעיל נוטלים בה חלק.

<נעה בן שבת: אם כל אחד פעם בחודש או בשבוע מנקה את המטבחון, זה לא.

שולי מועלם-רפאלי: מטבחון.

<שר-שלום ג'רבי: לא מדובר פה על מטבחון.

<שר-שלום ג'רבי: מטבחון – ברור שבת שירות תשטוף כלים גם בחדר מורים, אם כל המורים עושים את זה - זה בסדר גמור.

<שר-שלום ג'רבי: אם זה מובן – נהדר.

<נעה בן שבת: עמ' 10, סעיף 8(ב), עלתה שאלת הרציפות בדיונים קודמים.

<נעה בן שבת: ההוראות אומרות שתקופת השירות לא תפחת מ-12 חודשים, ולא תעלה על 24 חודשים.

<נעה בן שבת: בעצם מצפים מהמתנדב, להתחייב לשירות בתקופה רצופה שלא תפחת מ-12 חודשים.

<נעה בן שבת: עלתה שאלה, מהי אותה רציפות.

<נעה בן שבת: היתה פה בקשה של הרשות, לאפשר גמישות כלשהי – כנראה מתוך מקרים שהם ראו – אולי תוכלו להסביר, מה יצר את הצורך.

<יואב ארבל: יואב ארבל, היועץ המשפטי של הרשות.

<יואב ארבל: יש מקרים שבהם נוצרת קטיעה ברצף של השירות – למשל, מתנדב שעוזב מקום שירות ולא מוצא מקום אחר.

<יואב ארבל: יש כל מיני מקרים כאלה.

<יואב ארבל: אנו רוצים לאפשר את הקטיעה של הרצף המינימלית הזאת.

אלי אלאלוף: מי יגדיר את זה?

<יואב ארבל: יש פה הגדרה בתוך הצעת החוק.

<יואב ארבל: כמובן, התקופה הזאת לא נחשבת תקופת שירות.

<יואב ארבל: כשאדם לא משרת, זה לא נחשב תקופת שירות, אבל זה לא יקטע את הרצף.

<שר-שלום ג'רבי: שר-שלום ג'רבי, מנכ"ל הרשות.

<שר-שלום ג'רבי: אדוני היושב-ראש, בת שירות שהתחילה את השירות במקום מסוים, ולא הסתדרה.

אלי אלאלוף: אני מקבל, רק תגדירו את הדברים.

<שר-שלום ג'רבי: הוגדר.

<שר-שלום ג'רבי: יש לנו הדברים.

<יואב ארבל: רק ביקשנו שיירשם, שתהיה תוספת, שיובהר שתקופה זו לא תיחשב כחלק מתקופת השירות, כי זה לא כתוב פה.

<נעה בן שבת: אז אני רוצה לוודא: לעניין זה יראו רציפות בשירות – אפילו חלה בו הפסקה לתקופה, שאינה עולה על חודש ימים ואולם רשאי מנהל במקרים מיוחדים לראות בהפסקה שאינה עולה על חודשיים כהפסקה שאינה קוטעת את רציפות השירות, ובלבד שההפסקה לא תיחשב במניין השירות?

אלי אלאלוף: כן.

אלי אלאלוף: מיקי, בבקשה.

מיקי לוי: העברתי גם ליועצת המשפטית – משום מה היא לא קיבלה; קיבלה רק הוועדה עצמה - לא מסמך שאני כתבתי אלא מסמך שנכתב מהמשרד לביטחון פנים, שבו מעלה טענה לכך שבחלק מהמגזרים, כולל זה הערבי, בחודשי הקיץ פתאום במשך חודש וחצי עד חודשיים אותם המתנדבים הולכים הביתה – נשלחים הביתה, ואז בהרבה מקומות משרתים עשרה חודשים.

מיקי לוי: השאלה הנשאלת גם את משרד החינוך בחודשי הקיץ, חד-משמעית, מה עושים עם המתנדבים והמתנדבות, ואת המשרד לביטחון פנים שמעסיק גם בני מיעוטים, לומר מה עושים אתם?

מיקי לוי: איך העניין הזה קורה, ואיך אני גורם לכך שלא יהיה מצב של הפעלה של עשרה או עשרה וחצי חודשים?

אלי אלאלוף: משרד החינוך, יש לכם תשובה?

<דוד פלבר: בוקר טוב.

<דוד פלבר: דוד פלבר, משרד החינוך.

<דוד פלבר: יש לנו כ-4,000 מתנדבים.

<דוד פלבר: למעלה משליש מתוכם הם בחינוך המיוחד, שפועל ברובו עד 15 באוגוסט, אז השאלה לגביהם כלל לא מתעוררת.

<דוד פלבר: יש עוד נתח די משמעותי של בנות שהן בגרעיני שירות לאומי קהילתיים, שהן בפנימיות, שהן בכל מיני מקומות שכן עובדים, לפחות עד תחילת חודש אוגוסט.

<דוד פלבר: בנוסף, יש לנו כעשרה ימים שכל בת שירות לאומי עושה לפני התחלת השירות – עדיין לכאורה על חשבון החופש הגדול שלה.

<דוד פלבר: אנחנו סופרים, יכולים לספור, לא חשוב איך מגדירים את זה – בסופו של דבר זה עוד עשרה ימי שירות.

<דוד פלבר: מרבית הבנות משרתות עד סוף יולי בישובים שלהן בקיטנות, במתנ"סים, בכל מיני פעילויות קהילתיות.

<דוד פלבר: נכון שלגבי חלק מסוים מהבנות חסר סדר גודל של עשרה ימים עד שבועיים – לכל בת מגיע גם ימי חופשה – לאחר מחיקת או ניצול כל ימי החופשה, לגבי חלק מהבנות יש אכן בעיה בסדר גודל של בין שבוע לשבועיים שירות שחסר להן.

<דוד פלבר: אנחנו מנסים לשבץ אותן, אבל כמעט שוף גוף – קופת חולים, מד"א, כיבוי אש – כל מקומות השירות האחרים לא מוכנים לקלוט בת לשבועיים רק בתור פקק – עד שמכניסים אותה לעבודה זה לוקח זמן.

<דוד פלבר: אנחנו מודעים לבעיה, ומשנה לשנה מנסים למצוא יותר ויותר מקומות שמוכנים לקבל את הפתרונות האלה.

<דוד פלבר: בסופו של דבר אנחנו לא מגיעים – יש לומר זאת ביושר – ל-100% של 12 חודש אצל 100% מהבנות, אבל אנחנו לא מאוד רחוקים מזה.

מיקי לוי: עשרה ימים לא מטרידים אותי; מטריד אותי בין חודש וחצי לחודשיים.

מיקי לוי: ספרת לי שליש ושליש.

מיקי לוי: איפה השליש הנוסף במערכת החינוך הרגילה?

מיקי לוי: כשיוצאים לחופשה שנתית, במשך שני חודשי הקיץ, שתי שאלות: מה עם השליש הזה?

מיקי לוי: והאם מדינת ישראל ממשיכה לשלם עבור החודשיים או החודש וחצי האלה או החודש שהבנות לא מועסקות – האם מדינת ישראל, משרד האוצר ממשיך לשלם, והשאלה הזאת מופנית גם אליך אדוני, שר-שלום.

<דוד פלבר: קודם כל, התשובה היא כן – משרד החינוך משלם 12 חודשים, כי כל המעטפת פועלת 12 חודשים.

<דוד פלבר: אפשר לכאורה להוריד לבת עשרה ימים – שליש חודש מדמי הכיס שלה.

מיקי לוי: זה הדבר האחרון שאני רוצה.

<דוד פלבר: זה הדבר היחיד שאפשר לומר שהוא לא קשור לחודש.

<דוד פלבר: הרכזת עובדת 12 חודשים, הדירה מושכרת 12 חודשים, כל התשתיות שמסביב עובדות 12 חודשים.

<דוד פלבר: אין לנו מה לקצץ למעט חלקי חודש שירות של בת ההטבה הישירה אליה.

<דוד פלבר: זה אני חושב שכולנו מסכימים שאין לזה הצדקה.

מיקי לוי: לא זו הכוונה.

שולי מועלם-רפאלי: האם יש שיפור מאז יש בתי הספר של החופש הגדול?

שולי מועלם-רפאלי: כי שם אפשר להכניס יותר ויותר בנות שירות לאומי.

שולי מועלם-רפאלי: זו פריסה ארצית, יכול להיות שיש מקומות שברגילות אין להם בנות שירות, ולטובת חודש יולי אפשר להשתמש בהן שם.

מיקי לוי: ג, ד בוטל.

שולי מועלם-רפאלי: - - - שר החינוך הקודם, חברנו האהוב הרב שי פירון.

<דוד פלבר: מניתי קודם שליש ושליש.

<דוד פלבר: שוב – לגבי מרבית הבנות – אני לא יכול לומר שזה 100% - שליש הבנות- - -

מיקי לוי: שליש נוסף.

<דוד פלבר: לא.

<דוד פלבר: השליש הזה, גם הוא עד סוף יולי נמצא בפעילות קהילתית.

<דוד פלבר: יש בעיה עם השבועיים הראשונים של אוגוסט שבהם לא לכולם אפשר למצוא.

אלי אלאלוף: בוקר טוב לחברתי, חברת הכנסת מירב בן ארי.

אלי אלאלוף: התשובה צריכה להיות פשוטה: בנות השירות או בני השירות למיניהם צריכים ליהנות מאותן חופשות של המערכת שהם משרתים.

אלי אלאלוף: מה הבעיה?

אלי אלאלוף: לא צריך להיות פלפול כזה.

אלי אלאלוף: ושתיים, לא מפסיקים למורים, אם מלמדים פחות מ-12 חודשים.

אלי אלאלוף: בבקשה.

אלי אלאלוף: הן צמודות למערכת שמשרתים.

אלי אלאלוף: זה פשוט.

מיקי לוי: אני יכול לשאול את שר-שלום בבקשה?

אלי אלאלוף: ודאי.

מיקי לוי: ואחר כך את המשרד לביטחון פנים, כי הוא משחרר אותם – יש לו בעיה עם חודשיים.

מיקי לוי: העברתי את המסמך הזה – לא אני כתבתי אותו.

אלי אלאלוף: מי ביקש ממנו לעשות את זה?

אלי אלאלוף: יש לך תשובה, שר-שלום?

<שר-שלום ג'רבי: כפי שאמר דוד פלבר ממשרד החינוך, קודם כל, הבעיה ידועה.

<שר-שלום ג'רבי: דוד שכח לומר – לחשתי לו – אני מודה שקיימנו דיונים בעניין.

<שר-שלום ג'רבי: יש בעיה, יש לומר ביושר.

<שר-שלום ג'רבי: יש קיטנות ביולי ובאוגוסט, אז ביולי הן נמצאות, ובחלק מהמקומות גם באוגוסט יש קיטנות.

<שר-שלום ג'רבי: לא יודע להשיב.

<שר-שלום ג'רבי: יש בעיה.

אלי אלאלוף: למה בביטחון פנים?

<שר-שלום ג'רבי: הבעיה היא לא רק בביטחון פנים.

<שר-שלום ג'רבי: מה שקיבלתם כאן מייל מאורן, מהמשרד לביטחון פנים – זה לאו דווקא המשרד לביטחון פנים.

<שר-שלום ג'רבי: אורן העלה את העניין הזה, כי יש אצלו במשרד בנות, מתקנים של המשרד לביטחון פנים, שמשרתות בבתי ספר, בכל מיני פרויקטים – מצילה, עיר ללא אלימות וכו', ואז הוא נתקל בבעיה, שמסיימים את הלימודים בסוף יוני, ואז יולי-אוגוסט - קיטנות.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<אורן נחמיה: אורן נחמיה, המשרד לביטחון פנים.

<אורן נחמיה: למען הגילוי הנאות, אני כתבתי את הנייר.

<אורן נחמיה: בהחלט אצלנו במשרד יש בעיה.

<אורן נחמיה: רוב הבנות שמשרתות במוסדות החינוך אצלנו הן מהמגזר הערבי.

<אורן נחמיה: לצערי, חלקן נמצא בקיטנות עד השבוע האחרון של יולי, ובעצם כל יתר הבנות, אין להן פתרון.

<אורן נחמיה: אנחנו גם מדברים על מציאות – בשונה מהמגזר היהודי - שיש שתיים-שלוש בנות בבית ספר – אנחנו מדברים על 10, 15 בנות בבית ספר.

<אורן נחמיה: קשה מאוד למצוא להן פתרון למהלך החודש-חודש וחצי האלה.

<אורן נחמיה: אם החוק יאפשר לתת להם כמו מורים – זה בסדר גמור, אבל אנחנו במציאות שאנחנו משלמים על המציאות שבנות נמצאות בבית.

<אורן נחמיה: בנוסף, בסיפור הרצף של 12 החודשים יש לנו לא מעט בנות שלא עושות 12 חודשים, מכל מיני סיבות, ואנחנו מחייבים אותן להשלים את החודש הרלוונטי בספטמבר הבא.

<אורן נחמיה: בפועל זה בפני עיוור לא תשים מכשול: כשאנחנו אומרים למנהל בית ספר: יש לך עשר בנות שרצות שנה שלמה, ועכשיו אתה מקבל עוד בת-שתיים, להשלים עוד חודש, בפועל הבנות האלה לא מגיעות לבית הספר – גם כי היא לא רוצה להפסיד שנת לימודים, בטח בגלל חודש אחד, והיא כנראה הולכת ללמוד או לעשות מכינה לקראת הלימודים, וגם לבית הספר אין מה לעשות אתה כחודש.

<אורן נחמיה: אם אפשר להציע, אני חושב שנכון שבמסגרת החוק, כפי שבשירות צבאי יש שירות מינימום ויש שירות מקסימום, אני חושב שגם בשירת הלאומי לא יכולה להיות מציאות ששירות המינימום הוא גם המקסימום.

<אורן נחמיה: אני לא מדבר על שנתיים שירות שבנות יכולות לעשות, אבל רוב הבנות עושות שנה אחת, שזה גם המינימום וגם המקסימים.

<אורן נחמיה: יכול להיות שאנחנו צריכים במסגרת החוק, לאפשר שירות מינימום של 11 חודשים, ואז בת שעשתה 11 חודשים, מכל מיני סיבות, תקבל את החלק היחסי של המענק והזכויות של כל מה שצריך, אבל בזה לא שמנו אותה במציאות שהיא לא מממשת אותו.

אלי אלאלוף: אני חוזר על ההצעה הספונטנית שלי: המסגרת המחייבת היא המסגרת שמעסיקה את המתנדבת.

אלי אלאלוף: זהו.

אלי אלאלוף: זה הכי פשוט.

אלי אלאלוף: למה צריך לעשות שינוי של 100% כדי לתת תשובה?

אלי אלאלוף: אני חושב שבתקופה שהן לומדות, כמו המורות, מלמדות, לחץ אינטנסיבי ולכן הן רשאיות לקבל חופשה, גם בנות ההתנדבות.

מיקי לוי: אדוני גורם לכך שבמקום שירות של שנה יש עשרה חודשים.

מיקי לוי: זה פנטסטי לקבל אחר כך הכול ממדינת ישראל.

אורי אריאל: מה אתה מציע?

מיקי לוי: אדוני השר, מעלה בעיה.

מיקי לוי: אני שואל אותו.

מיקי לוי: הוא אחראי על זה.

מיקי לוי: אני מעלה בעיה.

אלי אלאלוף: בבקשה.

שולי מועלם-רפאלי: תודה, אדוני.

שולי מועלם-רפאלי: קודם כל אני יכולה להצר על זה שהמכתב לא הגיע לכל חברי הוועדה, אדוני מהמשרד לביטחון פנים.

מיקי לוי: הוא לא אשם.

מיקי לוי: הוא נשלח לוועדה.

מיקי לוי: אני עליתי עליו במקרה.

מיקי לוי: הוא לא חייב לשלוח.

שולי מועלם-רפאלי: כי אני לא קיבלתי אותו.

שולי מועלם-רפאלי: אני גם לא יורדת לסוף דעת העניין.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שאסור לנו לצמצם את האמירה פה, שהשירות לא יפחת מ-12 חודשים ולא יעלה על 24 חודשים כאמירה עקרונית – אחרת אנחנו עכשיו נפתח פה סוג של חגיגה שאין לה מקום.

שולי מועלם-רפאלי: בעיניי לא נכון לומר שאפשר לעשות 10 או 11 או 11.5 או 11 ו-20 יום, כי רק 10 ימים - אין לה מה לעשות – זה אחת.

שולי מועלם-רפאלי: שתיים, אני חושבת שטוב יעשה - המשרד לביטחון פנים הוא רק מטאפורה – כל מי שיש לו בנות שירות לאומי, ורואה בעיה נקודתית בהעסקה שלהן, או יציף את זה חזרה לרשות, אלינו.

שולי מועלם-רפאלי: בטח שאנחנו פונקציה, כי אני מזכירה שאנחנו עוד פה – לפחות עד סוף הכנסת הנוכחית; אחר כך אלוהים יודע.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת, אדוני, שלכתוב פחות מ-12 חודשים, זה לא נכון וראוי.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שצריך להשאיר את זה 12 חודשים, לקבל את הצעתך כהצעה שיכולה לתת איזשהו מענה, אבל לא להוריד את האחריות ממי שהבנות נמצאות אצלו, למצוא להן תעסוקה.

שולי מועלם-רפאלי: אדרבא - אני אשמח שהן תלכנה ללמוד או למכינה.

שולי מועלם-רפאלי: יש לי תחושה שמדיבור על הכלל, עברנו למקרים פרטניים.

מירב בן ארי: זה לא מקרים פרטניים בכלל.

מיקי לוי: זה לא מקרים פרטניים.

מיקי לוי: מדובר במאות ובאלפים.

מיקי לוי: מדובר בכמה?

מיקי לוי: שר-שלום, תגיד בקול רם.

<שר-שלום ג'רבי: 2,000 משרתים מתוך 18,000.

שולי מועלם-רפאלי: אני מבקשת לא לשפוך את התינוק עם המים.

שולי מועלם-רפאלי: לא לומר עכשיו 10 או 11 חודשים, ואז להתחיל להפוך את זה.

שולי מועלם-רפאלי: בואו ננסה למצוא מענה נכון ואמתי למשרתים האלה – זה לא רק בנות – והוא יהיה או במשרדים הרלוונטיים, או להחזיר את זה לרשות, ולנסות לעשות מעשה שהוא יותר גדול סביב חודש אוגוסט – על השבועיים של אוגוסט.

אלי אלאלוף: יש לי הצעה משוכללת יותר להצעה שלי.

אלי אלאלוף: אני אומר – תנאי אחד, יוצמד למסגרת שבה הן נמצאות.

אלי אלאלוף: שתיים, לבקש גם מהמסגרת שמחזיקה אותן, להציע להן הצעות להמשך ההתנדבות.

אלי אלאלוף: שלוש, בשום מקרה לא להאריך להן להתחלת שנה שנייה את החובה להשלים, כי זה פגיעה – כאילו שנתיים הם מוותרים על הלימודים.

שולי מועלם-רפאלי: רק במקרה שזה נובע מזה שהמערכת לא נותנת להן.

אלי אלאלוף: אם המסגרת מסוגלת לתת להן התנדבות – בבקשה.

אלי אלאלוף: אבל גם זה, זה מותנה.

אלי אלאלוף: נתחיל עכשיו לומר על המורים – יותר מדי חופש?

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: אני לא מציע.

אלי אלאלוף: אם זה מקובל, הייתי מנסה להטיל על היועצת המשפטית שלנו בהתייעצות עם הרשות, שינסחו את הנוסחה.

אלי אלאלוף: בבקשה, למישהו יש רעיון?

