ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 449, 2017-02-12 10:00

אלי אלאלוף: בוקר טוב.

אלי אלאלוף: אני מקווה שהשבת הייתה נעימה – עכשיו גשם.

אלי אלאלוף: בבאר שבע גם נפלא.

אלי אלאלוף: היום 12 בפברואר 2017, ט"ז בשבט תשע"ז.

אלי אלאלוף: השעה עשר ושש דקות.

אלי אלאלוף: הצעת חוק שירת אזרחי, התשע"ה-2015, ממשיכים בקריאתה ובתיקונים לפי הצורך.

אלי אלאלוף: נציגות החשב הכללי הצטרפו אלינו עם כמה הצעות מעניינות.

שולי מועלם-רפאלי: אדוני, אני שואלת את עצמי באמת בכל הענווה ולא להיות חצופה, יש תחושה שאנחנו סוגרים דברים ומתקדמים, ופתאום מחזירים אותנו אחורה.

שולי מועלם-רפאלי: אז או שנעברו להצבעות או שנעצור את הדיונים ונלך לשיח לפני הדיון בוועדה.

שולי מועלם-רפאלי: התחושה שלי היא שגם דברים שכבר נסגרו בדיונים בוועדה, מנחיתים עלינו שוב ושוב הצעות חדשות ביחס אליהם.

שולי מועלם-רפאלי: עולות מן האוב כל מיני הצעות.

שולי מועלם-רפאלי: החשכ"ל, שאני מבינה שכועס מאוד על זה שלא קיבלנו את עמדתו ביחס ל"עיקר עיסוקו" ו"כל עיסוקו", מנסה להיכנס בדלת האחורית.

אלי אלאלוף: למה התיאוריות האלה?

אלי אלאלוף: אני מציע - - -

מיקי לוי: זה השר שלך.

שולי מועלם-רפאלי: לא, זה לא השר שלי.

שולי מועלם-רפאלי: זה החשכ"ל.

מיקי לוי: השר שלך פנה.

מיקי לוי: אורי פנה.

שולי מועלם-רפאלי: מה שאורי פנה, אני ראיתי.

אלי אלאלוף: - - - כל עוד שהחוק הוא לא חוק, יש לנו את הזמן להתייחס.

אלי אלאלוף: חובתנו להתייחס, כמו חברי כנסת.

אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד לך שמי שהחזיר אותנו הרבה מאוד אחורה זה חבר הכנסת אוחנה, לא חשכ"ל.

אלי אלאלוף: אנחנו לא יכולים לדון כי לאדון אוחנה יש תכניות משלו.

אלי אלאלוף: הוא לא בארץ והוא מבקש לעכב דברים.

אלי אלאלוף: אני מציע שלא נתקוף אף אחד.

אלי אלאלוף: אני כמוך רוצה לסיים את החוק הזה.

אלי אלאלוף: הוא חשוב.

שולי מועלם-רפאלי: אם אנחנו מסיימים נושא, אז אולי נצביע עליו כדי שאפשר יהיה לסגור אותו.

אלי אלאלוף: הצבענו, הצבענו.

אלי אלאלוף: אבל יש רביזיה.

אלי אלאלוף: לא הצבענו על כל החוק אלא על סעיפים, יש להגיד.

אלי אלאלוף: אם לא תהיה לנו סבלנות, אנחנו סתם נדשדש.

אלי אלאלוף: זכותו.

אלי אלאלוף: חבר הכנסת מיקי לוי מגיש הסתייגויות - - -

שולי מועלם-רפאלי: אין לי בעיה עם ההסתייגויות ואין לי בעיה לפתוח לדיון הכול, אל עושה רושם שגם דברים שנסגרים בוועדה, נפתחים שוב ושוב לדיון.

אלי אלאלוף: אני לא אשם שהשר הלך לחשב.

אלי אלאלוף: הלכתי לחשב לפני 6 חודשים, בעיני גמרתי.

אלי אלאלוף: אבל הוא הלך בצדק.

אלי אלאלוף: זו זכותו.

אלי אלאלוף: אני לא אבקר אף אחד פה.

אלי אלאלוף: בואו נתקדם.

מיקי לוי: איש יותר מדי טוב.

מיקי לוי: יותר מדי.

אלי אלאלוף: אני מכבד.

אלי אלאלוף: אתם רוצים שאני אכסח מישהו?

מיקי לוי: אדוני, התייעצתי עם היועצת המשפטית - - -

אלי אלאלוף: היועצת של הוועדה?

מיקי לוי: כן.

אלי אלאלוף: זה טוב.

מיקי לוי: רק איתה.

שולי מועלם-רפאלי: גם אני התייעצתי איתה לפני שאמרתי את הדברים שאמרתי.