מיקי לוי: אני רוצה לשאול את היועצת המשפטית, כדי בכל זאת להטיל חובת אחריות על המפעילים עצמם, כי אין פה - בסדר, הלכו חודש וחצי לפני - אין בעיה.

מיקי לוי: לפחות מוועדת הכספים הרבה מקרים אנו מטילים חובת דיווח לוועדה עצמה או חובת דיווח לרשות – לא אכפת לי.

מיקי לוי: אני פוחד מפריצת החלון הזאת, שתהפוך לפריצה של דלת.

מיקי לוי: כתוצאה מחוסר אחריות, זה יהפוך להיות דבר מקובל.

שולי מועלם-רפאלי: לכן אני אומרת שצריך שהגוף ייקח על זה גם אחריות.

מיקי לוי: אבל גוף שלוקח אחריות זה לא מספיק, כי ראינו מה קורה כשהגוף לוקח אחריות בלבד.

מיקי לוי: אם תרצו דיווח לרשות – בבקשה.

מיקי לוי: תרצו דיווח לוועדה – בבקשה, אבל משהו.

מיקי לוי: גם מדובר בכסף, ובכסף רב; לא במעט כסף.

<נעה בן שבת: אבל הגופים המפעילים שאצלם מופעלות הבנות, או הגופים המוכרים, שיכול להיות שהיית מצפה - גם לפי הצעת החושב-ראש, שימצאו- - -

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שזה צריך להיות שילוב של שניהם.

מיקי לוי: הצעת היושב-ראש מקובלת עליי, רק אני מבקש דיווח, או לרשות, מה סדרי הגודל בסוף כל שנה.

מיקי לוי: מדובר בהרבה מאוד כסף.

שולי מועלם-רפאלי: בכל מקרה אני חושבת שההצעה הראשונית של היושב-ראש היא קריטית, שזה לא יפגע בבנות.

מיקי לוי: יכול להיות שאם הוא יראה שבמקום מסוים זה באמת סחף אדיר, זה כספי ציבור.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<ידעיה לוין: ידעיה לוין, בת עמי.

<ידעיה לוין: שנים רבות אנחנו מדווחים למשרד הרלוונטי.

<ידעיה לוין: לצורך העניין, משרד החינוך דורש מאתנו כל שנה דיווח על המתנדבות שעובדות במערכת החינוך על עבודת הקיץ שלהן.

<ידעיה לוין: זה קבוע.

<ידעיה לוין: זו הערה ראשונה.

<ידעיה לוין: אני רוצה להעלות פה בעיה שלא עלתה, לגבי הרצף של השירות, החרגה של האוכלוסיות המיוחדות.

<ידעיה לוין: אני מדבר גם על צעירים בעלי רקע של סיכון במצוקה וגם על בעלי צרכים מיוחדים.

<ידעיה לוין: ייתכן שתהיה להם הפסקה של מעל חודש – לעתים אפילו יותר, ואם לא יחריגו אותם, זאת אומרת שייקטע להם השירות.

שולי מועלם-רפאלי: זה כבר סוכם בדיון על הסעיף הזה בדיונים בוועדה.

<נעה בן שבת: מה שקראנו עכשיו, שיראו רציפות אפילו חלה הפסקה שאינה עולה על חודש, ובמקרים מיוחדים המנהל יוכל אפילו לראות, גם אם היתה הפסקה שאינה עולה על חודשיים, אתה מדבר על תקופות שאתה רוצה למנות בתקופת השירות, ולא נכנסות בתוספת, ולא נכנסות במהלך החופשות?

<יואב ארבל: הוא רוצה קטיעה יותר ארוכה.

<ידעיה לוין: אני אומר שיכול להיות מצב שבו צעיר מרקע של סיכון ומצוקה נקלע לתקופה קשה, והוא לוקח פסק זמן, ואנחנו עושים אתו תהליך, וכל פסק הזמן הזה – בסופו הוא חוזר לשירות.

<ידעיה לוין: במציאות, כפי שזה כרגע, נקטע לו שירות, והתקופה הראשונה עלולה לא להיחשב לו.

<נעה בן שבת: היא עולה על חודשיים?

<ידעיה לוין: יכול להיות מצב שבו במקרים קשים זה גם עולה על חודשיים, ויש סיפורים – זה יכול להיות גם צעירים עם מוגבלות - אותו דבר.

<נעה בן שבת: למרות שיש לזכור – בתוספת הראשונה יש גם רשימה, מבחינת תנאי השירות, של חופשות ויש גם רשימה של ימי מחלה וגם אפשרות להאריך את המחלה במקרים מיוחדים.

<ידעיה לוין: לפעמים זה לא ימי מחלה.

<ידעיה לוין: למשל, אחד שהיה שבעה חודשים בשירות, עשה שירות מאוד משמעותי, ואיכשהו הגיע לצריכה חוזרת של סמים.

<ידעיה לוין: אנחנו מעבירים אותו תהליך גמילה.

<ידעיה לוין: הוא חוזר בחזרה לשירות, וחבל שיפספס את שבעת החודשים שהוא עשה.

<ידעיה לוין: רוצים שהוא יסיים שנה.

מיקי לוי: חשוב למנוע כמה כאלה מלהתגלגל החוצה, אבל אני רוצה להגביל את זה בפעם אחת – שלא כל השירות הזה ייעשה ארבעה חודשים, חמישה חודשים בחוץ, עוד ארבעה חודשים.

מיקי לוי: זה לא יקרה.

מיקי לוי: פעם אחת זה בהחלט סביר וראוי, לטעמי.

אלי אלאלוף: תשאיר להם את הגמישות.

אלי אלאלוף: הם מספיק אחראיים.

אלי אלאלוף: אתה יודע מה זה להציל ילד או ילדה?

מיקי לוי: אני אתו, אבל הוא יעשה חודשיים, ייצא החוצה לארבעה חודשים, יחזור לחודשיים.

מיקי לוי: כמה פעמים?

מיקי לוי: אין סוף.

מיקי לוי: גם בצבא זה אין סוף?

מיקי לוי: אני לא רוצה שיהיה מסחרה, זה הכול.

<ידעיה לוין: יש מתנדבים- - -

<שר-שלום ג'רבי: אני מציע שנחריג את זה וניתן סמכויות של הרשות לזה, לפי השכל הישר.

מיקי לוי: מקובל.

<שר-שלום ג'רבי: בסוף, חבר הכנסת מיקי לוי, הרי התקן הזה, התקנים - זה לא בור בלי תחתית.

<שר-שלום ג'רבי: למשל, סתם, יש 100 תקנים לאוכלוסיות מיוחדות.

<שר-שלום ג'רבי: לא כולם מאוישים – 90 אוישו.

<שר-שלום ג'רבי: זה אוכלוסיות קשות מאוד.

<שר-שלום ג'רבי: הרי עשינו פרויקט חדש של 100 חבר'ה עם רישום פלילי, שאתה מכיר אותם מקרוב, ואני אומר לך ש-60% מהם לא יסיימו את השירות.

<שר-שלום ג'רבי: ברור.

<שר-שלום ג'רבי: הלוואי ש-40% יסיימו – אני רוצה להיות אופטימי.

<שר-שלום ג'רבי: אני רוצה שיקול דעת.

<נעה בן שבת: אבל רק לאוכלוסיות האלה?

<שר-שלום ג'רבי: להחריג את האוכלוסיות האלה.

שולי מועלם-רפאלי: צרכים מיוחדים ונוער בסיכון.

<נעה בן שבת: ואתם יכולים אחרי זה למצוא להם שירות משמעותי אחרי חזרה או בשנה הבאה?

<שר-שלום ג'רבי: כן, יחד עם הגופים המוכרים.

אלי אלאלוף: לדעתי, זה מאוד מכובד.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<ארנה קוטלר: ארנה קוטלר, משלומית.

<ארנה קוטלר: אני רק רוצה להזכיר, שכשהם לא נמצאים בשירות, אנחנו לא מקבלים עליהם כסף.

<ארנה קוטלר: זו השליחות שלנו.

אלי אלאלוף: למרות שזה עולה כסף.

אלי אלאלוף: אם רוצים לתת להם את הטיפול, לכל מי שיציל ילד או ילדה כאלה, תבוא עליו הברכה.

מיקי לוי: מובטח מקומו בגן העדן.

<ידעיה לוין: ויש מקרים שבהם מתנדב מסיים שנה משנתיים.

<ידעיה לוין: זה הצלת נפשות.

מיקי לוי: נכון מאוד.

<נעה בן שבת: אבל יכול להית מצב שהוא מתחיל שירות בגיל 19 ויחזור ליסיים אותו בגיל 23?

<ידעיה לוין: לא, לא עד כדי כך.

<שר-שלום ג'רבי: זה בדיוק עניין שיקול הדעת.

<שר-שלום ג'רבי: הרי לא ניתן משהו שיהיה פרוץ.

אלי אלאלוף: חבר הכנסת אלעזר שטרן, ברוך הבא.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<נעה בן שבת: בסעיף קטן (ג) אנחנו מדברים על משך השירות, כלומר מבחינת מספר השעות.

<נעה בן שבת: יש כמה אפשרויות – מספר מרבי של אפשרות לקבוע בתקנות מספר מזערי או מרבי של שעות ביום.

<נעה בן שבת: מה שמוצע כאן – שאלה ראשונה שעלתה במהלך הסקירה של המקומות שבהם התקנות הן באישור הוועדה, האם פה באמת דרוש אישור הוועדה לתקנות האלה.

<נעה בן שבת: התקנות האלה קובעות מספר מעזרי או מרבי של שעות שירות ביום.

<נעה בן שבת: יש פה בפסקה (3) תנאים שבהם המנהל יהיה מוסמך לאשר מכסת שירות ממוצעות מוגדלות.

<נעה בן שבת: השאלה, אם צריך אישור של הוועדה.

<נעה בן שבת: זו שאלה אחת.

<שר-שלום ג'רבי: לא צריך אישור ועדה.

<שר-שלום ג'רבי: השר יושב עלינו טוב מאוד, תאמיני לנו.

אלי אלאלוף: נהיה ועדה משועממת אחר כך...

<נעה בן שבת: נושא נוסף – מה שהופיע כפסקה (2) בסעיף קטן (ג), הוצע לסעיף קטן (ג1) – למעשה מדובר פה באפשרות של המנהל, לאשר מכסה של שעות מופחתות, בהתחשב בצרכים המיוחדים של המתנדב או במסגרת השעות של הגוף המפעיל ובלבד שלא תפחת מ-30 שעות שבועיות.

<נעה בן שבת: מכיוון שיש כבר מגבלה שלא תפחת מ-30 שעות שבועיות, חשבנו שאולי לא צריך שגם השר יקבע תקנות שעל-פיהן יוכל המנהל לאפשר אותה מכסה, אלא להוציא את זה לסמכות המנהל לאשר אותה מכסה.

אלי אלאלוף: בדרך כלל תקנה זה משלים משהו שהשר רוצה להשלים.

אלי אלאלוף: אם זה מאושר מראש, אין צורך.

<נעה בן שבת: וסעיף קטן (ד) הבאנו הבהרה שנאמרה פה גם בדיון, שכל ההוראות בסעיף הזה שמחייבות 12 חודשים ולא יותר ולא פחות, בכל מקרה השירות הזה הוא שירות התנדבותי.

<נעה בן שבת: לא מחייבים את המתנדב לבצע שירות לאומי, אבל אם הוא לא מבצע אותו לפי הכללים, זה לא יוכל להיחשב לו כשירות לאומי.

<נעה בן שבת: אני חושבת שזה ברור, אבל לצורך ההבהרה, בהמשך לדברים שנאמרו.

אלי אלאלוף: בבקשה.

מיקי לוי: נעה, בבקשה תעבירי לנו, מה ניסחתם לגבי הסעיף הקודם.

<נעה בן שבת: ודאי.

אלי אלאלוף: בבקשה.

אלעזר שטרן: אנחנו בוועדת השוויון בנטל בכנסת הקודמת, המונח שירות אזרחי, שהוא כותרת החוק, אני הצעתי אז, והוועדה קיבלה את זה, שזה יהיה חוץ מערבים, כדי לא לכפות עליהם, שזה יהיה שירות לאומי, מקסימום שירות לאומי אזרחי.

אלעזר שטרן: למה הכותרת של החוק – או אם אפשר לשנות את זה – למה אנחנו נסוגונו מהמילה לאומי?

<יואב ארבל: לא נסוגונו.

<יואב ארבל: המילה שירות אזרחי זה שם כולל.

אלי אלאלוף: אני מעדיף שהיועצת המשפטית תענה.

<נעה בן שבת: המונח לשירות לאומי נשאר שירות לאומי.

<נעה בן שבת: מתנדבים שחפצים בכך, לפי הצעת החוק המקורית, יכלו לבקש שיירשם שירות קהילתי, אבל כיוון שנשמעו פה טענות כנגד המונח שירות, לגבי ציבורים מסוימים, הוצע במקום זה לדבר על או שירות לאומי או התנדבות קהילתית.

<נעה בן שבת: זה אותו שירות, והשאלה היא מה יירשם בתעודה שיקבל המתנדב.

<נעה בן שבת: הכותרת שירות אזרחי נועדה לכלול, כפי שמופיע פה גם בהגדרה, גם את השירות הלאומי, גם את ההתנדבות הקהילתית וגם את השירות הלאומי אזרחי, וזה כי לחרדים, כיוון שיש הוראות פה בחוק שמוצע להחיל אותם גם על השירות של החרדים – למשל, מדובר על ההוראות שנוגעות לרשות ולסמכויות נוספות, הוראות לגבי המפקחים.

אלעזר שטרן: אני מבין, אבל אני שואל, למה שברירת המחדל לא תהיה הפוכה?

אלעזר שטרן: אני רוצה לחדד את השאלה הזאת.

אלעזר שטרן: מה שנקרא, העם לא נסוג מחפירות.

אלעזר שטרן: בהקשר הזה אני חושב שזה שאנחנו מוותרים על המונח לאומי, אנחנו לא מוותרים עליו בכל מיני מקומות אחרים.

אלי אלאלוף: קוראים לחוק שירות לאומי.

<נעה בן שבת: שירות אזרחי.

אלעזר שטרן: אני שואל הפוך - השירות הזה לאורך שנים היה שירות לאומי.

אלעזר שטרן: אמרנו שאנחנו רוצים להחיל את החרדים או את הערבים - אגב – החרדים קיבלו את זה.

אלעזר שטרן: החרדים שישבו בוועדה- - -

אלי אלאלוף: החוק שלהם כלול.

אלעזר שטרן: כן, קיבלו את המונח לאומי.

אלעזר שטרן: הם לא התלהבו ממנו.

אלעזר שטרן: גם אצלם זה שלבים, עד שהם מוכנים להיות שרים בממשלה וכל הדברים האלה.

אלעזר שטרן: אני אומר באמת.

אלעזר שטרן: אני חושב שעל המונח לאומי, אסור לנו לוותר, כי מחר, אגב, כפי שנאמר פה, גם על המילה שירות אין קונצנזוס.

אלעזר שטרן: אני דיברתי עם חבר הכנסת איימן עודה – למה אתם לא באים לתוך הקהילות?

אלעזר שטרן: אמרנו: נוותר על זה, נוותר על זה, ואז אמר: גם שירות לא עובד כך.

<נעה בן שבת: לכן שינו את השם.

אלעזר שטרן: לא, זה בסדר.

אלעזר שטרן: אני אומר שהכותרת של החוק תהיה הפוכה, ובתוך זה, אם רוצים לתת למיעוטים, שנגיד שנסכים לפחות בשלב הזה של גלגל ההיסטוריה, שיותר חשוב לרתום אותם מאשר להתעקש על מילה – ואני מקבל את זה אגב.

אלעזר שטרן: אני מקבל את מי שלא ירצה להכריח ערבים, שיגידו: עכשיו אני עושה שירות לאומי, אבל אני חושב שלתוך זה לא צריך להקריב את כל הכותרת של החוק ולומר: אנחנו נסוגים מהמילה לאומי.

אלי אלאלוף: אני מכבד את עמדתך, ויודע מאיפה זה בא, ובצדק.

אלי אלאלוף: אני חושב שגם קיימנו הרבה דיונים על המושג.

שולי מועלם-רפאלי: שעות.

אלעזר שטרן: חבל שאני לא חבר בוועדה הזאת.

אלי אלאלוף: אתה מוזמן, גם כמשקיף.

אלי אלאלוף: הדעות שלך חשובות גם לוועדה הזאת.

אלי אלאלוף: כפי שאמרת, השארנו אפשרות לצרף את הערבים, ואני אומר את זה בריש גלי, כי החשיבות של צירופם לעומת מילה זו או אחרת – זו היתה המטרה.

אלעזר שטרן: את זה אני מקבל.

אלי אלאלוף: לכן הסכמנו לתיקון הזה.

אלי אלאלוף: אני חושב שכדאי כרוב של המדינה הזאת שנדע לפעמים לפתוח דברים כדי לאפשר למיעוט להצטרף.

אלעזר שטרן: גם אני.

אלעזר שטרן: אנחנו מכירים, מה שנקרא.

אלעזר שטרן: אין לי ספק שהשירות או ההצטרפות – אגב, גם אצל החרדים זה לא טריוויאלי, לצערי הרב, המילה לאומי, אבל אין לי ספק שהשירות של מיעוטים או חרדים – שהם כמובן לא מיעוטים - לתוך השירות הזה יותר חשובה מאשר מילה פה או מילה שם, ואם אצל הערבים, וסליחה שאני שואל את זה עכשיו – אני מבין שמאוחר – האם אין דרך שהשירות אצלם ייקרא שירות אזרחי התנדבותי או קהילתי- - -

<נעה בן שבת: לא רק שיש דרך אלא גם עשינו את זה.

<נעה בן שבת: תוכל לראות בנוסח - אפנה אותך להגדרה.

<נעה בן שבת: יש הגדרה של השירות הלאומי ויש התנדבות קהילתית – בעמ' 4.

אלעזר שטרן: אז להפך, אז למה אי-אפשר שהכותרת תהיה לאומית?

אלי אלאלוף: למרות מה שאתה אומר, שקלנו אחרת.

אלי אלאלוף: תאמין לי שיש הרבה אנשים שהלאום שלנו חשוב להם.

אלי אלאלוף: נמשיך, ברשותך.

<נעה בן שבת: אנחנו בסעיף 9(ב), לגבי התנאים לזכאות.

<נעה בן שבת: יש לנו מתנדב זכאי לתנאי השירות המפורטים בתוספת הראשונה; תניה בהסכם המשנה מתנאי השירות המפורטים בתוספת הראשונה, אין לה תוקף.

<נעה בן שבת: כלומר לא רק שאי-אפשר לקבוע בהסכם שיהיה למתנדב פחות זכויות ממה שנקבעו בתוספת – אי-אפשר גם לקבוע שיקבל 80 ימי חופשה או שהוא יקבל תעריף גבוה יותר מדמי הכיס – המסגרת היא כן מסגרת סגורה.

<נעה בן שבת: נושא נוסף, בסעיף 10, בעמ' 12, ניתנה פה הערה לגבי הנושא של המועד לתשלום.

<נעה בן שבת: אנחנו אומרים שהמתנדב לא מקבל שכר בשירות, אבל הוא יכול להיות זכאי לקבל דמי כיס לתשלום הוצאות אישיות, כפי שנקבע בתעריף.

<נעה בן שבת: מוצע לקבוע מועדים לתשלום עד 10 בחודש שלאחר החודש שבעדו משולמים דמי הכיס.

<נעה בן שבת: זה הצעת תיקון.

<נעה בן שבת: היתה פה הערה שהצבא ביקש להעלות.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<רונן פוליק: רונן פוליק, מהפרקליטות הצבאית.

<רונן פוליק: ביקשנו שלעומת אותו נוסח שמופיע היום בחוק שירות לאומי אזרחי, בסעיף 8, שמדבר על כך שדמי הכלכלה לא יעלו על דמי הקיום של חיילי חובה, ואנו חושבים שגם הקוהרנטיות החקיקתית מחייבת את זה, גם אדוני היושב-ראש דיבר – ראיתי את הפרוטוקולים של הדיונים הקודמים – על עיקרון הבכורה של השירות הצבאי.

<רונן פוליק: יש פה גם היבט ערכי, שלא יהיה מצב שבו מתנדב יקבל חליף שכר, תשלום שהוא גבוה יותר מאשר חייל שמשרת כתוצאה מחובה בשירות חובה, וגם סוגיית תמריצים.

<רונן פוליק: בסופו של דבר הדבר יכול להניע את הנוער ללכת אחרי התשלום ולא אחרי ההתנדבות.

<רונן פוליק: אנחנו חושבים שהשיקולים האלה הם מחייבים לשמור על העיקרון שאומץ בעבר, לפיו תהיה תקרה שלא עולה על דמי קיום.

<רונן פוליק: תודה.

אלי אלאלוף: תודה.

<שר-שלום ג'רבי: אני מסכים אתך לכל מילה.

<שר-שלום ג'רבי: חבר הכנסת אלעזר שטרן היה בוועדה לשוויון בנטל ודנו בזה.

<שר-שלום ג'רבי: הצבא מקבל יותר מחייל, מבת שירות לאומי.

<שר-שלום ג'רבי: מה שבת שירות מקבל – נדבר על דמי כלכלה בסיסיים ועל הוצאות.

<שר-שלום ג'רבי: אדוני, יש להבחין – בצבא - וטוב שכך- - -

אלעזר שטרן: תגיד שעם זה אני לא מסכים.

אלעזר שטרן: עם הניתוח הכלכלי אני לא מסכים.

<שר-שלום ג'רבי: גם לזה תסכים אתי.

<שר-שלום ג'רבי: תן לי לשכנע אותך.

<שר-שלום ג'רבי: תן לי צ'אנס.

<שר-שלום ג'רבי: אני חוזר ואומר – בצבא, וטוב שכך, מקבלים תנאים טובים, והלוואי שיקבלו יותר.

<שר-שלום ג'רבי: מקבלים גם דמי כלכלה, מקבלים אוכל ומקבלים מדים ודברים מסביב.

<שר-שלום ג'רבי: בשירות הלאומי לא מקבלים אוכל ולא מקבלים ביגוד.

<שר-שלום ג'רבי: אשר על כן דמי כלכלה בסיסיים אסור שיעלו על משכורת שכר – אגב, כבר אין את זה כמעט, אני חושב.

<שר-שלום ג'רבי: זה היה נכון עד לפני שנה או שנתיים, שבת שירות קיבלה סדר גודל של 700 שקלים וחיילת קיבלה 400 שקלים – אני מדבר על חיילים עורפיים וכל מיני כאלה.

<שר-שלום ג'רבי: היום ב"ה הצבא השווה את שכר החיילים העורפיים גם למתנדבי השירות הלאומי, אבל עדיין - ואנו שמחים על כך והלוואי שיקבלו יותר – בת השירות, וצריך לזכור שיש לנו אלפי בנות ובנים שמגיעים ממצב סוציו אקונומי נמוך, וגם אם יש לו מצב סוציו אקונומי נמוך, שאנו כהורים נותנים כסף נוסף לילדים שלנו כי אין להם אוכל.

<שר-שלום ג'רבי: בת שירות לא מקבלת – לא ארוחת בוקר, לא צהריים ולא ערב.

<שר-שלום ג'רבי: בגדים היא צריכה לקנות.

<שר-שלום ג'רבי: אין פער היום, אבל אם היה פער, זה היה על הדברים האלה.

<שר-שלום ג'רבי: אשר על כן אני מסכים, ובטוח ששכנעתי גם את חבר הכנסת אלעזר שטרן בעניין הזה, שאנחנו כאן- - -

אלעזר שטרן: על זה אני מסכים.

<שר-שלום ג'רבי: אבל זה כל העניין.

<שר-שלום ג'רבי: ולכן אנחנו מסכימים- - -

אלעזר שטרן: קואליציה לאומית כזאת, לאומנית, מה שאתה רוצה.

אלעזר שטרן: היא מוותרת על המילה לאומית.

אלעזר שטרן: לא משנה מאיזה בית- - -

מירב בן ארי: הוא לא יכול לראות את הכותרת הזאת.

מירב בן ארי: המחאה נשמעה.

אלעזר שטרן: אני אמשיך למחות.

אלעזר שטרן: באמת.

אלעזר שטרן: כל התיאטרון הזה שהכנסת הופכת להיות חוקים שהבג"ץ פוסל, הכול פוסל, המילה לאומי – מוותרים.

אלעזר שטרן: עושים מלחמות עולם על הקואליציה הלאומית, ובאים לדבר הכי פשוט, ומוותרים.

<שר-שלום ג'רבי: אדוני היושב-ראש, אסביר את זה.

<שר-שלום ג'רבי: מאד פשוט.

<שר-שלום ג'רבי: לכן בתעריף יש דמי כלכלה בסיסיים והוצאות נוספות.

אלעזר שטרן: תענה ישר ליושב-ראש - הרי יש בנות שירות שמקבלות חוץ מביגוד, הכול.

אלעזר שטרן: כל מה שאתה אומר על המזון, יש כאלה הרבה בנות שירות שחיות בכפרים.

<שר-שלום ג'רבי: אז המשכורת פחות.

<שר-שלום ג'רבי: תעריף שונה.

<שר-שלום ג'רבי: זה דמי כיס שונים.

<שר-שלום ג'רבי: אם בת שירות, למשל, נמצאת בכפר ילדים, השכר שלה פחות כי היא מקבלת בוקר, צהריים וערב.

<שר-שלום ג'רבי: אם היא מקבלת בבית חולים – יש תעריף, אבל מכיוון שיש תעריף, אנו מדברים על דמי כלכלה בסיסיים והוצאות שהבת צריכה להוסיף.

<שר-שלום ג'רבי: לא יעלה – ואולי את זה צריך לשנות ולהוסיף כאן - שבדמי הכלכלה הבסיסיים לא יעלה שדמי הכיס או השכר של בת השירות יותר מחייל.

<שר-שלום ג'רבי: זה פשוט.

<נעה בן שבת: אתה רוצה להבחין – יהיה דמי כסף לתשלום הוצאות אישיות, שזה הוצאות אישיות, ובנוסף הוצאות ביגוד ומזון, ודמי הכיס לתשלום הוצאות אישיות לא יעלו על דמי הקיום של חיילים.

מירב בן ארי: כן.

אלי אלאלוף: מה אומר הנציג?

<רונן פוליק: אני רוצה לציין שלא צריך להמציא את הגלגל מחדש.

<רונן פוליק: יש החוק מ-2014, שנקבעו לאורו תקנות דמי הכלכלה.

<רונן פוליק: התקנות האלה, כתוב שם – הן מפרטות הסדר חוקים.

<רונן פוליק: אנחנו מבקשים שבחוק ייקבע הסדר ראשוני, העיקרון של מעמד הבכורה.

<רונן פוליק: לגבי ההשוואה, איזה רכיב יהיה, אפשר לעשות א זה בתקנות, וזה מה שעושות התקנות היום; התקנות קובעות שלצורך תשלום דמי הכלכלה תבחן הרשות לתת את תנאי חייל סדיר בעל מאפיינים דומים כך שלא יעלה, ויש שם פירוט גם של הסכומים.

<שר-שלום ג'רבי: אני כבר אומר את זה – חלק מהשולחן כאן אולי לא יסכימו אתי – הצבא לפניי.

<שר-שלום ג'רבי: אני אומר את זה בכל דיון ובכל ישיבה.

<שר-שלום ג'רבי: ואולי זה רלוונטי, אדוני היושב-ראש, שתדע – יצא סרט נגד בנות דתיות שהולכות לצבא.

<שר-שלום ג'רבי: אני אומר כאן את דעתי בצורה מפורשת: בת דתית שהולכת לצבא לא פחות טובה מבת שהולכת לשירות הלאומי.

אלי אלאלוף: היא טובה כמו.

אלי אלאלוף: למה לא בחיוב?

<שר-שלום ג'רבי: יכול להיות שיותר טובה.

<שר-שלום ג'רבי: נכנסתי לכאן, וחבר כנסת בא אליי וחיבק אותי – כל הכבוד לך על הסרט.

<שר-שלום ג'רבי: אנו מוחים נגד הסרט.

<שר-שלום ג'רבי: לא כתבנו את הסרט.

<שר-שלום ג'רבי: יותר מזה לא ציפית שנגיד.

אלעזר שטרן: זה של חותם.

אלי אלאלוף: נציג הפרקליטות, מה שקראת בפרוטוקול, אנחנו עושים שתמיד השירות הבאי הוא במעמד בכורה, מעמד מועדף מכל שירות אחרת.

אלי אלאלוף: זה חד-משמעית.

אלי אלאלוף: שכולם יידעו את זה.

אלי אלאלוף: מצד שני, אנחהו רוצים שהשירות הלאומי אזרחי יהיה מחייב מעמד כמו אחרים שמתנדבים לצה"ל.

<שר-שלום ג'רבי: הרי אתם פטרתם אותם.

אלי אלאלוף: לא כלכלי.

אלי אלאלוף: אבל בכלל, ואז צריך שגם המערכת הממלכתית תתייחס אליהם בהתאם.

אלי אלאלוף: לכן הצעת החוק שלי, שבינתיים אין לי רוב להעביר אותה, שהשירות הלאומי יהיה במשרד אחד קבוע ולא בנדנדה פוליטית, כי היום, לצערי, הוא בנדנדה פוליטית, ואני אומר את זה באחריות, גם אם השר לא פה, וחברתי שולי מועלם גם כן לא נמצאת, והיא מתנגדת להצעה.

אלי אלאלוף: אני חושב שזה צריך להיות כך.

אלי אלאלוף: אם ניגשים לשירות הלאומי כשירות ממלכתי- - -

אלעזר שטרן: אין לאומי.

אלי אלאלוף: השירות האזרחי לאומי.

<שר-שלום ג'רבי: יש לאומי.

אלי אלאלוף: אלעזר, אל תשכח שאתה רק נכנסת.

אלי אלאלוף: עוד לא השקעת את השעות שאנחנו השקענו.

אלי אלאלוף: למדנו כמה דברים.

אלעזר שטרן: התנצלתי על זה.

אלעזר שטרן: זה נכון.

אלי אלאלוף: אני רוצה שיהיה ברור – אנחנו רואים בשירות האזרחי לאומי התנדבותי, כדבר שמשרת את המדינה והגישה אליו צריכה להיות ממלכתית.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<אורי שיינין: אורי שיינין, אגף תקציבים.

<אורי שיינין: אני מתחבר מאוד לדברים שאמר היושב-ראש.

<אורי שיינין: מי שקורא את החוק רואה שלכל אורכו שזור הנושא של הבכירות של השירות הצבאי.

<אורי שיינין: התנהלו פה לא אחת דיונים.

<אורי שיינין: איך לוודא שהשירות הלאומי לא מתחיל לייצר תמריצים גם לצבא, פתאום לשלוח חיילים שלא כל כך בא לו להעסיק אותם ולגייס אותם לשירות הלאומי.

<אורי שיינין: אני חושב שהחשש הזה לא קיים.

<אורי שיינין: אני רוצה להעיר – נאמרה פה אמירה סמי משפטית, שלמיטב הבנתי, היא לא מדויקת.

<אורי שיינין: יש הבדל מאוד גדול בין החוק שאנחנו עוסקים בו כרגע לחוק השירות האזרחי שחבר הכנסת שטרן כן טיפל בו לעומק.

<אורי שיינין: החוק של השירות האזרחי הוא חוק שכל כך- - - לטפל באוכלוסייה שמקבלת דחיית שירות, ומאפשרים לה לעשות מסלול מקביל לצבא, שנחשב לה כמו מסלול צבאי.

<אורי שיינין: פה זה מסלול לאנשים שבכלל פטורים משירות, אם מסיבות שחוק שירות ביטחון לא חל עליהם ואם מסיבות שמקבלים פטור מאז ומעולם, ובכל אופן בוחרים לעשות התנדבות.

אלעזר שטרן: לנשק להם את הרגליים?

אלעזר שטרן: שהלכו להצהיר שהן מתרגשות מפמוטים ומקבלים פטור?

אלעזר שטרן: באמת.

אלי אלאלוף: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ הצטרף אלינו ביום שיש לו שיקולים נוספים - - - בבקשה.

<יואב ארבל: רק לתרגם את זה לשפה של הניסוח – אנחנו חושבים שבסעיף 10(א1) נכתוב שהמשרתים זכאים לדמי כיס לתשלום הוצאות אישיות ולהחזר הוצאות נוספות, ואז אנו עושים הפרדה שרק דמי הכיס הבסיסיים לא יעברו את דמי הכיס - - -

<נעה בן שבת: נבהיר את זה פה בנוסח, לא נחכה לתקנות.

<נעה בן שבת: נגיד שבלבד שדמי כיס לתשלום הוצאות אישיות לא יעלו על דמי קיום של חייל בשירות.

אלי אלאלוף: למרות שאני לא רוצה להזכיר שהתוספת שקיבלו החיילים- - - היתה החלטה בהסכם הקואליציה ביוזמת שר מסוים.

אלי אלאלוף: אני רק רוצה לומר שמה שנעשה לצה"ל, לא צריך למשוך תשומת לב פוליטית מיותרת.

אלי אלאלוף: בבקשה.

אלעזר שטרן: אני רוצה לחדד את השאלה.

אלעזר שטרן: חייל עורפי, שמקבל בדרך כלל ארוחה אחת בצבא ולא מקבל שלוש ארוחות – רק אם הוא נשאר ללילה - - -

אלי אלאלוף: תלוי בו.

מירב בן ארי: לא נכון.

מירב בן ארי: יש לו חדר אוכל.

מירב בן ארי: הוא לא יכול להיכנס בערב לחדר אוכל.

מירב בן ארי: לה יש חדר אוכל?

מירב בן ארי: איפה היא תעשה?

מירב בן ארי: בבית הספר שהיא מתנדבת בו?

מירב בן ארי: זה לא נכון.

מירב בן ארי: בכל בסיס יש חדר אוכל.

מירב בן ארי: החליט ללכת הביתה ב-16:00 – זה עניין שלו.

מירב בן ארי: אין בסיס כמעט שאין בו חדר אוכל.

מירב בן ארי: ספק אם יש דבר כזה בכלל.

אלי אלאלוף: בבקשה.

אלעזר שטרן: נתפסה לי העין מההצגות של תוספות המזון כאילו כי חיילים אוכלים בצבא.

מירב בן ארי: מה זה כאילו?

אלעזר שטרן: וגם על זה שהבן או בת שירות לאומי עם המדים שהוא הולך בבוקר זה חליף בגדי שבת או בגדי יציאה, והחייל לא יכול ללכת עם המדים לא בערב ולא בשבת, וכל הבלוף של הביגוד פה – אל תעשו הצגות.

אלעזר שטרן: בסוף יש הרבה בשירות לאומי שמקבלים יותר מחיילים.

מירב בן ארי: מה פתאום?

מירב בן ארי: מה היא מקבלת יותר מחיילים?

<שר-שלום ג'רבי: חבר הכנסת שטרן, חד-משמעית לא.

<שר-שלום ג'רבי: התקציבן כאן לידי.

<שר-שלום ג'רבי: בחורה שמשרתת, למשל, בכפר הילדים לידך בהודיות, לצורך העניין, שמקבלת בוקר, צהריים וערב, השכר שלה זה 538 שקלים לעומת חייל – 810 שקלים.

מירב בן ארי: לעומת חייל שהכפילו לו עכשיו את השכר.

אלי אלאלוף: ואם היא לא היתה בכפר ילדים, כמה היתה מקבלת?

<שר-שלום ג'רבי: 780 שקלים - עדיין פחות מחייל.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<משה משרקי: משה משרקי, עמותת עלה לקידום עיוורים וכבדי ראייה.

<משה משרקי: אני רק רוצה להעיר - זה לא סעיף שמתייחס לאנשים עם מוגבלות, אבל דיברו על נושא הבכורה של הצבא.

<משה משרקי: אולי זה לא קשור לחוק הזה אבל צריך להיאמר, שיש המון אנשים, לפחות מהאוכלוסייה שלנו, שמנסים להשתלב בהתנדבות – קיבלו פטור משירות צבאי, ורוצים להתנדב בצבא.

<משה משרקי: צריכה לבוא מפה אמירה לגבי הזמן שלצבא לוקח לתת תשובה לאדם שרוצה להתנדב לצבא, אם הוא קולט אותו ולאיזה תפקיד הוא קולט אותו.

<משה משרקי: יש מספיק מקרים – אני מדבר על לקווי ראייה ועיוורים - אני מניח שזה קורה בעוד אוכלוסיות – רוצים להתנדב לצבא, והצבא לא נותן להם תשובה שלילית, אם הוא לא רוצה לקבל אותם, וזה לוקח המון זמן, ובסוף הם לא עושים – לא את זה ולא את זה.

<משה משרקי: לפחות נוכל לאפשר להם לבחור מסלול אחר, שיוכלו לתרום בו ולהתנדב כמו שהם רוצים.

אלי אלאלוף: ברשותך, זה לא הדיון, למרות שההערה שלך מאוד מרכזית.

אלי אלאלוף: אני מוכן כיושב-ראש להפנות פנייה אישית לצה"ל ולרמטכ"ל בנושא.

אלי אלאלוף: בבקשה.

אלעזר שטרן: לאור הקשרים עם שר האוצר, האם אפשר להשוות את תנאי החיילים לתנאי משרתי השירות הלאומי, שיוכלו 24 שעות ביום לנסוע בתחבורה ציבורית בחינם?

אלעזר שטרן: המצב היום הוא שחיילים יכולים לנסוע רק כשהם על מדים או כשהם לוחמים – קיבלו תעודת לוחם, כלומר אחרי שהם למעלה מחצי שירות, להבדיל מבן או בת שירות, שמהיום הראשון יכולים לנסוע בכל הארץ בחינם 24 שעות.

אלעזר שטרן: זאת העדפה של משרתי השירות הלאומי אזרחי על פני חיילים.

אלי אלאלוף: אלעזר, ברשותך- - -

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, אנחנו פותחים פה נושאים שעלו כבר.

מיקי לוי: גם אתה לא היית, בצלאל.

מיקי לוי: זכותו.

אלי אלאלוף: בבקשה.

אלעזר שטרן: נגד חיילים?

אלעזר שטרן: אני בעד ביהודה ושומרון - 24 שעות.

אלעזר שטרן: נכון, בצלאל?

מירב בן ארי: אנחנו עובדים על החוק הזה כמעט שמונה חודשים.

אלעזר שטרן: זה חוק לדורות.

אלי אלאלוף: עם כל הכבוד, מי שפנה בשם ארגון המתנדבים העיוורים זקוק ליותר עזרה מאשר אתה.

אלי אלאלוף: בשמו אני אפנה.

אלי אלאלוף: בשמך אתה יכול לפנות ישירות לשר האוצר ולמערכת הביטחון, לעשות מה שאתה אומר, ואני תומך.

אלי אלאלוף: נמשיך.

<נעה בן שבת: זה מעביר אותנו לפסקה (2), שמבהירה גם לגבי הוצאות הנסיעה - הבהרנו שכמובן, מי שפטור מהוצאות הנסיעה, לא זכאי להוצאות נסיעה.

<נעה בן שבת: אנחנו יודעים שיש בעיה מיוחדת עם מתנדבים ערבים שלפעמים הוצאות הנסיעה בנויות אחרת, ומוותרים על – לא יכולים להיעזר בנסיעות הממומנות, ואז הם יוכלו לבקש לקבל את הוצאות הנסיעה לפי התעריף.