שולי מועלם-רפאלי: אל תציירו את זה כאילו - - -

אלי אלאלוף: גם זה טוב וגם זה הטוב.

<נעה בן שבת: המטרה הכוללת הוא להגיע לסיומו של החוק ולהגיע לסיום - - -

אלי אלאלוף: גם אני מתייעץ עם היועצת המשפטית, אז גם לי מגיע טוב.

מיקי לוי: שוחחתי גם עם הנציג של המשרד לביטחון פנים שטען בפני שחודשיים הוא משחרר את כל המתנדבים הביתה.

אלי אלאלוף: למה?

מיקי לוי: ביולי-אוגוסט הוא משחרר אותם הביתה.

מיקי לוי: אין לו מה לעשות איתם והוא מדווח ומשלם.

מיקי לוי: זה אחד.

מיקי לוי: שתיים, אחרי מה שאמר נציג משרד החינוך, בדקתי את המספרים: מדובר ב-4,040.

מיקי לוי: בפעם הקודמת טענת שליש מהן עובדות בקייטנות הקיץ.

מיקי לוי: אני זורם אתך.

מיקי לוי: למרות שלא יכול להיות שליש לכיתות א'-ב', אני זורם אתך.

מיקי לוי: מה עושים חודש וחצי לאחר מכן עם היתרה?

מיקי לוי: מדובר ב-4,040 מתנדבים.

מיקי לוי: אני רוצה להבין אם הדיווחים שמגיעים אליך, אתה מאשר אותם?

מיקי לוי: האם אתה, אדוני מנהל הרשות, מר שר-שלום, מאשר את זה?

מיקי לוי: האם מאשרים כאן דברים פיקטיביים?

מיקי לוי: האם הולכים חודש וחצי כמה אלפי אנשים הבית, ואנחנו מאשרים אותם ומדינת ישראל משלמת?

מיקי לוי: תענו לי רק על זה.

מיקי לוי: איך אני יכול לבלום את זה, משרד המשפטים?

מיקי לוי: גברתי היועצת המשפטית, איך אני יכול לבלום את זה בחוק עצמו?

מיקי לוי: יש כאן מהלך – אני לא רוצה להגיד דברים חריפים – לא תקין לכאורה.

מיקי לוי: אני אהיה עדין.

מיקי לוי: תסבירו לי אם זה נכון מה שאני טוען.

אלי אלאלוף: בבקשה, שר-שלום.

<שר-שלום ג'רבי: אולי ניתן לנציג של משרד החינוך לפני כן?

מיקי לוי: גם - - - נציג של המשרד לביטחון פנים.

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: הוא ביקש אותך.

אלי אלאלוף: אתה יכול להעביר, אבל אחרי שתגיד כמה מילים.

אלי אלאלוף: שמעתי אותך מגן על השירות הלאומי - - -

מיקי לוי: גם אנחנו מגנים, הוא חשוב.

מיקי לוי: רק רוצים לעשות סדר.

אלי אלאלוף: אני חייב להחמיא לך.

אלי אלאלוף: מותר לי.

<שר-שלום ג'רבי: תודה.

אלי אלאלוף: ביום חמישי שמעתי - - -

<שר-שלום ג'רבי: כשמחמיאים לי, אני מפחד אחרי זה מההמשך, בגלל זה אני נזהר.

<שר-שלום ג'רבי: בוקר טוב, שבוע טוב, ט"ו בשבט שמח.

<שר-שלום ג'רבי: אורן, נציג המשרד לביטחון פנים, שלח מייל על בעייתיות שבעקבותיה גם קיימנו מספר דיונים – אני חייב לומר שגם קיימנו לפי כן.

<שר-שלום ג'רבי: לגבי המספרים המדויקים, לנציג משרד החינוך יש יותר נתונים.

<שר-שלום ג'רבי: זה נכון שלגבי אנשים מהמגזר הלא-יהודי שמשרתים בשירות הלאומי-אזרחי יש לנו בעיה יותר קשה מכיוון – אולי דוד יודע יותר טוב ממני – שאין קייטנות רבות במגזר הלא-יהודי.

מיקי לוי: אז הם הולכים לחודשיים הביתה?

<שר-שלום ג'רבי: אני לא יודע אם הם הולכים הביתה.

<שר-שלום ג'רבי: צריך לבדוק את זה.

<שר-שלום ג'רבי: אני לא יודע לומר.

מיקי לוי: שאלתי כרגע את הנציג של המשרד לביטחון פנים.

מיקי לוי: הוא אמר: אני משחרר אותם חודשיים הביתה.

מיקי לוי: אז תחליטו אם משרתים 10 חודשים או 12 חודש.

מיקי לוי: אני זורם אתך, אמרת לי שליש לקייטנות – יש לך 4,040 מתנדבים, האם אתה מקבל את הדיווחים על 12 חודשים ומאשר אותם כספית?