מירב בן ארי: מה הסיפור עם הנסיעות?

<יואב ארבל: באופן עקרוני, מתחילת 2016 שרי האוצר והתחבורה חתמו על צו, לאפשר לכל המתנדבים לנסוע בחינם.

<יואב ארבל: יחד עם זה, יש בעיה נקודתית, בעיקר במגזר הלא יהודי – לא רק – במקומות שבהם אין תחבורה ציבורית, ויכול להיות שהולכים לקראת הסדר שלחלק מהמתנדבים ישלמו דמי נסיעה במקום הפטור הזה.

<שר-שלום ג'רבי: אני רוצה להרחיב.

<שר-שלום ג'רבי: יש לנו סך הכול נסיעות בתעריף זה 180 שקלים.

<שר-שלום ג'רבי: אנחנו שמחים על כך – אנחנו מנסים הרבה שנים שבנות השירות הלאומי, יושוו תנאיהן לחיילים שיוכלו לנסוע בתחבורה ציבורית חינם כמו חיילים, וב"ה אשרינו שזכינו על כך שנוסעים חינם.

<שר-שלום ג'רבי: יש מקומות כמו ערבים, אבל למשל, יש גם מתנדבים בכל מיני מקומות, שגם אין להם תחבורה.

<שר-שלום ג'רבי: אתמול קיבלנו מכתב לגבי בחור חרדי שעושה שירות אזרחי, שאין לו איך להגיע למקום השירות שלנו.

<שר-שלום ג'רבי: אנחנו באנו בהצעה לאוצר וביקשנו, ואני חושב שאגף תקציבים תומכים בנו, שתהיה בחירה לבן או בת השירות הלאומי, האם לקבל את הכרטיס, כלומר נסיעה חינם בכל הארץ, או שבמקרה שאין לו תחבורה ציבורית, כמו לרוב במגזר הלא יהודי, יוכלו להוסיף את ה-180 שקל, ואז לא יוכלו לנסוע בתחבורה ציבורית חינם – שהיא או הוא יחליטו.

<שר-שלום ג'רבי: זה העניין כאן.

אלי אלאלוף: אני מציע שאת הדברים הטכניים מסוג זה נשאיר לנוהל הפנימי.

אלי אלאלוף: העיקרון אומר שמגיע להם תחבורה ציבורית.

אלי אלאלוף: בחייכם.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<נעה בן שבת: לגבי פסקה (3), לגבי דירת מגורים – עדיין יש לנו חוב לעניין ההגדרה של דירת המגורים.

<נעה בן שבת: הבטחנו לחזור על זה בדיון הקודם.

<נעה בן שבת: נושא ביטוח מתנדבים, ביטוח תאונות אישיות – אני מבינה שזה ביטוחים שאתם מתחייבים לערוך, או זה ביטוחים שלא נמצאים, אבל בתוך התעריף.

אלי אלאלוף: כן.

<נעה בן שבת: צריך לציין את זה כאן.

<יואב ארבל: הרכיבים לא צוינו פה, אז אני לא יודע אם כדאי לציין רק את הרכיב הזה.

<יואב ארבל: הכול יהיה בתקנות.

אלי אלאלוף: למה לא לציין את זה פה במילה אחת?

<נעה בן שבת: בסעיף קטן (ב) אנחנו מדברים על החובה של גוף מוכר לשלם בעד המתנדב דמי ביטוח לאומי ודמי ביטוח בריאות.

<נעה בן שבת: אנחנו מדברים על למעט מתנדב שהמוסד לביטוח לאומי הודיע שאין לגביו חבות בדמי ביטוח, בתקופה שבה אין חבות – אם יש מתנדבים שלא חבים לשלם לגביו, אם יש דבר כזה – כמובן לא תחול החובה.

<נעה בן שבת: בסעיף 11 באותו עמוד 13 – בקביעת התעריף – אנחנו מדברים על תעריף שייקבע באישור הוועדה – כך דובר בדיונים הקודמים – כדי לאפשר את הנושא של קביעת תעריף לכל – אמרנו שיש כל מיני אוכלוסיות שייקבעו לגביהן תעריפים מיוחדים, כי יש סוגי מתנדבים.

<שר-שלום ג'רבי: למה צריך את אישור הוועדה על התעריף?

<שר-שלום ג'רבי: אין לי בעיה, אבל למה?

<נעה בן שבת: השר בהסכמת שר האוצר.

<נעה בן שבת: יהיו לנו תקנות שבהן ייקבע התעריף.

<שר-שלום ג'רבי: כתוב: ובאישור הוועדה.

<נעה בן שבת: נכון, אנחנו רוצים שזה יהיה בוועדה.

<שר-שלום ג'רבי: כל שנה התעריף מתפרסם, כל 1 בספטמבר.

<שר-שלום ג'רבי: כל 1 בספטמבר נביא?

<נעה בן שבת: תפרסמו תקנות כל 1 בספטמבר?

<שר-שלום ג'רבי: עדכון תעריף.

<נעה בן שבת: בסעיף קטן (ב) יש פה הוראות לגבי המדדים ואופן עדכון התעריף, אבל התעריף הראשוני, מה הוא כולל?

<נעה בן שבת: מה רכיבי התעריף?

מירב בן ארי: אולי כדאי, נעה, שיקבע את התעריף הראשוני – כדאי להוסיף- - -

אלי אלאלוף: רק שלא תלמדו ממשרד הביטחון, כי הוא מביא בדרך כלל עדכון תקנות, עדכון תעריפים, באיחור של כמה חודשים.

אלי אלאלוף: תעשו את זה רק בפעם הראשונה, ושלום על ישראל.

<נעה בן שבת: סעיף קטן (ב) אומר שהרכיבים של התעריף, שנקבעו לפי סעיף קטן (א), הם נקבעו בתקנות בהסכמה ובאישור הוועדה - יתעדכנו במועדים ובהתאם למדדים שיקבעו בתקנות כאמור בסעיף קטן (א) – שם קובעים רק את המדדים - או בדרך אחרת שתיקבע בתקנות כאמור.

<נעה בן שבת: מאותו מועד אותו מנגנון מופעל ומעדכן את הרכיבים.

<נעה בן שבת: סעיף 11א הוא אותו סעיף של הגנה מפני העברה, שיעבוד או עיקול.

<נעה בן שבת: דיברנו עליו בדיון הקודם.

<נעה בן שבת: זה נשאר כפי שהוא – שתשלומים שמתנדב זכאי להם לפי התעריף אינם ניתנים להעברה, לשיעבוד או לעיקול בכל דרך שהיא, אלא לשם תשלום מזונות המגיעים מהזכאי לתשלומים לפי פסק דין של בית משפט או של בית דין מוסמך.

<נעה בן שבת: בסעיף קטן (ב): הוראות סעיף קטן (א) יחולו גם על תשלומים כאמור ששולמו באמצעות בנק או החברה הבת, כהגדרתה בחוק הדואר, בנותנה שירותים לפי סעיף 88א לאותו חוק, במשך 30 ימים מיום ששולמו.

<נעה בן שבת: (ג) אין בהוראות סעיף קטן (א) כדי לגרוע מזכותו של גוף מוכר לקזז מתשלומים כאמור באותו סעיף קטן סכום שהמתנדב חב לו, לפי כללים שיקבע השר.

<נעה בן שבת: פה יהיו כללי קיזוז, במקרה שהגוף המוכר - יש חובות הדדיים – לא יודעת אם יכול להיווצר כזה מצב, אבל אם קיים כזה מצב, יש אפשרות קיזוז.

<נעה בן שבת: אנחנו מורידים את ההצעה החלופית בהמשך לדיון שהתקיים בישיבה קודמת של הוועדה.

<נעה בן שבת: סעיף 12 נוגע להגבלות על עבודה ולימודים במהלך השירות.

<דרור גרניט: דרור, ממשרד המשפטים.

<דרור גרניט: סליחה, בסעיף קטן (ג) – על איזה חובות אנחנו חושבים פה, שיכולים לקום בין המתנדב לבין הגוף המוכר?

<צבי במברגר: חודש שעבר שילם לו יותר – בחודש הבא יכול לקזז לו.

<נעה בן שבת: קורים כאלה מצבים?

<צבי במברגר: כן.

<צבי במברגר: למשל, היא עברה מתקן של בית לתקן של - - -, והמערכת שילמה חודש שעבר את התקן הגבוה יותר – בחודש הבא היא תקזז לה.

<נעה בן שבת: כל עוד לא היה איסור עיקול או שיעבוד וכו', לא היה צורך בהוראה הזאת, אבל ברגע שיש איסור כזה, צריך להבהיר מה קורה עם החובות ההדדיים.

אלי אלאלוף: הצעדים שנוקטים נגד המתנדבים הם לא חד-צדדיים וללא לידיעת המתנדב.

<נעה בן שבת: בסעיף 13 אנחנו מדברים על הגבלות על עבודה ולימודים בתקופת השירות.

<נעה בן שבת: בסעיף קטן (ג) אנחנו אומרים שאנחנו לא גורעים מהאמור בסעיפים 14 ו-15, שנוגע להכשרה מקצועית, אבל ההוראה הכללית קבעה שגוף מפעיל לא ישמש, במישרין או בעקיפין, כמקום עבודה של מי שמתנדב אצלו, ולא ישמש כמקום לימודים של מי שמתנדב אצלו, אלא אם כן התיר המנהל לימודים כאמור ובתנאים שהתיר; זה יחול גם לעניין גוף או אדם הקשור לגוף מפעיל כאמור.

<נעה בן שבת: היתה פה הסתייגות של חבר הכנסת מיקי לוי, שאמר שאסור באופן גורף להעסיק את המתנדב במסגרות שונות המופעלות על-ידו.

<נעה בן שבת: אני חושבת שהאיסור על עבודה הוא איסור גורף, אבל האיסור לא חל על הלימודים, אם התיר ללימודים כאמור.

<שר-שלום ג'רבי: זה חשוב.

<שר-שלום ג'רבי: עבודה זה נכון שלא, אבל אם המקום נותן הכשרה לילדה, שהם עושים את זה קבוצות – למה שבן או בת שירות לא ילמדו שם?

מיקי לוי: אין לי בעיה בזה.

מיקי לוי: אתה יודע בדיוק למה כוונתי.

<שר-שלום ג'רבי: לא.

מיקי לוי: אתה לא מכיר בנות שמתעסקות בדברים שלא נכללים במסגרת הזאת?

<שר-שלום ג'רבי: אבל זה לא זה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו לא מתייחסים עכשיו לשוליים.

אלי אלאלוף: למה הכוונה שלך?

מיקי לוי: זה ממש לא שוליים.

מיקי לוי: אני רוצה שהיא תועסק אך ורק במסגרות שלה - זה הכול.

מיקי לוי: נורא פשוט.

<נעה בן שבת: אתה מתכוון לדוגמה שציינת בדיון הקודם, שמועסקות גם בקיטנות?

מיקי לוי: קיטנות של משרד החינוך זה המסגרות של משרד החינוך – אין לי בעיה, אבל קיטנות שלוקחים אותן במכרז פומבי של העיר קיסריה - בסדר?

מיקי לוי: נוח לי שם.

אלי אלאלוף: אין קיטנות שם...

מיקי לוי: יש.

בצלאל סמוטריץ': היא צריכה לעשות שירות לאומי מספר חודשים כלשהו.

בצלאל סמוטריץ': נגמרה שנת לימודים.

בצלאל סמוטריץ': אם הרשות המקומית רוצה קיטנה - מה הבעיה?

בצלאל סמוטריץ': חלק מהעניין.

מיקי לוי: אני רוצה שהיא תעסוק באמת באותן מסגרות.

מיקי לוי: תנסחי את זה איך שאת רוצה - מקובל עליי.

<נעה בן שבת: היא תמיד צריכה להיות מועסקת בגוף מפעיל ובפעילות של הגוף המפעיל.

אלי אלאלוף: אם הגוף המפעיל, המשימה שלו נגמרה בשמונה חודשים, ולמתנדב יש עוד ארבעה חודשים לשרת, אבל זה בתיאום עם הרשות עושים את זה.

אלי אלאלוף: בכל מקרה המתנדב לא הולך לשום דבר שהוא- - -

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, מה שאמרת, מקובל עליי.

<נעה בן שבת: זה באמת גם מה שכתוב.

מיקי לוי: אני רוצה שהיא לא תלך למקום שהיא לא צריכה להיות שם.

<נעה בן שבת: בעמ' 16, סעיף 13(ב), זה הנושא של תוכניות ההכשרה לשירות לאומי בתחומים שיקבע השר.

<נעה בן שבת: יכול להורות על תכניות הכשרה שונות לסוגים שונים של מתנדבים.

<נעה בן שבת: יש פה הסתייגות של חבר הכנסת מיקי לוי, שביקש לומר שהתחומים שיקבע השר צריכים להיות נוגעים לתחום הפעילות של השירות הלאומי או השירות הקהילתי, בשעה שעכשיו יכול להיות שהשר מורה על תחומי הכשרה כלליים, נושאים לאומיים, הכשרה כללית.

<שר-שלום ג'רבי: חבר הכנסת לוי יחזור בו, אני חושב.

<שר-שלום ג'רבי: למדנו להכיר אותו בוועדה.

<נעה בן שבת: אנחנו לא מדברים על אותה הכשרה מקצועית או מיוחדת; הכשרה כללית שניתנת למתנדבים.

מיקי לוי: מקובל.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<אוריאנה אלמסי: אוריאנה אלמסי, ממחלקת המחקר של הכנסת.

<אוריאנה אלמסי: השאלה, אם הוסדר העניין של המימון של ההכשרות, כי אז עלתה סוגיית המימון.

אלי אלאלוף: מה תשובת הרשות?

<שר-שלום ג'רבי: מה שאוריאנה מתייחסת – ואלה דברים שעלו גם כאן

<שר-שלום ג'רבי: בוועדה אצלך, אדוני היושב-ראש – זה הנושא של המגזר הלא יהודי.

<שר-שלום ג'רבי: קיבלנו תקציב מיוחד לטובת הכשרה במגזר הלא יהודי.

<שר-שלום ג'רבי: אנחנו עושים פה פרויקט גם שם מעטפת וגם נושא של קורס עברית – 10 מיליון שקלים, וגם דבר נוסף, שנציג המשרד לביטחון פנים הציע – אני מדבר בשבחו – כאן, משרת אוניברסלי שייתן שירות לכולם, ויש תקציב להכשרה.

אלי אלאלוף: גם משרד האוצר.

<שר-שלום ג'רבי: ודאי, רק הוא לא כאן.

<שר-שלום ג'רבי: משרד האוצר השקיע בנו רבות בעניין.

<נעה בן שבת: בסופו של דבר כתוב שהאחריות למתן ההכשרה היא של הגוף המוכר.

<נעה בן שבת: אבל אתה אומר שיש מימון מיוחד לאוכלוסיות מיוחדות.

<שר-שלום ג'רבי: לא היה תקציב למגזר.

אלי אלאלוף: אפשר לעשות את זה.

אלי אלאלוף: מצד שני, אתה יכול להיות במצב שיום אחד לא יהיה לך תקציב, והגוף המפעיל לא ימצא תקציב.

<שר-שלום ג'רבי: אבל אנחנו נותנים.

מיקי לוי: זה רשות וזה לא חובה.

<שר-שלום ג'רבי: היא לא חייבת לבוא לקורס עברית.

מיקי לוי: ברגע שאין לו תקציב, הוא לא מקיים.

<שר-שלום ג'רבי: זה בבסיס התקציב.

<שר-שלום ג'רבי: אנחנו רק לא מחייבים את בת השירות, למשל, מהמגזר הלא יהודי לבוא לקורס עברית.

<שר-שלום ג'רבי: אנחנו לא מחייבים שום דבר בשירות, חוץ ממה שהיא צריכה לשרת בשירות.

<שר-שלום ג'רבי: חוץ מזה יש ימי הכשרה שאנחנו נותנים תוך כדי תנועה, ארבעה ימים – אנחנו זה הגופים המוכרים והדברים מסביב, אבל זה כבר נכנס, ואורי שיינין- - -

אלי אלאלוף: אדוני המנכ"ל, אני מקבל שלא מחייבים אבל כדאי לשכנע.

<שר-שלום ג'רבי: המספרים הולכים וגדלים, אדוני היושב-ראש, בצורה משמעותית.

אלי אלאלוף: הלוואי שהיו משכנעים אותנו גם ללמוד ערבית.

אלי אלאלוף: זה לא היה מזיק לנו.

<ישעיהו אברהם: ישעיהו אברהם, הייעוץ המשפטי של בת עמי.

<ישעיהו אברהם: לגבי סעיף 13(ג), שמדבר על זה שתקופת ההכשרה היא חלק מתקופת השירות – זה יכול להתפרש בשני מישורים: אם זה ביחס לזה שזה חלק מתקופת ההתנדבות, זה מבורך, כי זה גם פותר את הבעיה שהועלתה קודם, של מחסור בימים.

<ישעיהו אברהם: אבל אם זה כרוך גם בתשלום דמי כיס, צריך להסדיר מי משלם את זה, כי כיום המצב הוא שכל החוזים וכל ההתקשרות הם תמיד מתחילת השירות הלאומי, ואין מימון לכך.

אלי אלאלוף: ההכשרה היא חלק מהתפקיד הכולל.

אלי אלאלוף: צריך להיות ולשלם דמי כיס.

אלי אלאלוף: אם אתה רוצה ללמוד במערכת שלך, אני בטוח שייתנו לך ללמוד ולא תבקש לוותר על הכנסה כלשהי.

<ישעיהו אברהם: צריך רק להסדיר שהגוף המפעיל צריך לשלם את זה.

אלי אלאלוף: ודאי.

אלי אלאלוף: זה ברור.

<נעה בן שבת: הוא שואל, האם ימי ההכשרה, שנעשו בחודש אוגוסט - לפני תחילת שנת השירות, האם הם ישלמו עליהם, האם עד 10 בספטמבר הוא צריך לשלם כבר עבור אותם ימים ראשונים שנעשו באוגוסט כימי שירות?

<יואב ארבל: צריך להבחין בין שני סוגי הכשרות: סעיף 10 מדבר על ההכשרה הבסיסית.

<יואב ארבל: ההכשרה הבסיסית היא זו שממומנת בתוך התעריף.

<יואב ארבל: ודאי שהיא חלק מהשירות ושחייבים לעשות אותה.

<יואב ארבל: סעיף 11 מדבר על ההכשרות המיוחדות – מעבר לזה - של הגופים המפעילים.

<יואב ארבל: צריך לעשות הבחנה בין שתי ההכשרות.

אלי אלאלוף: גם במקרה זה, זה בתשלום.

<יואב ארבל: בהחלט.

<נעה בן שבת: כשתקבעו את התעריף, תקבעו את החובה לשלם עבור הימים האלה?

<נעה בן שבת: זה יהיה ההסדר החדש.

<ישעיהו אברהם: אין בחקיקה הסדרה שחובות שמטילים על הגוף המוכר לשלם, יש כנגד זה חובה על הגוף לשאת את זה.

<ישעיהו אברהם: הגופים המוכרים לא יכולים לממן את העלויות של תשלומים למתנדבים בכלל.

<ישעיהו אברהם: אם היה סעיף בחוק שאומר: כל עלות שמוטלת על הגוף המוכר לשלם למתנדב, שזה תחבורה או דמי כיס וכו', אוטומטית יש חובה שבתעריף תהיה התאמה של זה, שזה יחול על הגוף המפעיל.

<ישעיהו אברהם: כל עוד זה לא קיים, אנו יכולים להיות במצב שבו החוק יחייב אותנו לשלם, אבל בתעריף זה ייפול ולא יהיה מקור מימון לכך.

<נעה בן שבת: אם אני מבינה נכון את מה שאומר יואב, בעמ' 10, כשאתה אומר שיש חובה לשלם דמי כיס לתשלום הוצאות אישיות עד 10 בחודש שלאחר החודש שבעדו משולמים דמי הכיס, אם החודש שבעדו משולמים דמי הכיס הוא חודש אוגוסט שבו נעשתה ההכשרה לפני תחילת השירות, אז עד 10 בספטמבר תצטרך לשלם את התשלום הראשון עבור ארבעה ימים או כמה ימים שהיו ימי הכשרה לשירות.

בצלאל סמוטריץ': לכאורה אם הימים האלה מוגדרים כחלק מהשירות, בסוף השנה יירד לה ארבעה ימים.

בצלאל סמוטריץ': זו ההגדרה.

בצלאל סמוטריץ': אתה לא משלם נוסף על הארבעה ימים האלה.

<שר-שלום ג'רבי: הנקודה ששייקה העלה היא נקודה חשובה ביותר.

<שר-שלום ג'רבי: היום – ואני מסכים עם אדוני היושב-ראש ב-100% - שצריכים לחייב את הגופים המפעילים.

<שר-שלום ג'רבי: אם יש הכשרה, סתם לדוגמה, של משרד החינוך – נמצא כאן דוד.

<שר-שלום ג'רבי: יש עשרה ימי הכשרה מצוינים; ממליץ לכולם לבקר בהם.

<שר-שלום ג'רבי: משהו נהדר – דוד, כל הכבוד.

<שר-שלום ג'רבי: השאלה, אם משרד החינוך מעביר לעמותות על הימים האלה כסף?

אלי אלאלוף: בבקשה.

<דוד פלבר: משרד החינוך מממן 14 ימי הכשרה בשנה, חלקם לפני השירות וחלקם במהלך השירות - משלם לגופים המוכרים עבור כל יום הכשרה לפי התעריף.

<שר-שלום ג'רבי: הבנות מקבלות את זה גם אם זה באוגוסט?

<דוד פלבר: נספרים להם הימים האלה.

<דוד פלבר: נניח שעשו את זה ב-20 באוגוסט עד 31 באוגוסט לפני שנת הלימודים, לפי זה הן מקבלות.

<שר-שלום ג'רבי: יופי.

<שר-שלום ג'רבי: ההערה כאן היא הערה נכונה – אני לא בטוח שכל הגופים המפעילים – אתם צריכים לומר – למשל, מד"א נותנים שכר לבנות בתקופה שהם עושים את ההכשרה לפני?

<דוד פלבר: אני נותן 12 חודשים של דמי כיס.

<דוד פלבר: עשרה ימים נספרים לפני השירות, אז הם מקוזזים בסוף השירות.

<דוד פלבר: בסוף כל בת יש לה 365 ימים שעליהם היא קיבלה דמי כיס.

<דוד פלבר: נכון שחלקם בפועל היא עוד לא היתה בשירות.

<שר-שלום ג'רבי: לא מדבר עליך.

<שר-שלום ג'רבי: סתם דוגמה – במד"א עשו מ-10 באוגוסט, לפני.

<שר-שלום ג'רבי: לא רוצה לומר מד"א – גוף מפעיל מסוים.

<שר-שלום ג'רבי: אותו גוף מפעיל דורש שהיא תשרת עד 31 באוגוסט הבא.

<שר-שלום ג'רבי: אתה אומר שעל השבועיים האלה היא לא מקבלת.

<דוד פלבר: אצלנו זה לא קורה.

אלי אלאלוף: הקד"צים מקבלים כסף כשהם נכנסים, לפני השירות הצבאי.

אלי אלאלוף: אני לא מבין למה- - -

<יואב ארבל: הנושא מוסדר פה בתוך הנוסח- - -

אלי אלאלוף: מתנדבים ולא נחשבת להם התקופה?

<יואב ארבל: אם מדובר על ההכשרה המיוחדת, שבאחריות הגופים המפעילים, ברירת המחדל היא שזה נחשב כחלק מהשירות.

<יואב ארבל: היה פה נציג מד"א שקצת חשש מזה - לכן הכנסנו פה החרגה שאומרת: למעט אם הורה המנהל אחרת לגבי הכשרות חריגות או סוגי הכשרות בהתחשב, בין השאר, במשך ההכשרה ובתנאיה, וזה למקרים החריגים – למשל, אם נדרשת הכשרה של שלושה חודשים, יכול לומר גוף מפעיל: זה בת תעשה על חשבונה, אם היא רוצה.

<יואב ארבל: זה מה שאפשרנו כחריג.

אלי אלאלוף: למה היא עוברת השתלמות או הכשרה?

אלי אלאלוף: כדי לתת שירות טוב יותר.

אלי אלאלוף: אז למה אתם מענישים אותה?

אלי אלאלוף: אני לא חושב.

<נעה בן שבת: סעיף 11, שקרא יואב עכשיו, מדבר על אותן הכשרות.

<נעה בן שבת: בא מד"א ומסביר שהן עושות הכשרה שתשרת אותו מתנדב בתעודה שאפשר לעשות אתה עוד דברים אחר כך.

<נעה בן שבת: הוא דיבר על כך שמשך ההכשרה הוא חריג.

<נעה בן שבת: המועדים של ההכשרה החריגים, ולכן נכנסת האפשרות להחריג; זה לא חריג שקבוע מראש.

אלי אלאלוף: זה אומר שאתם מענישים את המתנדבים במצב כלכלי קשה.

<נעה בן שבת: לא בהכרח מענישים.

<נעה בן שבת: אם עושים קורס ששווה אחרי זה – אולי זה מחליף קורס באוניברסיטה או משהו שאשפר לעשות אתו משהו אחר כך, ובהתחשב במשך שלו ובהתחשב בתעודה שהוא מעניק, אומרים שאי-אפשר לספור את השלושה חודשים שהיא עשתה קורס חובשים מיוחד בתוך תקופת השירות, כך הבנו לפחות את הוראות הוועדה בדיונים הקודמים.

אלי אלאלוף: עכשיו תוקפים את זה מזווית אחרת.

אלי אלאלוף: אני חוזר – כל מי שעושה קורס לטובת השירות שלו, זה על חשבון השירות, והמתנדב או המתנדבת יקבלו מלוא הפיצוי.

אלי אלאלוף: כל מי שרוצה להוסיף לו הזדמנויות נוספות וכו', שזה לא יהיה לא על חשבון תקופת השירות ולא על חשבון המתנדב.

אלי אלאלוף: זה בלתי-אפשרי.

אלי אלאלוף: אם אני רוצה לעשות איזה מקרמה, למה זה קשור לזה?

<נעה בן שבת: אנחנו הבנו את זה כי מד"א הגיע וביקש.

<נעה בן שבת: כך הבנו את הוראת הוועדה בסבב הקודם של הדיונים, אחרי שמד"א עמד על זה שיחריגו אותו, אבל אם הוראת הוועדה אחרת, נוריד את הסיפא הזאת.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<אוריאנה אלמסי: השאלה היא לגבי התקנים שלכם – הווה אומר בני מיעוטים, אנשים עם מוגבלויות.

<אוריאנה אלמסי: נאמר, מתנדבים במשרד החינוך - מי מממן את ההכשרה שלהם?

<אוריאנה אלמסי: הכשרה מקצועית - לא זו של המשרדים.

<אוריאנה אלמסי: אז היתה סוגיה של הסייעות בגני הילדים.

אלי אלאלוף: מה זה מקצועית?

אלי אלאלוף: זה קשור לשירות שלהם?

<אוריאנה אלמסי: כן.

<אוריאנה אלמסי: למשל, סייעות בגני ילדים במגזר הערבי – היתה סוגיה שאף אחד לא מימן את ההכשרה שלהם.

<אוריאנה אלמסי: היתה אז מחלוקת, והם לא קיבלו את ההכשרה.

<אוריאנה אלמסי: יכול להיות שזה כבר הוסדר - הכשרה מקצועית.

<דרור גרניט: אני לא יודע מה זה הכשרה מקצועית.

<דרור גרניט: יש שני סעיפים פה, והם מתייחסים לשני דברים שונים – סעיף אחד הוא סעיף ההכשרה הכללית- - - סעיף הכשרה לשירות לאומי; והסעיף הזה מתייחס לחבילה – נדמה לי של כאר

<דרור גרניט: בעה ימים – שזה חלק מהתעריף, והיא הכשרה שניתנת לכל המתנדבים, וגלומים בה כל מיני יסודות של אזרחות – אנשי השירות יידעו לפרט יותר ממני את תוכן ההכשרה.

<דרור גרניט: יש הכשרה מיוחדת- - -

<אוריאנה אלמסי: מקצועית?

<אוריאנה אלמסי: זה מאוד אקוטי.

<דרור גרניט: המקצועית היא בתוך המיוחדת.

<דרור גרניט: זו הכשרה אחרת ונפרדת, שהיא לא ניתנת לכל המתנדבים, אלא רק במקרים מסוימים נותנים אותה כאקסטרה.

<דרור גרניט: הדוגמה הקלאסית שניתנת פה וקוראים עליה כל הזמן זו הדוגמה של מד"א שבה בעצם צריך הכשרה מאוד מסוימת לתת טיפולי חירום רפואיים וכאלה.

<דרור גרניט: זה הסעיף שמתייחס לזה.

<דרור גרניט: כל הכשרה צריכה ליפול בתוך אחד משני הסעיפים.

<אוריאנה אלמסי: הכשרה שאתה קורא לה מיוחדת, מקצועית - עזוב את מד"א – בנות שירות שצריכות איזושהי הכשרה מקצועית שקשורה לתפקיד שלהן, שהתקנים של הרשות ומי מממן את זה.

<אוריאנה אלמסי: זו השאלה.

אלי אלאלוף: בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': רציתי להעיר – בהמשך למה שהיושב-ראש אמר – צריך לוודא שהבנות מקבלות את דמי כיס על התקנים האלה, יש לוודא שהן לא מקבלות את זה בסוף.

בצלאל סמוטריץ': מה שנאמר פה עכשיו – שהן יקבלו את זה בסוף השנה; הן צריכות לקבל את זה עכשיו.

בצלאל סמוטריץ': דמי כיס צריכים להתחיל מעכשיו ולא שהבנות מלוות לנו עכשיו, ובסוף השנה נחזיר להן את עשרת הימים האלה.

<נעה בן שבת: אולי צריך לומר שדמי הכיס שאנחנו מדברים בסעיף 10(א1), לתשלום הוצאות אישיות בעד תקופת השירות - היה צריך לומר – כל תקופה שנחשבת כתקופת השירות, ולהוסיף בעד מה זה ניתן.

<שר-שלום ג'רבי: השירות או ההכשרה.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<שר-שלום ג'רבי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה שנבין את העניין.

<שר-שלום ג'רבי: אם ההכשרה של מד"א היא שלושה חודשים, הבת אחרי זה משרתת רק תשעה חודשים?

אלי אלאלוף: אנחנו הגבלנו את תקופת ההכשרה.

אלי אלאלוף: ההכשרה יכולה להיות אין סופית?

<יואב ארבל: אפשרתם בעבר במקרים חריגים שהכשרה מסוימת לא תיחשב כחלק מהשירות.

<יואב ארבל: כפי שאני מבין, עכשיו הוועדה אמרה שהיא חוזרת בה מכך, ושהיא רוצה שבכל מקרה, כל הכשרה שהיא תיחשב כחלק מתקופת השירות.

<שר-שלום ג'רבי: זה לא פשוט.

<שר-שלום ג'רבי: אני רוצה להסביר את ההשלכה.

אלי אלאלוף: אתם מבקשים מאנשים שחלק משמעותי מהם, הם במצב כלכלי קשה - אתם רוצים להקטין להם את ההכנסות המעטות שלהם?

אלי אלאלוף: שלום, חבר הכנסת אכרם חסון.

<שר-שלום ג'רבי: אני במאה אחוז בעניין הזה עם היושב-ראש – אני רק רוצה שנבין את ההשלכות של זה.

<שר-שלום ג'רבי: הבחורה עושה הכשרה שלושה חודשים, ובפועל היא תשרת תשעה חודשים.

<שר-שלום ג'רבי: אני רוצה שנבין מה החשש.

אלי אלאלוף: אתה בכל מקרה רוצה שהיא תשרת רק תשעה חודשים.

<שר-שלום ג'רבי: זה עדיין הכשרה ארוכה מאוד גם למקצוע לחיים, ואני בעד שיהיה להם גם את זה.

<שר-שלום ג'רבי: אני אומר לך מה החשש שלי – אני חושש שפתאום מד"א יקבלו רגליים קרות ויאמרו: יודע מה?

<שר-שלום ג'רבי: אני מוותרים על השירות הלאומי.

<שר-שלום ג'רבי: כי אתה נותן להם הכשרה שלושה חודשים, ובפועל הם ישרתו אצלנו במד"א רק תשעה חודשים.

אלי אלאלוף: אבל אתה אומר עכשיו שאתה רוצה שישרתו בפועל רק תשעה חודשים, כי שלושה חודשים הם מנוטרלים?

<שר-שלום ג'רבי: לא.

<שר-שלום ג'רבי: אנחנו כבר דנו בזה, אדוני היושב-ראש, ובהחלטה הקודמת שהיה גם נציג מד"א, החרגנו את ההכשרות הארוכות כמו של מד"א באישור שלנו.

אלי אלאלוף: זה משהו אחר.

<שר-שלום ג'רבי: נכון.

<שר-שלום ג'רבי: אני לא אומר להחריג את כל שלושת החודשים, אבל צריך למצוא איזון.

אלי אלאלוף: אמרנו - תקשור את שתי ההחלטות יחד.

אלי אלאלוף: ברגע שיש המלצה של הרשות, לוקחים אחריות, אבל תזכרו שאתם מקבלים לשירות הזה צעירים וצעירות שלא תמיד מצבם הכלכלי יאפשר מה שאתה אומר.

אלעזר שטרן: יש לי עוד שאלה: האם לא נכון לקשור בין אורך ההכשרה לאורך השירות?

אלי אלאלוף: הרבה היגיון, אבל זה דיון מחדש.

אלעזר שטרן: יכול להיות שזה דיון חדש.

אלעזר שטרן: כשאתה מכשיר מישהו, אתה צריך לראות כמה חודשי שירות אתה מרוויח.

<שר-שלום ג'רבי: זו הבעיה.

<שר-שלום ג'רבי: אני מסכים אתך לגמרי.

<שר-שלום ג'רבי: זה החשש שלי.

<שר-שלום ג'רבי: החשש שלי – רבותיי, אם נעשה הכשרה ארוכה, גופים מסוימים לא ייקחו אותם.

אלעזר שטרן: אני אומר הפוך.

אלעזר שטרן: לא הכשרה ארוכה.

אלי אלאלוף: אם יש להם הכשרה ארוכה, תן להם גם שיעשו תקופת שירות ארוכה.

<שר-שלום ג'רבי: מד"א זה שנתיים?

<שר-שלום ג'רבי: מציאות של חובה אין בשירות לאומי.

אלעזר שטרן: שנייה.

אלעזר שטרן: כל יום אפשר לצאת מהשירות, נכון?

<שר-שלום ג'רבי: נכון.

אלעזר שטרן: אני לא מכיר מערכת כזאת בשום מקום, שאתה מקבל, אתה יכול לקבל שלושה חודשים הכשרה – לא משנה של מה – מטפס הרים או שירות לאומי – ולומר אחרי ארבעה חודשים: שיחקתי אותה - עכשיו יש לי כישורים לחיים ואני הולך הביתה.

אלעזר שטרן: אין סנקציות ואין כלום.

שולי מועלם-רפאלי: יש.

אלעזר שטרן: שנייה.

אלעזר שטרן: אם יש סנקציות, כמובן אפשר ללכת עם זה הלאה, ולומר - הרי אין מינימום תקופה, נכון?

<שר-שלום ג'רבי: שיכירו בך שירות לאומי?

<שר-שלום ג'רבי: יש מינימום.

אלעזר שטרן: אני יודע.

אלעזר שטרן: יש הכשרות שהן שלושה חודשים.

אלעזר שטרן: כל מערכת נורמלית, גם הצבא, ההכשרות היותר ארוכות, הוא עושה קורס טיס - מבקש שתחתום שבע שנים.

<נעה בן שבת: גם לגבי עובדים שמתחייבים לעבודה, היו גם טענות נגד התחייבויות כאלה.

<נעה בן שבת: מצד אחד יש היגיון, כי באמת משקיעים בהם, המעסיק השקיע הרבה פעמים בקורס או בהכשרה, אבל מצד שני, ההתחייבות להישאר - גם לגבי העובדים ראו בה בעייתית.

<נעה בן שבת: לגבי מתנדבים, שירות הוא התנדבות.

<נעה בן שבת: אם הוא לא השלים שנה, בסופו של דבר הוא לא ייחשב כמתנדב ולא יקבל זכאויות של חייל משוחרר.

<נעה בן שבת: אמנם הוא קיבל את ההכשרה- - -

אלעזר שטרן: אני לא מעלה את השאלה בשביל אלה שלא משלימים שנה אלא אני מעלה אותה בשביל אותם קורסים שנגדיר מה שנגדיר – לא כדי שיעשו טובה וישלימו שנה אלא כדי שיעשו שנה או שנתיים שירות.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<ארנה קוטלר: מד"א לא נותן להם את תעודת החובש עד שהם לא מסיימות 24 חודש למעט במקרים חריגים שבהם אנחנו מבקשים, כלומר הן עושות חודש קורס, אחר כך צריכות לעשות שנתיים שירות, ורק בסוף השירות, אם היא סיימה את השירות לשביעות רצונם של מד"א, היא תקבל את תעודת החובשת.

<ארנה קוטלר: אותו דבר זה גם בחברה להגנת הטבע.

<ארנה קוטלר: צריך לזכור – הגופים המפעילים האלה – אומר מילה קשה – הם לא פראיירים.

<ארנה קוטלר: אם הם משקיעים בהכשרה, הם דורשים מהמתנדבת לעשות את המקסימום, ויש להם הדרכים שלהם כדי לגרום למתנדבות לנסות לעשות את ה-24 חודש.

<ארנה קוטלר: נכון שיש מתנדבות שלא משלימות, ואז הן לוקחות את הסיכון הזה שהן לא יקבלו את התעודה המקצועית שלהן.

<ארנה קוטלר: זה מה שקורה בפועל, בלי החוק.

אלי אלאלוף: בכל מקרה יש פה תפקיד מרכזי לרשות, ותבדקו טוב שזה מוגן מספיק.

אלעזר שטרן: הדוגמה שקיבלנו היא דוגמה לשני גופים – למד"א ולחברה- - -

<שר-שלום ג'רבי: זה מדריכי טיולים בכלל; גם בית ספר שדה.

אלי אלאלוף: זה לא מוגדר ספציפית.

אלעזר שטרן: אלה ההכשרות היחידות מעל חודשיים?

<שר-שלום ג'רבי: עד כמה שאני יודע – כן.

<נעה בן שבת: אדוני, אני רק רוצה לוודא שאנחנו מחזירים בסעיף 14(ב) את הסיפא - תקופת ההכשרה המיוחדת האמורה בסעיף קטן (א) תיחשב חלק מתקופת השירות, למעט אם הורה המנהל אחרת לגבי הכשרות חריגות או סוגי הכשרות, בהתחשב בין השאר במשך ההכשרה, בתנאיה ובתעודה הניתנת בסיומה?

אלי אלאלוף: נכון.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<ישראל הבר: עו"ד ישראל הבר, נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות – מחלקה במשרד המשפטים.

<ישראל הבר: לגבי 13(ב), בזמן שהמנהל מורה על תוכניות הכשרה לשירות לאומי - צריך להורות גם על ההתאמות הנדרשות, הוראות בדבר מתן התאמות למתנדבים עם מוגבלות.