מיקי לוי: זה מה שאני שואל.

אלי אלאלוף: אני שואל שאלה אחרת.

אלי אלאלוף: עובדתית, אין פעילות ליותר מ-10 חודשים.

אלי אלאלוף: זה נכון?

<שר-שלום ג'רבי: לא.

<שר-שלום ג'רבי: זה ממש לא נכון.

אלי אלאלוף: אז מה עושים?

אלי אלאלוף: כמה יש, לדעתכם - - -

<שר-שלום ג'רבי: אני אגיד את המספרים, אדוני היושב-ראש, כדי שנהיה מסודרים.

<שר-שלום ג'רבי: במשרד החינוך יש 4,040 משרתים שהוא מממן ומפעיל.

<שר-שלום ג'רבי: אצלנו, מהמגזר הערבי, יש עוד כ-1,600 במשרד החינוך.

<שר-שלום ג'רבי: זאת אומרת, בסך הכול בתחום החינוך יש 5,600 עד 6,000.

<שר-שלום ג'רבי: מתוך 4,040 שיש במשרד החינוך, שליש עובדים בחינוך מיוחד.

<שר-שלום ג'רבי: הם עובדים עד ה-31 באוגוסט.

<שר-שלום ג'רבי: אני אומר נכון, דוד?

<שר-שלום ג'רבי: אולי תעזור לי.

<דוד פלבר: אם היושב-ראש ירשה - - -

אלי אלאלוף: אלה שבחינוך מיוחד, אין בעיה איתם, הם ממלאים את - - -

<שר-שלום ג'רבי: כן.

אלי אלאלוף: שני השליש האחרים, מה עושים?

<דוד פלבר: בוקר טוב.

<דוד פלבר: יש לנו כ-4,000 מתנדבים.

<דוד פלבר: שליש מתוכם – בשנים מסוימות אפילו קצת יותר משליש – כ-1,400-1,300 בנות בחינוך המיוחד שעובד כסדרו עד 15 באוגוסט, ואחר כך שבועיים חופש שלכל הדעות מגיע לכל בת ושם אין בכלל בעיה.

<דוד פלבר: יתר הבנות – לא ספרתי ואני לא עומד על מספר מדויק – שליש נוסף מהבנות משרתות בפנימיות, במדרשות ובכל מיני מקומות שממשיכים לפעול בלי קשר.

<דוד פלבר: אם יש פנימייה לילדים בסיכון או בית ילד, אז הם נמצאים שם גם בליל הסדר וגם בלילי יום כיפור כי אלה ילדים בלי עורף משפחתי.

<דוד פלבר: חוץ מימים בודדים בשנה שבהם סוגרים את כפרי הילדים האלה, הכפרים האלה פתוחים והבנות שם.

<דוד פלבר: כנ"ל במדרשות שעושות פעילויות.

אלי אלאלוף: השליש האחרון מה עושה?

<דוד פלבר: השליש האחרון, רובו משובץ בקייטנות.

<דוד פלבר: אמרתי ואני עדיין אומר שמתוך ה-4,000 ייתכן שיש כמה מאות שאין להן שיבוץ לכל חודש אוגוסט.

<דוד פלבר: עד סוף חוד שיולי כולן עובדות, משובצות, בין בקייטנות ובין בפעילויות אחרות, בין אם הן בחינוך מיוחד או בנוער בסיכון.

אלי אלאלוף: מה ההבדל בין המתנדבות האלה למתנדבות של המשטרה?

<דוד פלבר: אני מבקש לסיים.

<דוד פלבר: אדוני, אמרתי גם שבין 8 ל-10 ימים, בחופש שלפני השירות, הבנות מקבלות השתלמות.

<דוד פלבר: הן עדיין לא בשירות אלא בסוג של קד"צ כמו שיש בצבא.

<דוד פלבר: אנחנו סופרים להן את זה כימי שירות.

<דוד פלבר: כלומר זה מתקזז.

<דוד פלבר: זאת אומרת שנותרת לי בעיה עם כמה מאות בנות על כשבועיים או 10 ימים.

<דוד פלבר: זה לא בסדר, אבל זה לא נורא כמו שמתואר כאן.

אלי אלאלוף: - - - לבין הבנות שנמצאות בביטחון פנים?

<דוד פלבר: הבנות של ביטחון פנים, כמו בנות אחרות במערכת החינוך במגזר הערבי – מערכת החינוך היא פלטפורמה לביטחון פנים, לזהירות בדרכים, ל"עיר ללא אלימות", למניעת סמים, מניעת אלכוהול, "אור ירוק" והרבה מאוד ארגונים אחרים שאין להם מקומות השמה לבנות בתוך היישובים, ומערכת החינוך משמש כפלטפורמה לזה.