<נעה בן שבת: יש לנו ההוראה של ההתאמות בסעיף 16 - אולי כדאי להמתין.

אלי אלאלוף: נמתין לסעיף 16.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<נעה בן שבת: סעיף 15, לא דנו בו, לא הקראנו אותו כי המתנו לנושא השירות, החלפת המונח, אז עכשיו אפשר לקרוא אותו.

<ענבר הרשקוביץ: 15.

<ענבר הרשקוביץ: אישור על השלמת השירות ומסירת מידע בדבר זכויות לאחר השלמת השירות.

<ענבר הרשקוביץ: (א) מצא המנהל לאחר קבלת דיווח מהגוף המוכר, כי מתנדב השלים את תקופת השירות בהתאם להוראות סעיף 8 ועמד בכל תנאי השירות – (1) ינפיק לו המנהל או מי שהוא הסמיך לכך תעודה המעידה על כך שהשלים שירותו כאמור ועל משך השירות ששירת; מתנדב זכאי לבקש כי בתעודה יצוין כי שירת בשירות לאומי או בהתנדבות קהילתית, לפי בחירתו; (2) תודיע לו הרשות על הזכויות שיהיה זכאי להן עם השלמת שירותו.

<ענבר הרשקוביץ: (ב) הרשות תפרסם באתר האינטרנט שלה את הזכויות שזכאי להן מי שהשלים שירות לאומי או התנדבות קהילתית.

אלי אלאלוף: הערות?

אלי אלאלוף: אז נמשיך.

<נעה בן שבת: סעיף 16 בעמ' 20 – אנחנו מדברים על הנושא של ייצוג הולם של אנשים עם מוגבלות.

<נעה בן שבת: בסעיף קטן (ד) יש הוראה שנוגעת להצעה לתיקון של נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, ומציעים שהסעיף ייקרא כך: (ד) הרשות, הגופים המוכרים והגופים המפעילים, יפעלו, לקידום שילובם של מתנדבים שהם אנשים עם מוגבלות במגוון התפקידים העומדים לבחירת המועמדים לשרת בשירות הלאומי ובהתנדבות הקהילתית, תוך ביצוע ההתאמות הנדרשות מחמת מוגבלותם, למעט תפקידים שהשילוב אינו מתיישב עם הדרישות המהותיות בהם – או שלהם.

<נעה בן שבת: כלומר החובה היא חובה מתמדת לקידום שילוב של אנשים עם מוגבלות במגוון התפקידים וגם תוך ביצוע התאמות.

<נעה בן שבת: ההתאמות מוגדרות כך תוך הפניה לסעיף 8(ה) לחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.

מיקי לוי: השאלה פה, כמה ירצו להכניס ולקדם אנשים עם מוגבלויות?

מיקי לוי: איך אנחנו יכולים להבטיח את זה?

מיקי לוי: כי אני מכיר את תחילת הדרך, שלא היו אנשים עם מוגבלויות בכלל.

מיקי לוי: חיפשנו כסף, איך להכניס אותם פנימה.

מיקי לוי: באחוזים, משהו?

מיקי לוי: אני לא יודע.

מיקי לוי: איך אני מבטיח את זה?

<שר-שלום ג'רבי: אני אומר לך את העניין.

<שר-שלום ג'רבי: אני אומר אולי משהו לא יפה.

<שר-שלום ג'רבי: אומר למה אני מוריד את זה – כי המשרתים האלה, שהם מצוינים, שהם משרתים הרבה יותר טוב לפעמים מהרבה משרתים אחרים, עליהם הגופים המפעילים בכלל לא משלמים.

<שר-שלום ג'רבי: כלומר מי שמשלם עליהם זה המדינה.

<שר-שלום ג'רבי: אשר על כן – קודם כל אמתי, מי שמכיר את הנפשות הפועלות סביב השולחן הזה, יודע שהם יורקים דם כדי לשלב אותם.

<שר-שלום ג'רבי: אין לי ספק שאנשים שיחליפו אותם יעשו את זה, אבל מכיוון שלא משלמים עליהם הגופים המפעילים, ב"ה אנו מוצאים ומתאימים ועובדים קשה מאוד ונותנים מעטפת מיוחדת ומוציאים כסף הגופים המוכרים מכיסם.

אלי אלאלוף: אתה יכול לומר היום כמה מתנדבים יש?

<שר-שלום ג'רבי: 1,350.

אלי אלאלוף: זה פחות מ-10%.

<שר-שלום ג'רבי: זה לא הכול מאויש.

<שר-שלום ג'רבי: היתרון של זה – אין לי ספק שבהמשך הגופים המפעילים גם ייתנו.

<שר-שלום ג'רבי: אספר את התופעה של החרדים גם: גופים מפעילים ממשלתיים או ציבוריים לא רצו לקבל חרדים – אומר את זה ביושר.

מיקי לוי: גם לא רצו לקבל אנשים עם מוגבלויות.

מיקי לוי: תביא לידיעתו שב-2013 היו 80 מתנדבים בעלי צרכים מיוחדים.

מיקי לוי: הלחץ התחיל מלמטה.

<שר-שלום ג'רבי: בהתחלה לא רצו את החרדים שישרתו, אז הם שירתו 88% בתוך הקהילה החרדית – אלעזר, אם אתה זוכר.

<שר-שלום ג'רבי: היום נלחמים עליהם, רבים עליהם ומשלמים עליהם, כלומר אין לי ספק שברגע שהגופים המפעילים יראו איך הם משרתי וכמה הם מועילים, תגיע נקודת זמן שישלמו עבורם, והם יהיו מצוינים, והם עכשיו מצוינים.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<אילאיל צין: אילאיל צין, משרד העבודה והרווחה, המטה לשילוב אנשים עם מוגבלות בתעסוקה.

<אילאיל צין: לנו מאוד חשוב שכמות האנשים עם מוגבלות שמשרתים, תעמוד על 10%, שזו הכמות באוכלוסייה, כלומר לא לשאוף לפחות מזה.

<דרור גרניט: אני מזכיר שקיימנו את הדיון הזה באריכות, ובסופו של דבר הגענו להסכמה – היא דיברה על זה שלא יהיה אחוז קבוע מסוים של בעלי מוגבלויות, אלא קבענו שבמסגרת התוכנית הרב-שנתית שתיקבע והיעדים שייקבעו במסגרתה, גם יוקצו – תהיה שם התייחסות לאוכלוסיות המיוחדות, הן הנוער בסיכון והן בעלי המוגבלויות.

<דרור גרניט: בעצם חייבנו את הממשלה, כאשר היא מתכננת את התוכנית הרב-שנתית שלה ומסתכלת קדימה, לאן פני השירות הלאומי, היא מחויבת לתת את הדעת על האוכלוסיות האלה ולקבוע יעדים, אבל אנחנו לא קובעים בחקיקה אחוז קשיח.

אלי אלאלוף: בחוק המוגבלים לא קבענו אחוז מסוים?

<אילאיל צין: קבענו חובת העסקה היום – בשירות הציבורי, 5% של אנשים עם מוגבלות, ואני חושבת שיש מקום לקבוע אחוז, כדי שלא נרד ממנו.

אלי אלאלוף: בבקשה.

אלעזר שטרן: אני חושב, שכשמדברים על שירות לאומי, יש לקחת בחשבון שאם אחוז באוכלוסייה הוא 10%, נכו היה, אם כבר קובעים אחוז, שפה הוא יותר גבוה, למה – כי המועמדים לפוטנציאל של השירות הלאומי, חלקם הגדול כאלה שלא התקבלו לשירות צבאי בגלל אותה מגבלה.

אלעזר שטרן: לכן אחוזם בקרב המועמדים הוא יותר גדול מאשר אחוזם באוכלוסייה.

<שר-שלום ג'רבי: ואם לא יבואו?

<שר-שלום ג'רבי: 1,500 פחות מ-10%.

<שר-שלום ג'רבי: מה אתם רוצים?

אלעזר שטרן: אני רק אומר שהכמות ההשוואתית של 10% - בלי קשר אם צריך לחייב או לא - עושה הנחה גם לשירות הלאומי כי האחוז היה צריך להיות גדול יותר.

<שר-שלום ג'רבי: הלוואי שלצבא תהיה עדיפות בכורה, וייקח יותר בעלי צרכים מיוחדים.

אלעזר שטרן: הלוואי.

אלעזר שטרן: כל יום אני נלחם על זה.

אלעזר שטרן: הלוואי שהצבא ייקח.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<דליה שילי-יריחובר: דליה שלי, משרד העבודה והרווחה.

<דליה שילי-יריחובר: לנו מאוד חשוב שזה ייקבע בחקיקה – שהמספר הזה לא יפחת.

<דרור גרניט: סיכמנו את הנושא – דנו בו ארוכות.

<דרור גרניט: הכנסנו את זה לתוכנית הרב-שנתית וליעדים הממשלתיים בדיוק בשל הטעם שהזכיר פה חבר הכנסת שטרן - כי יעד קשיח הוא חסר משמעות בפועל, בגלל שהוא קשיח, כי או לא עומדים או כן עומדים בו, והוא הופך להיות אות שאין לה משמעות.

<דרור גרניט: מה שכן חשוב ומה שכן משמעותי זה שיקול הדעת החוזר ונשנה שניתן לממשלה, שחייבנו אותה להפעיל את שיקול הדעת, וחייבנו אותה להתייחס לנקודה הזאת, וזה יותאם וישתנה בין תוכנית שנתית אחת למשנתה בהתאם לתנאי השוק והסיטואציה.

<שר-שלום ג'רבי: אני רק רוצה בעדינות לומר למשרד הרווחה – זה לא את אלא זה המנכ"ל שלך – אתם מבקשים דברים יפים וטובים.

<שר-שלום ג'רבי: אני אתכם, אבל האם משרד הרווחה שם כסף לטובת העניין הזה?

<שר-שלום ג'רבי: כלומר אתם דורשים- - -

אלי אלאלוף: זה לא תפקידה.

<שר-שלום ג'רבי: נכון, ואני נזהר בכבודה.

<שר-שלום ג'רבי: זה באמת לא את.

<שר-שלום ג'רבי: יפה שאתם מבקשים ודורשים, אבל אני דורש מהמנכ"ל שלך, שישים כסף בעניין – זה יהיה טוב מאוד.

<שר-שלום ג'רבי: הוא דורש מהתקציב שלנו שניתן דברים כאלה.

<שר-שלום ג'רבי: תוסיפו אתם.

<שר-שלום ג'רבי: שלנו זה המדינה.

<שר-שלום ג'רבי: אני עובד מדינה.

<נעה בן שבת: רק נזכיר שיש גם הוראה לגבי תקנות שונות לפי הסעיפים האלה, 120 ימים מתחילת החוק – אני מדברת בעמ' 74 בסעיף קטן (ז), אבל כל עוד לא הותקנו תקנות, לא יפחת שיעור ייצוגם של אנשים עם מוגבלות בקרב כלל המתנדבים משיעור ייצוגם ערב פרסומו של חוק זה.

<נעה בן שבת: כך גם לגבי- - -

<דרור גרניט: יואב מזכיר ובצדק, שבאותו סעיף 16(ה) גם קבענו שהשר יכול לקבוע הוראות בעניין יעדים של ייצוג הולם לסוגים שונים של גופים מקבילים – וגם שם כתבנו שזה לא יפחת בפועל של אנשים עם מוגבלויות במועד התקנת התקנות.

<דרור גרניט: הארכנו מאוד בדיון בסוגיה הזאת, כי חשבנו שלא נכון לקבוע מספר קשיח, דווקא בגלל הצורך בגמישות, דווקא בגלל ייחודיות- - -

<נעה בן שבת: לא במועד התקנה; במועד פרסומו של החוק.

אלי אלאלוף: אני מציע שנקבע שמועד הפרסום של החוק זה המספר המינימלי; כל השאר זה אופציה גם תקציבית.

מיקי לוי: אדוני, מקובל עליך שפעם בשנתיים – ואני מאחל לך לשבת פה הרבה שנים כיושב-ראש הוועדה - זה לא אישי - אם אפשר, איכשהו דיווח?

<יואב ארבל: קיים בנוסח – בסעיף קטן (ו) – השר ידווח לוועדה אחת לשנה על שילוב אנשים עם מוגבלות.

<יואב ארבל: עמ' 22.

אלי אלאלוף: יש פה מישהו שמתחיל להתחרות בזיכרון על כל שורה ושורה.

אלי אלאלוף: .. תודה.

מיקי לוי: לי יש 20,000 חוקים...

אלי אלאלוף: בבקשה.

<דליה שילי-יריחובר: חשוב לי להדגיש – אם אנחנו לא קובעים יעד קשיח, אין לנו דרך לוודא שבאמת- - -

אלי אלאלוף: קבענו יעד – זה המינימום של היום.

<אילאיל צין: מה שיש היום זה 10%.

אלי אלאלוף: זה לא 10%.

אלי אלאלוף: מסך הכול המתנדבים זה 17,000.

<שר-שלום ג'רבי: על זה צריך להוסיף נוער בסיכון.

<נעה בן שבת: אבל אנחנו מדברים פה על שיעור הייצוג בפועל; אנחנו לא מדברים על התקנים שיש אלא על שיעור הייצוג – על 1,350 מתוך ה-17,000.

<שר-שלום ג'רבי: אני חושב שמה שהיושב-ראש אומר, שמהנקודה שהחוק אומר, כלומר שלא יהיה מצב שעכשיו יש 1,500 תקנים, ואנחנו נחליט שבשנה הבאה יהיו רק אלף.

<שר-שלום ג'רבי: מינימום 1,500 תקנים זה אומר שיש 1,500 מקומות של שירות לטובת האוכלוסייה הזאת.

<שר-שלום ג'רבי: זה קידום ענק.

אלי אלאלוף: מתוך סך הכול התקנים.

מיקי לוי: אני מבקש הארה באל"ף לגברתי היועצת המשפטית של משרד הרווחה.

מיקי לוי: אתם שומרי הסף של הסעיף הזה.

מיקי לוי: אתם יחד עם המנכ"ל שלכם והשר שלכם ולא חשוב מי יהיה – זה לא פוליטיקה כאן אלא זה הנשמה – תצטרכו לבוא כל פעם לוועדה אם משהו ישתבש בכמות או במספרם של אותם אנשים בעלי מוגבלויות שמשולבים בתוך השירות הלאומי-אזרחי.

מיקי לוי: אתם שומרי הסף.

מיקי לוי: קחו את זה בחשבון.

אלי אלאלוף: יש הערה שנאמרה בשקט, אבל היא חשובה - גם נציבות השוויון – זה תפקידכם.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<משה משרקי: אדוני היושב-ראש, כפי שכבר אמרתי בדיון הקודם, שאני מוקיר את אדוני היושב-ראש ואת כל חברי הוועדה ואת אנשי הרשות על הפעולה בנושא הזה של אנשים עם מוגבלות.

<משה משרקי: אנחנו קבוצה קטנה יחסית של לקויי ראייה בתוך הקבוצה הגדולה של מתנדבים עם מוגבלות, ועם זאת אני חייב לומר שכדי לשמר את המצב הזה שבו אנשים – במקרה שלנו זה אנשים עיוורים – יש להם נכות קשה, יוצאים מהבית, עושים צעדים בנושא של עצמאות וניידות כדי לבוא ולהתנדב ולתרום ולהיות חלק מהחברה, מצד כל העניין הזה יש גופים שזה בוער בעצמותיהם כמו הגוף שלנו, ויש עוד גופים, אני בטוח שתימצא הדרך גם לפעול יחד באופן מקצועי לפני ותוך כדי השירות וגם אחרי השירות.

<משה משרקי: דיברו על הכשרות - כדי להכניס מתנדב עיוור לשירות לאומי צריך לבחון את היכולת שלו- - -

אלי אלאלוף: אתה מכיר מקרים שנדחו?

אלי אלאלוף: אני מדבר מעשית, היום?

<משה משרקי: כן, ודאי.

אלי אלאלוף: מקרים של מתנדבים עם צרכים מיוחדים שנדחו - כמה במספר?

אלי אלאלוף: אתה יכול לומר?

<שר-שלום ג'רבי: נדחו למה?

<ארנה קוטלר: אני אגיד.

<ארנה קוטלר: אני אעזור למשרקי בתור השותפה שלו, נכון?

<שר-שלום ג'רבי: צריך לומר שעמותת שלומית היא זו שמפעילה את האוכלוסייה של העיוורים ולקווי ראייה.

<ארנה קוטלר: אני ארנה מעמותת שלומית.

<ארנה קוטלר: אנשים נדחים הרבה פעמים בגלל סיפור ההנגשות.

<ארנה קוטלר: כדי להנגיש עמדת שירות למשרת שהוא לקוי ראייה, זה סדר גודל שלך 35,000 שקל.

<ארנה קוטלר: בזכות עלה ובזכות גופים נוספים טובים, כשאומרים לנו שלא מוכנים להנגיש את העמדה, אנחנו פונים למשרקי והוא מנגיש את העמדה, אבל בהחלט אני יכולה לומר שסדר גודל של בין 5% ל-10% ממקומות השירות כל שנה שאנחנו מציעים להם מתנדב עם לקות ראייה, הם מתנים את קבלת המתנדב בתנאי שאת ההנגשה אנחנו נעשה.

אלי אלאלוף: למיטב ידיעתי, עכשיו כשמשרד הכלכלה נפרד מהעבודה שלו, במירכאות, יש שם תקציב מיוחד להנגשה עבור העובדים.

<משה משרקי: לא עבור מתנדבים.

קריאה: יש.

אלי אלאלוף: האם ניצלתם את זה?

אלי אלאלוף: אני מבקש – תבדקו את האפשרות לנצל.

אלי אלאלוף: אם לא, אני אעשה הצעה לתקנה או משהו כדי לאפשר את זה.

אלי אלאלוף: אולי כך נתקן, משה, את הבקשה.

אלי אלאלוף: אני חושב שזה אבסורד.

אלי אלאלוף: יש שם תקציב, ולמיטב ידיעתי - לא תמיד מנוצל מלא, לא היה מנוצל מלא.

<נעה בן שבת: השתתפות המדינה במימון התאמות היום זה רק לגבי מעסיקים ורק לגבי חלק מהמעסיקים.

אלי אלאלוף: נבדוק את זה, ואם נוכל להרחיב – אני בעד שתבדקו עבורנו את זה, ואני מוכן להמשיך.

אלי אלאלוף: בבקשה, אדוני.

<ישראל הבר: רציתי להעיר לעניין עלות ה-35,000 שקל, שפתרון טוב לדבר הזה הוא הסדר השאלות.

<ישראל הבר: אני דיברתי עם משה, ואני מבין שיש לעמותת עלה הסדר השאלות.

<ישראל הבר: אני יודע שגם למטה לשילוב יש הסדר.

אלי אלאלוף: אני רוצה לציין, שאבסורד שמתנדב, עם הקשיים הטבעיים, במירכאות, אנחנו לא מצליחים לפתור לו את הבעיות הטכניות – תעשו הכול ונעשה הכול – בשביל זה אנחנו כאן – בשביל הנשמה היתרה הנדרשת – נעשה הכול כדי לתקן את המצב – עד שמתנדב עם קשיי ראייה, רוצה להגיע, בואו נעשה הכול כדי לאפשר את זה.

אלי אלאלוף: תחשבו על זה.

אלי אלאלוף: אל תיתנו תשובה סתמית.

אלי אלאלוף: אני בטוח שאתם לא נותנים תשובה טכנית, אבל תתרגשו קצת - סליחה על האמירה הזאת.

<ישראל הבר: תודה, אדוני היושב-ראש.

אלי אלאלוף: נמשיך.

<נעה בן שבת: אדוני, לגבי סעיף קטן (ה), אנחנו אומרים שהשר באישור הוועדה יקבע הוראות לקידום שילובם של אנשים עם מוגבלות כמתנדבים, ובכלל זה הוראות בעניינים אלה: (1) ביצוע התאמות ונשיאה בהוצאות הביצוע; (2) יעדים של ייצוג הולם לסוגים שונים של גופים מפעילים, ובלבד שיעדים כאמור לא יפחתו מהיעד הקודם שקבע השר כאמור בתקנות קודמות, או מהייצוג בפועל של אנשים עם מוגבלות בקרב מתנדבי השירות במועד התקנת התקנות לפי סעיף קטן זה.

<נעה בן שבת: החשש הוא שיהיה פער בין היעד הקודם שהשר קבע לבין הייצוג בפועל.

<יואב ארבל: לא, זה הפעם הראשונה – הפעם הראשונה שהשר קובע את היעד צריך להיות לא פחות מהמצב הנוכחי.

<נעה בן שבת: אז חשוב להבהיר שזה רק בפעם הראשונה.

<נעה בן שבת: מעבר לכך, היעד תמיד צריך לגדול.

<נעה בן שבת: סעיף קטן (ה1) שמופיע כאן, יינתן לו מענה במסגרת ההצעה שנוגעת לתחומי השירות, כי מה שמוצע פה זה להפעיל אדם עם מוגבלות כמתנדב גם שלא בתחומי השירות, כשמדובר במשרדי הממשלה, וזה תואם הצעה רחבה יותר אפילו שהציע משרד המשפטים, שנחזור לדון בה בשלב מאוחר יותר.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<משה משרקי: אנחנו נוהגים בתוכנית שלנו, שאנחנו משלבים לקויי ראייה ועיוורים, לשלב אנשים בכל המסגרות של שירות לאומי, אבל פרט למסגרות שעניינן פרו עיוורים ולקווי ראייה בעצמו, כלומר לא להשאיר אותם באותה מסגרת.

<משה משרקי: אני לא רוצה להגביל את זה.

אלי אלאלוף: יפה מאוד.

אלי אלאלוף: לשלב אותם.

אלי אלאלוף: אבל יש מסגרות שזה עבור, אבל יש להם פתרונות נוספים.

אלי אלאלוף: אני מכיר במקרה טוב מאוד את מגדלור, שזו מסגרת מדהימה לשרת, אבל תשאירו את זה לשיקולכם.

אלי אלאלוף: אל תקבעו בחוק.

אלי אלאלוף: תשאירו את הגמישות לכם.

<נעה בן שבת: בסעיף 16א, בעמ' 22, השר באישור הוועדה יכול לקבוע הוראות לקידום שילובם של צעירים בסיכון.

<נעה בן שבת: בפסקה (1) יש המקבילה של התאמות שנוגע לאנשים עם מוגבלות – הנושא של כללים ותנאים למתן שירותי תמיכה וסיוע נלווים, לרבות דיור בדירת שירות; ופסקה (2) זה יעדים של ייצוג הולם לסוגים שונים של גופים מפעילים, ובלבד שיעדים לא יפחתו מהיעד הקודם שקבע השר, והסיפא רק לתקנות הראשונות, שזה לא פחות מהייצוג בפועל של צעירים בסיכון.

<נעה בן שבת: גם פה יש חובת דיווח לוועדה, כפי שיש לגבי אנשים עם מוגבלות.

<נעה בן שבת: סעיף 16(ב) מוצע להכניס אותו בעקבות הדיונים בסבב הקודם.

<נעה בן שבת: לא הקראנו אותו.

<נעה בן שבת: הוא לוקח את איסורי הפליה מחוק שוויון הזדמנויות בעבודה וגם חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, ומנסה לשלב ביניהם: איסור הפליה: לא יפלה גוף מוכר או גוף מפעיל בין מתנדבים או בין מועמדים לשירות מחמת מינם, נטייתם המינית, מעמדם האישי – הוספנו פה, בהתאמה מחוק העבודה – גם הריון, טיפולי פוריות, טיפולי הפריה חוץ-גופית, אם זה רלוונטי.

<שר-שלום ג'רבי: כן.

<שר-שלום ג'רבי: יש בנות נשואות.

<נעה בן שבת: היותם הורים, גילם, גזעם, דתם, לאומיותם, ארץ מוצאם, מקום מגוריהם, השקפתם, ולא יפלה ביניהם כאמור מחמת מוגבלותם, ובלבד שהם כשירים לביצוע השירות, בכל הקשור לקבלה לשירות, להפסקת השירות או לתנאי השירות.

<נעה בן שבת: כלומר התנאי הוא שירות לביצוע השירות.

<נעה בן שבת: זה תנאי, אגב, שלא קיים לגבי עובדים, למעט כשמדובר באנשים עם מוגבלות, וההפליה אסור שתהיה לגבי קבלה לשירות, הפסקת השירות או תנאי השירות.

<נעה בן שבת: בסעיף קטן (ב) מוסיפים ומרחיבים שיראו כהפליה לעניין סעיף זה גם קביעת תנאים שלא ממין העניין.

<נעה בן שבת: כלומר אי-אפשר לומר: אני דורש שהאדם יהיה עם תנאים שמתווים הפליה אחרת.

<נעה בן שבת: סעיף קטן (ג): אין רואים הפליה לפי סעיף זה כאשר היא מתחייבת מאופיו או ממהותו של השירות או של התפקיד במסגרת השירות, או אם היא מתחייבת מהוראות לפי סעיף 3.

<נעה בן שבת: כלומר אם אנחנו דורשים לפי הדרישות הכלליות של השירות הלאומי, או התפקיד עצמו דורש שזה יהיה בת - אם מדובר בלהיות מדריכה של ילדות, אולי יבחרו מתוך הפליה על רקע מין או כל הפליה אחרת שנדרשת מאופיו או מהותו של התפקיד.

<נעה בן שבת: פה יש לעניין ההגדרות עוד הרחבה לגבי הנושא של הפליה מחמת מוגבלות, והיא לקוחה מחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות: הפליה לרבות אי-ביצוע התאמות הנדרשות מחמת צרכיו המיוחדים של אדם עם מוגבלות אשר יאפשרו את העסקתו – גם זה ייחשב הפליה, אם לא מבוצעות ההתאמות.

<נעה בן שבת: הנושא של התאמות, כפי שאמרנו, זה לפי סעיף 8 לחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, אבל ההתאמות שם מוגבלות בכך שהן לא מטילות נטל כבד מדי – שם מדובר על מעסיק; כאן מדובר על הגוף המפעיל או על הגוף המוכר או על שניהם.

<נעה בן שבת: גם ההוראה הזאת של נטל כבד מדי – נטל בלתי-סביר בנסיבות העניין, בהתחשב בין היתר בעלות ההתאמה וטיבה, בגודל מקום השירות ומבנהו, בהיקף הפעילות, במספר המתנדבים – אני מניחה שצריך להיות – בהרכב כוח האדם ובקיומם של מקורות מימון חיצוניים או ממלכתיים לביצוע ההתאמה.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<ישראל הבר: שתי הערות: אחת, בסעיף קטן (א) יש התייחסות – ובלבד שהם כשירים לביצוע השירות.

<ישראל הבר: יש הבהרה שצריך להבהיר; אני לא בטוח שצריך לכתוב אותה, כי גם אצלנו היא לא כתובה, אבל צריך לומר אותה, שתיאמר – שצריך לבדוק שירות לאחר מתן ביצוע ההתאמות ולא לפני.

<ישראל הבר: לא בודקים שירות באוויר.

<ישראל הבר: צריך לבדוק, האם בהינתן התאמות יש כשירות.

<ישראל הבר: זה דבר אחד.

<ישראל הבר: הניסוח פה הוא יותר ניסוח של עבודה.

<ישראל הבר: היה צריך לנסח את זה יותר כהתנדבות.

אלי אלאלוף: אני מבקש שתסכמו את זה- - -

<נעה בן שבת: אנחנו מבקשים כבר די הרבה זמן שיעירו לנו את ההערות, ונשמח מאוד לקבל אותן.

אלי אלאלוף: תנו לנו להתקדם.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<מיכל וולדיגר: מיכל וולדיגר, מבת עמי.

<מיכל וולדיגר: לגבי הנושא של הפליה, נניח שהתפקיד כן מאפשר – סתם דוגמה – בחור שרוצה שירות לאומי לתפקיד מסוים, שכן מתאים לו, אבל אין לנו דירה לשכן אותו, כי יש לנו דירה רק של בנות, ולכן אנחנו מסרבים לו – נכנס להפליה או לא נכנס להפליה?

<מיכל וולדיגר: כי זה לא נכנס לסעיף קטן (ג), ואז אני בבעיה.

<נעה בן שבת: מאיזו בחינה?

<מיכל וולדיגר: נאמר שהתפקיד מתאים לו, אבל אין לי איפה לשכן אותו, כי אין לי דירה; יש לי רק דירה של בנות.

<מיכל וולדיגר: איך פותרים את זה?

שולי מועלם-רפאלי: הרבה פעמים, מיכל, נראה לי, מכל שעות הדיונים בחוק הזה, כבר ארבע שנים, לפעמים גם בנות רוצות מקום מסוים ונגמר שם המקום.

מיקי לוי: ארבע שנים דנים בחוק?

שולי מועלם-רפאלי: ארבע שנים – גם אתה וגם אני.

אלי אלאלוף: עשר.

אלי אלאלוף: לא נקום עד שנסיים אותו.

אלי אלאלוף: זה באמת בעיה טכנית.

אלי אלאלוף: בבקשה, ישראל.

<וולידגר מיכל: אני רק רוצה להעיר לשולי – כשאת אומרת שאין מקום, זה לא הפליה.

<וולידגר מיכל: כשאני אומרת שאתה לא יכול כי אתה בן – זה הפליה.

אלי אלאלוף: אין לנו מקום בשבילך.

<ישראל הבר: לעניין ההערה של חבר הכנסת אלי לעניין שומרי הסף, כדי לייעל את עבודת שומרי הסף, הייתי מציע שבמקביל לדיווח לוועדה, הדיווח יפורסם גם באתר האינטרנט של הרשות, כך שכל שומרי הסף יוכלו לדעת מה נעשה, ולפעול בהתאם.

<שר-שלום ג'רבי: ובלבד שתיכנסו לאתר הרשות.

<שר-שלום ג'רבי: ..

<דרור גרניט: לעניין שומרי הסף ובהמשך להערת היושב-ראש – מה שאמרתי קודם - יש תוכנית רב-שנתית.

<דרור גרניט: היא מאושרת על-ידי הממשלה והיא חייבת לבוא בפני הממשלה.

<דרור גרניט: זה אומר שיש הצעת מחליטים, ותהיה לכם ההזדמנות להגיב עליה בכל פעם שהיא תובא כתוכנית רב-שנתית.

<דרור גרניט: לכן החובה שלכם כשומרי סף היא לא רק בהצהרה פורמלית אלא גם יש מועדים שקבועים מכוח הדין, שזה יתגלגל לפתחכם, ולכן גם בדבר הזה – אני חוזר כדי להדגיש שהמנגנון הגמיש הזה הוא הטוב.

אלי אלאלוף: כמה אני אוהב את המשפט הזה – גמישות.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<נעה בן שבת: סעיף 17 עוסק בשירות מחוץ לישראל ולאזור השירות בחו"ל.

<נעה בן שבת: כאן יש הסתייגות של חבר הכנסת מיקי לוי שביקש לא לאפשר שירות לאומי בחו"ל, או לחלופין לקבוע מכסה מקסימלית של תקני שירות בחו"ל.

<נעה בן שבת: מכסה מקסימלית – כן יש אפשרות לקבוע.

<נעה בן שבת: יש פה הסמכה לקבוע מכסות מקסימליות – זה מופיע בסעיף (ד1) בעמוד 26, אבל לגבי הבקשה שלך, לא לאפשר שירות בחו"ל, זה הסתייגות.

אלי אלאלוף: אם אפשר רק לדעת מספרים.

<שר-שלום ג'רבי: היום יש כ-130 בנות שמשרתות בעולם, שעושות עבודת קודש.

אלי אלאלוף: איפה בעולם?

<שר-שלום ג'רבי: ידעיה לוין יכול לומר טוב ממני, כי זה בת עמי.

<ידעיה לוין: יש באוסטרליה, באירופה, בדרום אמריקה, יש קצת- - -

אלי אלאלוף: איזה מסגרות?

<ידעיה לוין: רק חינוך.

אלי אלאלוף: פורמלי או בלתי-פורמלי?

<ידעיה לוין: פורמלי בבוקר ובלתי-פורמלי אחר הצהריים.

<ידעיה לוין: עובדות מסביב לשעון, בשליחות גדולה, להביא את רוח ארץ ישראל, לימודי עברית, לעלייה.

<ידעיה לוין: זה, בגדול.

<ידעיה לוין: עבודה ממש סביב השעון.

<ידעיה לוין: גם בקהילות קטנות הרבה פעמים, ומאוד משמעותיות.

מיקי לוי: ואני שואל, למה?

מיקי לוי: עבודת קודש נחמד לומר מדי פעם, הכול זה עבודת קודש.

מיקי לוי: מלכתחילה אני לא מתווכח, ויש גם הש"ש של הסוכנות.

מיקי לוי: חבר'ה, כולה שנה שירות לאומי.

מיקי לוי: תעשו לי טובה.

<שר-שלום ג'רבי: לא, אני אתקן.

<שר-שלום ג'רבי: מי שעושה שירות לאומי בחו"ל זה רק מי שעושה שנה שנייה.

<שר-שלום ג'רבי: השנה השנייה בחו"ל.

<שר-שלום ג'רבי: אין מציאות של בת שירות שעושה שנה ראשונה בחו"ל.

אלי אלאלוף: וההוצאות?

<שר-שלום ג'רבי: כל ההוצאות, כולל דמי כיס, השהייה, הטיסות הלוך חזור פעם אחת, הכול על חשבון הקהילה שהיא שם משרתת.

<שר-שלום ג'רבי: המדינה לא משלמת דבר מלבד ההטבות שמקבלים בסוף השירות עבור שנתיים.

<שר-שלום ג'רבי: שאר הדברים, שאר השהייה וההוצאות – הן מודל לחיקוי, הבנות האלה, בקרב הצעירים והמשפחות, ואני רוצה לומר בגאווה – בזכות הבנות האלה עלו הרבה בחורים צעירים, עלו הרבה משפחות.

אלעזר שטרן: רק בחורות?

אלעזר שטרן: לא בחורים?

<שר-שלום ג'רבי: עלו בחורים ובחורות.

<שר-שלום ג'רבי: אין מצב שהתחתנו שם - אני לא מכיר בכל אופן.

מיקי לוי: כמה נשארו?

<שר-שלום ג'רבי: אני לא מכיר.

שולי מועלם-רפאלי: הן מחויבות לחזור.

מיקי לוי: אני מכיר שליחי מדינה שלא חזרו.

<שר-שלום ג'רבי: השאלה אם אחרי זה מי שבא מחו"ל בא לארץ ויצרו קשרי חברות וחתונה - יכול להיות שכן.

<ידעיה לוין: גם השנה.

אלי אלאלוף: בבקשה.

שולי מועלם-רפאלי: אדוני, אני רוצה לומר מפה, שכל מי שיושב סביב השולחן הזה, חושב שיש למדינת ישראל תפקיד אדיר ביחס לעם היהודי בעולם כולו, ונראה לי שבנות השירות הלאומי, כמו שליחי חב"ד, שאושרו בזמנו בזכות חבר הכנסת שטרן, עושים עבודת קודש בקהילות היהודיות.

שולי מועלם-רפאלי: אני לא רוצה להיות צינית ביחס לדבר הזה.

שולי מועלם-רפאלי: מי שמכיר אותי יודע שאני נוסעת במקרה הטוב פעמיים בשנה לחו"ל.

שולי מועלם-רפאלי: בדרך כלל אם אני נוסעת פעם אחת, זה הרבה, כי יש לי שבעה ילדים, והעניינים האלה לא מאפשרים כל כך.

שולי מועלם-רפאלי: בפעם האחרונה והיחידה שהייתי בשנתיים-שלוש האחרונות, ליוויתי קבוצה של נכי צה"ל, וראיתי את בנות השירות הלאומי בעבודה שלהן בקהילות.

שולי מועלם-רפאלי: אני הייתי בצפון אמריקה.

שולי מועלם-רפאלי: אני הייתי ארבעה ימים.

שולי מועלם-רפאלי: אם אני ישנתי שלוש שעות, הן לא ישנו שעה.

שולי מועלם-רפאלי: הן עושות שם עבודה אדירה במערכת החינוכית, בקשר לעם, בהקמת תנועות נוער במקומות שאין אותם.

שולי מועלם-רפאלי: לא יהיה אחרת, אם לא תהיינה הבנות האלה.

שולי מועלם-רפאלי: אני גם חושבת שלא נכון לנו לנתק, בעיניי, את הדבר המהותי והמשמעותי הזה.

שולי מועלם-רפאלי: אני מפה קוראת לא רק לבת עצמי – לכל העמותות – ליצור אצלן את האפשרות לשלוח בנות ובנים לפעילות בחו"ל.

שולי מועלם-רפאלי: יכול להיות שבזה אני פוגעת עכשיו בבת עמי, ואני מתנצלת, אבל אני לא רוצה לפגוע בבת עמי אלא אני רוצה להגדיל את האפשרות של חיבור של ארץ ישראל.

שולי מועלם-רפאלי: אדוני אמר דברים על השליחים.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שכשבאים בנים או בנות בני 18, 19 – בדרך כלל 19, כי זה תמיד יהיה שנה שנייה – הם באים באנרגיות אחרות לחלוטין.

שולי מועלם-רפאלי: הם חייבים לחזור בסוף השירות לארץ.

שולי מועלם-רפאלי: אם אחת מהן מתחתנת, וכולנו הרי שמחים על כל זוג שנוצר בעם ישראל ומקים חורבה מחורבות ירושלים, אין לנו אלא לשמוח בכך.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שלא נכון לנו להפסיק את הדבר הזה, ולא לשים עליו את מה שאין בו.

אלי אלאלוף: אלעזר, בבקשה.

אלעזר שטרן: בקשר לאחריות, אין לי מחלוקת עם שולי.

אלעזר שטרן: שני דברים: אחד, באמת שליחי חב"ד שהכרנו בהם כשירות לאומי אזרחי בתוך זה, הגבלנו את זה לא לאמריקה ולמערב אירופה.

<שר-שלום ג'רבי: אסיה ומזרח אירופה.

אלעזר שטרן: למקומות המורכבים יותר, למקומות הקשים יותר.

אלעזר שטרן: עשינו את זה במיוחד כדי לא לתת עדיפות על שהות בחו"ל כחליף לשירות צבאי, כשירות כייפי בחו"ל, כי בסוף, עם כל המילים הטובות ששולי אומרת, ואני מסכים אתה, אני רק אומר שאפשר להוסיף למילה הזאת, שבחורה דתיה, לצורך העניין הזה, שבחרה לשרת, לא שואלים אותה איפה בדיוק את רוצה, ולא נותנים לה את האפשרות לשרת בחו"ל בהקשרים האלה, ואם יורשה לי לומר, לא לצורך החוק, אבל לא יכול שלא לומר, שמי שיכולה להיות לבד בחו"ל, גם היתה יכולה לעשות שירות צבאי.

אלעזר שטרן: אני אומר את זה באמת.

שולי מועלם-רפאלי: למה?

אלעזר שטרן: זה לבד, זה רחוק מהבית, זה פיתויים.

אלעזר שטרן: למה לא יכלה לעשות שירות צבאי?

אלעזר שטרן: כולנו מרכינים את הראש כל הזמן בפני המתנדבים, אבל צריך לומר את האמת, שחלק גדול מהמתנדבים האלה – נכון שנאמר פה קודם – הם כאלה שהמדינה פטרה אותם.

אלעזר שטרן: מה זה נקרא, המדינה פטרה אותם?

אלעזר שטרן: נשים את הדברים על השולחן.

<שר-שלום ג'רבי: גם הבנות שבארץ, אבל זה דיון- - -

אלעזר שטרן: פטרה, כי הן אמרו שהן לא יכולות להיות חלק מסוג של שירות צבאי שיוצר פיתויים וכל מיני דברים, ובחו"ל אין פחות פיתויים, כשאתה רחוק מהבית.

שולי מועלם-רפאלי: אני מוחה.

שולי מועלם-רפאלי: אין פיתויים בצבא, יש אפשרות לשרת שירות משמעותי בצבא ובשירות הלאומי.

שולי מועלם-רפאלי: פיתויים נמצאים בכל מקום.

שולי מועלם-רפאלי: יש נשים שהן עוצמתיות וחזקות, ולא צריך לדבר במונחים כאלה ביחס למשרתי ומשרתות השירות הלאומי.

אלעזר שטרן: אני מציע שבשירות בחו"ל הם יהיו כמו שליחי חב"ד; הן יכולות לשרת בצבא.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<ידעיה לוין: אל"ף, אני מזכיר לכולם שהדיון הזה כבר התקיים.

<ידעיה לוין: לשמחתי כי רבה, בדיון הקודם היה פה חבר הכנסת- - -

מיקי לוי: אבל אם אתה לא שם לב, יש הסתייגות שלי, כך שזה שהדיון התקיים, לא אומר ולא כלום.

אלי אלאלוף: לכן מקיימים.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<ידעיה לוין: לשמחתי כי רבה היה פה חבר הכנסת מאיר כהן, שבדיוק סייר באזור פסח בשנה שעברה בקליבלנד, ופגש שם מתנדבות בשירות לאומי, והוא העלה את זה שהוא מתרשם מתרומתן בשם כי רבה.

<ידעיה לוין: אני מצטט את הדבר בשם אומרו.

<ידעיה לוין: מעבר לזה, אנו לא שולחים בנות לקהילות שיש בהן אנטישמיות גדולה ויש חשש לשלומן של הבנות.

<ידעיה לוין: אני חושב שההשוואה לשליחי חב"ד אינה נכונה – זה גיל אחר, זה מטרות אחרות בדרך כלל.

אלעזר שטרן: אתה טועה.

<ידעיה לוין: כלומר מחובתנו- - -

<שר-שלום ג'רבי: עזוב.

אלי אלאלוף: עברנו את זה.

אלי אלאלוף: זה לא המקום.

אלי אלאלוף: מותר לחבר כנסת לשאול שאלה שלא בדיוק בדיון.

<ידעיה לוין: חובתנו, כשאנחנו שולחים את הבנות, לוודא שיש להן מעטפת ראויה, ובקהילות שבהן אין להן מעטפת ראויה, ואנחנו יכולים לחשוש מסיבה כזו או אחרת, שהן לא יוכלו למלא את תפקידן או לשלומן, הן לא ייסעו לשם.

אלעזר שטרן: זה אמרת בתגובה למה שאני אמרתי?

אלעזר שטרן: בצבא אין מעטפת ראויה לכל אחת?

<שר-שלום ג'רבי: עזוב.

אלעזר שטרן: בשביל זה אמרת את זה, לא?

אלעזר שטרן: הוא אמר את זה על מעטפת ראויה.

שולי מועלם-רפאלי: ממש לא.

שולי מועלם-רפאלי: אדוני היושב-ראש, באמת.

אלי אלאלוף: א

אלי אלאלוף: לעזר, אני אומר באחריות שצה"ל זה המקום הכי טוב לכל אחד מהילדים שלו.

אלעזר שטרן: יש לי בנות שהיו בצבא ובנות שהיו בשירות לאומי, ואף פעם לא חשבתי שיש מעטפת ראויה.

שולי מועלם-רפאלי: כאמא לחמש בנות, יש לי גם כאלה וגם כאלה.

אלעזר שטרן: למרות שהיא עשתה שנתיים מלאות במקומות קשים – אני חושב שהיא היתה צריכה להיות בצבא, כי השכנה שלה ממושב ציפורי לא היתה לה הזכות הזו לבחור כי היא לא אמרה שהיא דתיה – רק זו הבעיה שלי; לא באיכות השירות ולא בקושי.

שולי מועלם-רפאלי: הבנות הדתיות בדרך כלל לא רק אומרות; הן באמת דתיות.

אלעזר שטרן: והבת שלי רק אמרה?

שולי מועלם-רפאלי: לא – אני מתקנת אותך.

שולי מועלם-רפאלי: ..

אלי אלאלוף: בבקשה.

מיקי לוי: אני בכל זאת אני מבין את המעטפת הביטחונית.

מיקי לוי: אי-אפשר לומר בכל המקומות – אם תגיד לי שאין בצרפת, ואני הייתי שולח לשם, כי זו קהילה שצריך לחבר אותה, אבל אז תגידי לי שהמעטפת הביטחונית לא מספיקה בצרפת.

מיקי לוי: אני לא מבין את זה.

מיקי לוי: מעטפת ביטחונית – אני לא רוצה להתווכח על ביטחון.

מיקי לוי: תראה, יש 11 באוסטרליה, 4 באורוגוואי, 3 במקסיקו, שניים בווינה, 8 באנגליה, והשאר – הכול ארצות הברית.

מיקי לוי: ואני שואל אותך, איפה באמת הקהילות- - -

אלי אלאלוף: שמעית את הנימוק שצריך כסף?

אלי אלאלוף: יש קהילות שאין להן כסף.

אלי אלאלוף: אם תלך לצרפת, יגידו לך- - -

מיקי לוי: בקנדה אין כסף?

שולי מועלם-רפאלי: אבל יש בנות בקנדה.

שולי מועלם-רפאלי: צפון אמריקה זה קנדה.

אלי אלאלוף: תנו לקהילות להגדיר את הצרכים שלהן.

אלי אלאלוף: כמי שעסק כמה שנים טובות בחייו בפעילות למען הקהילות ובקהילות, לפעמים יש שיקול דעת של הקהילות, וכדאי שנשאיר.

אלי אלאלוף: אתה עומד על ההסתייגות שלך?

אלי אלאלוף: אם לא, אנחנו ממשיכים בדיון, ומוחקים את ההסתייגות.

אלי אלאלוף: רוצה הצבעה?

אלי אלאלוף: אז תהיה הצבעה, ויהיה מישהו שיסתכל עלינו מהצד – שטרן, למרות שהתייחסנו אליו כמו חבר ועדה מלא.

אלי אלאלוף: מיקי, אני רוצה להתקדם.

מיקי לוי: אני אמשוך את זה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: תאמר אחר כך מה שאתה רוצה במליאה – אני מכיר אותך.

אלי אלאלוף: ההסתייגות נמשכה, לא קיימת.

אלי אלאלוף: אני רוצה לדעת – לא עכשיו; תשלחו לי מייל שאומר, איך בוחרים מי שהולך לחו"ל.

אלי אלאלוף: אני רוצה לדעת.

אלי אלאלוף: איך נבחרים, נבחרות מי שהולך לשם.

אלי אלאלוף: הערה כללית נוספת.

אלי אלאלוף: חלק גדול מהילדים שלנו, שנמצאים בשירות הלאומי, אין להם הזדמנות להכיר את העולם הגדול.

אלי אלאלוף: זו לא בושה להוציא אותם מהפרובינציה.

אלי אלאלוף: בתפקידי הקודם היתה לי הזכות להוציא כמה מאות ילדים, שבחרתי אותם – רוב הזמן – בפריפריה הרחוקה, הלא מספיק מטופחת.

אלי אלאלוף: אני הייתי מאוד רוצה, שתתמקדו בצעירות וצעירים מסוג זה, כי לא לכולם תהיה הזדמנות אחרת להכיר את העולם הגדול, ומאוד חשוב שיכירו באמצעות – יש לי דוגמה משפחתית – כך נוח לי לדבר – ראיתי את הנכדה של אחותי חוזרת מארצות הברית.

אלי אלאלוף: היא תבלע את העולם, אבל היא לא ידעה שהיא יכולה לעשות את זה.

אלי אלאלוף: לכן הצעירות האלה, כשחוזרות, זה רק חיזוק שלנו פה בארץ, זה רק חיזוק של המודעות היהודית והישראלית של הצעירים.

אלי אלאלוף: לכן כדאי שנשמור על זה, ובמיוחד, למרות שזה לא השיקול, שזה לא עולה כסף למדינה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: נמשיך.

<נעה בן שבת: שאלה: הנושא של המכסה המרבית – זו היתה הסתייגות נוספת שלך.

<נעה בן שבת: זה מופיע כאן כתקנות – קבוע שהשר יקבע, אבל אין מועד שחייבים לקבוע את המכסה הזאת.

<נעה בן שבת: יש חובה לקבוע.

<נעה בן שבת: אתה רוצה לקבוע מועד?

מיקי לוי: כן.

מיקי לוי: אם אתם לא מקבלים, אני מבקש הצבעה כדי שיהיו לי עוד דקות במליאה.

<נעה בן שבת: אנחנו קבענו בסעיף קטן (ד) שהשר באישור הוועדה יקבע הוראות לעניין שירות בחו"ל, ובכלל זה הוראות בעניינים אלה – (1) מכסה מרבית של תקנים להפעלת משרתים בשירות בחו"ל, כלומר יש חובה של השר לקבוע את ההוראות, אבל לא נקבע, מועד מתי הוא צריך לקבוע.

<נעה בן שבת: יש דברים אחרים שקבענו להם, שהתקנות האלה ייקבעו בתוך זמן מסוים.

מיקי לוי: הוא יכול למרוח את זה, עם כל הכבוד.

אלי אלאלוף: אני חושב שזה לטובת ההיגיון.

אלי אלאלוף: אני בעד לקבוע.

<נעה בן שבת: תוך ארבעה חודשים?

אלי אלאלוף: שזה מתאים לתוכנית.

אלי אלאלוף: מתי יוצאים בדרך כלל?

אלי אלאלוף: סוף אוגוסט?

אלי אלאלוף: כמה זמן דורש להכין אותם?

<שר-שלום ג'רבי: בכל מקרה זה לא יחול על השנה הבאה אלא רק על השנה שלאחר מכן.

אלי אלאלוף: אנחנו אומרים שזה אחת לשנה - יוני, מאי?

<שר-שלום ג'רבי: לא, מכסה זה חד-פעמית.

אלי אלאלוף: אני מציע שעד פרסום החוק, נקבל.

<שר-שלום ג'רבי: אם מותר, מפרסום החוק – ארבעה חודשים?

<שר-שלום ג'רבי: כמה זה?

<שר-שלום ג'רבי: כמו בדברים האחרים.

שולי מועלם-רפאלי: נדמה לי שקבעת ארבעה חודשים.

אלי אלאלוף: אוקיי.

אלי אלאלוף: המכסה תיקבע.

אלי אלאלוף: יעשו עבודת מטה מסודרת ויקבעו.

מיקי לוי: נצביע על זה כדי שזה יהיה בפנים.

אלי אלאלוף: זה יהיה בפנים.

מיקי לוי: מקובל עליי.

מיקי לוי: אני רוצה לדעת כמה סך הכול יש לי – נצביע בסוף.

אלי אלאלוף: אנחנו תומכים בזה גם בלי הצבעה.

<נעה בן שבת: בסעיף קטן (ה), באותו סעיף, השר, באישור הוועדה, רשאי לקבוע חובות, תשלומים והוראות מיוחדות הנובעים מהאופי המיוחד של השירות בחו"ל.

<נעה בן שבת: סעיף 18 נוגע להפעלת מתנדבים בשל החלטה על שעת חירום.

<נעה בן שבת: פה יש כמה תיקונים.

<נעה בן שבת: היו התלבטויות לגבי הנושא הזה – האם צריך את כל המערכת המורכבת הזאת.

<נעה בן שבת: כיוון שלא מצאנו עד כה פתרון שנותן את כל המענים הנדרשים, כלומר מצד אחד, שבשעת חירום אפשר יהיה להפעיל בחריגה – כמובן, בכפוף לאישורים הנדרשים בחריגה מהגופים המוכרים, מהתפקידים הרגילים, גם אולי מילוי מקום עובד בשעת חירום, הכול כפי שיורה המנהל.

<נעה בן שבת: עלתה שאלה בסעיף קטן (ב), האם נדרש אישור השר, אותו אישור שרק לאחריו – כשיש כבר החלטה בשעת חירום – אנחנו מדברים שכבר ניתנה החלטה על שעת חירום לפי ההגדרה שלה כאן, ובנוסף השר מאשר שאפשר לעשות שינוי באופן הפעלת המתנדבים לפי הוראות שיורה המנהל, אבל יש פה הוראה בסיפא – היא מסומנת פה ברקע מודגש – אישור השר יינתן לאחר התייעצות עם שר הביטחון, ולעניין אירוע אסון המוני – עם ראש הממשלה, השר לביטחון הפנים או שר הביטחון, לפי העניין, תלוי מה אופי האירוע שבו מדובר.

<נעה בן שבת: השאלה, אם אנחנו עדיין צריכים את ההתייעצויות כאלה לעניין אישור השר, או ההתייעצויות הללו מיותרות.

<נעה בן שבת: השרים הללו כבר הכריזו על אותם אירועים.

<שר-שלום ג'רבי: יש הכרזה כבר.

<נעה בן שבת: אז אפשר לוותר על ההתייעצות הזאת – היא תרד.

<נעה בן שבת: היא היתה במקור בהצעת החוק.

אלי אלאלוף: הדברים האלה תיקנו את הכוונה.

<נעה בן שבת: עלתה פה באחד הדיונים התייחסות למצב של מתנדב שייפגע חלילה במהלך פעילות כזו שמבוצעת בשעת חירום – נשאל, מה המצב לגביו.

<נעה בן שבת: רציתי להבהיר את המצב, שלגבי אנשים שמגויסים בשירות עבודה בשעת חירום, לפי החוק הייעודי לנושא הזה, כשהם מגויסים ונפגעים, אין לגביהם שום הוראה של פיצוי מיוחד; הם ייחשבו כנראה כנפגעי איבה במקרה הזה, אבל אין הוראות מיוחדות לגביהם.

<נעה בן שבת: רק לגבי המתנדבים של ארגון עזר – אנחנו מדברים על מד"א, כבאות והצלה - רק הם, כשהם פועלים לפי חוק התגוננות אזרחית, ההנחיות המיוחדות, יש שם הוראות מיוחדות לשיקום, ונובעות מאופיים של הארגונים הללו ומעמדם המיוחד.

<נעה בן שבת: זה לא מורחב לכל המתנדבים.

<נעה בן שבת: זה נושא נוסף.

<נעה בן שבת: לגבי הנושא של התחומים – כמובן, אם תשתנה ההוראה לגבי התחומים – נתאים פה גם את ההוראות בסעיף הזה.

<נעה בן שבת: ההסתייגות של חבר הכנסת מיקי לוי מצאה את ביטויה בסופו של דבר בסעיף קטן (יא) בעמ' 33 – נדלג אליו רגע – שאומר שעל אף הוראות סעיף זה, לא תינתן הוראה לפי סעיף קטן (ג)(1) – כלומר להוציא אדם מהשירות שבו הוא נמצא – לשירות במקום אחר, לגבי מתנדב בגוף מפעיל של מערכת הביטחון כהגדרתה בסעיף 29, או לגבי מתנדב ברשות הארצית לכבאות והצלה אלא אם כן נתן הגוף המפעיל כאמור את הסכמתו.

<נעה בן שבת: כלומר אותם לא ישלפו לגופים אחרים בשעת חירום כי הם למעשה גופי החירום.

אלי אלאלוף: זה אומר שההסתייגות- - -

<נעה בן שבת: השתלבה בתוך החוק, אושרה.

<נעה בן שבת: בעמ' 31, אנחנו מבהירים שההוראות הללו, כל ההוראות שנוגעות למתנדב בשירות הלאומי, חלות רק על המתנדבים, וכפופות להוראות שאפשר לקבוע לפי חוק עבודה בשעת חירום.

<נעה בן שבת: אם שם המפקח הכללי על כוח אדם בשעת חירום מחליט לגייס את אותו אדם בגיוס לפי חוק עבודה בשעת חירום, כמובן ההוראות שלו גוברות.

<נעה בן שבת: לכן יש פה הבהרה בסעיף קטן (ז): שם נמצאת הבכורה, כמובן.

<נעה בן שבת: כבר קבענו בעמ' 33 – יש עוד הערה שנקבעה, וקבענו את זה בדיון הקודם – שגם המשרתים בחוק לאומי אזרחי – ההוראות האלה יחולו עליהם בשינוים המחויבים, כמובן.

<נעה בן שבת: פה אנחנו מדברים על מתנדבים.

<נעה בן שבת: שם אנחנו מדברים על משרתים שחייבים לבצע את השירות הזה, אבל ההוראות האלה יחולו בהתאמות הנדרשות גם שם.

<דרור גרניט: מה זה אומר, שיחולו בשינויים המחויבים שם?

<דרור גרניט: שם הרי - אני גם חושב על זה תוך כדי – שם זה סוג של שירות חובה.

<דרור גרניט: הם בעצם מופנים מהצבא במסגרת שהיא חובה.

<נעה בן שבת: הם מופנים לגוף מפעיל, והאפשרות להעביר אותם לגוף שאינו גוף מפעיל או להפעיל אותם במבנים אחרים, הכול לפי הוראות- - -

<דרור גרניט: אבל בעצם מה שכל הסעיף הזה אומר הוא שנשמר הקונספט בעצם של ההתנדבות.

<דרור גרניט: שם- - -

<נעה בן שבת: אנחנו לא משנים שם את הקונספט.

<נעה בן שבת: לא נהפוך את השירות שם להתנדבות, אבל למשל, התנאי של הסכת המתנדב הוא גם תנאי שנשמר – אתה שואל על השינויים המחויבים; התנאי של הסכמת המתנדב הוא תנאי.

<נעה בן שבת: קודם ניתנת ההחלטה לשעת חירום ואז יש ההוראות של המנהל, מה יכולות להיות הוראות מנהל, העברה מגוף מפעיל אחד לגוף מפעיל אחר, חוסר האפשרות להעביר אדם שהוא מגוף מפעיל שהיא מערכת הביטחון לגוף אחר – אלה ההוראות שחלות גם שם.

<נעה בן שבת: זה כמובן לא ישנה את המהות של השירות שם.

<נעה בן שבת: השינויים המחויבים מבטאים את העובדה ששם מדובר במשרתים ולא במתנדבים; בחובה ולא בהתנדבות וכן הלאה.

אלי אלאלוף: לפני שנסגור את הישיבה, אני רוצה לשאול את נציג צה"ל: אני אמרתי שהקד"צים מקבלים פיצוי כלשהו בתקופת הקורס.

אלי אלאלוף: אני הבנתי מהפנים שלך, כאילו זה לא נכון.

אלי אלאלוף: תוכל להתייחס?

<רונן פוליק: למיטב ידיעתי – כמובן צריך פה גורם מקצועי רלוונטי, אבל למיטב ידיעתי, יש קד"צים שלא משולם מראש שכר בגינם, וזה תלוי במתכונת הקורס.

אלי אלאלוף: כי הייתי מעורב בכמה קורסים, ואני זוכר שחלק שהגיע מצד, וחלק הושלם על-ידי פילנתרופ – רק שנבין, אז הייתי רוצה לברר, ברשותך.

<רונן פוליק: אבקש לברר את זה עם גורם מקצועי כדי לתת תשובה.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: נתראה בקרוב מאוד.

אלי אלאלוף: הישיבה נעולה.