<דוד פלבר: הרשות לשירות לאומי, בצורה מסודרת מאגמת את כל התקנים האלה מכל משרדי הממשלה ומחפשת להם מקומות.

<דוד פלבר: אז בכפר כלשהו יש קופת חולים אחת – אפשר לשים שם שתי בנות, 4 בנות, 6 בנות - - -

שולי מועלם-רפאלי: לתקופת הקיץ?

<דוד פלבר: אני מדבר בכלל.

<דוד פלבר: בכלל במגזרי המיעוטים.

<דוד פלבר: למרות שבהשתדלות של הרשות מתחילים לפתוח תקנים מחוץ לכפרים, המנטליות הבסיסית היא לשרת בתוך הקהילה.

<דוד פלבר: ההורים לא מוכנים שהבנות תצאנה מתוך הכפר.

<דוד פלבר: בתוך הכפר, כמה מקומות אחרים יש?

<דוד פלבר: יש סניף אחד של קופת חולים "מאוחדת", אחד של "מכבי" ואחד של "כללית".

<דוד פלבר: כל זה מייצר מקומות לבנות בודדות.

<דוד פלבר: בתוך מערכת החינוך משימים את כל הבנות.

<דוד פלבר: לאורך כל השנה יש 2,500 בנות בערך במגזר הערבי שמשרתות בתוך מערכת החינוך, גם אם הן לא בנות שמערכת החינוך הפעילה כל השנה, אבל לא דרכה אלא באמצעות הרשות.

אלי אלאלוף: אורן, מה אתה מסביר לנו, בבקשה?

<אורן נחמיה: רק לחדד את מה שדוד אומר.

<אורן נחמיה: אצלי יש 1,500 בנות שמשרתות במוסדות החינוך, מצטרפות לעוד 1,000 בערך שיש לדוד.

<אורן נחמיה: אני אומר את זה פה על השולחן: אין לנו מה לעשות איתן חודש וחצי מאמצע יולי או מהשבוע האחרון של יולי עד 31 באוגוסט.

אלי אלאלוף: לכם אין מה לעשות ואז אתם לוקחים אותן לשיבוץ אפשרי?

<אורן נחמיה: אין להן שיבוץ.

<אורן נחמיה: אין שיבוץ.

<אורן נחמיה: במגזר הערבי, אצלנו מקבלות הכשרה של יום אחד כרגע.

אלי אלאלוף: זה לא משמעותי.

<נעה בן שבת: - - - משתתפות בבית הספר של החופש הגדול או איך שזה נקרא, החודש ה-13 בגני הילדים, לא משנה, ה-11.

<אורן נחמיה: יש מעט מקומות שיש בהם קייטנות וגם הקייטנות הן לכיתות א'-ב'.

<אורן נחמיה: אני מזכיר שוב את מה שאמרתי בדיון הקודם: במגזר הערבי ובתוך מוסד לימודים אחד, בית ספר אחד, יכולות להיות 10 עד 15 בנות.

<אורן נחמיה: זו לא המציאות במגזר היהודי שיש בת אחת או שתיים שעוד אפשר למצוא לה פתרון.

<אורן נחמיה: זה חלק מהבעיה.

אלי אלאלוף: אני חושב שזה עניין של תכנון של הרשות.

אלי אלאלוף: על הרשות לתכנן מה עושים בחודש שלם לבנות שמשתחררות.

מיקי לוי: או שתוציאו אותן.

מיקי לוי: כשסיימו לעבוד, אין בעיה, אבל אל תעבירו כסף.

שולי מועלם-רפאלי: אבל זה יפגע - - - בשירות שלהן.

מיקי לוי: לא יפגע בשום דבר.

שולי מועלם-רפאלי: זה יפגע בשנת השירות שלהן.

מיקי לוי: לא יפגע.

אלי אלאלוף: מיקי, צה"ל משחרר חיילים שאין לו כסף - - - -

מיקי לוי: 3 שנים?

מיקי לוי: סבבה.

מיקי לוי: 3 שנים.

מיקי לוי: 3 שנים, אדוני.

אלי אלאלוף: אז פה אי-אפשר לשחרר אותן.

אלי אלאלוף: המערכת צריכה לתכנן להן את זה.

מיקי לוי: יש לי בקשה, ברשותך אדוני.

מיקי לוי: אני מבקש שהוא ישלח לי ולוועדה דוח מנהלים כתוב, עם מספרים, כדי שיהווה לי בסיס שאני אוכל לבדוק את זה.

אלי אלאלוף: אוקיי.

מיקי לוי: תודה.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<ידעיה לוין: אני חושב שאי-אפשר להעמיס את כל הבעיות של המדינה על השירות הלאומי.

<ידעיה לוין: אחת הבעיות המרכזיות היא שבחלק מהרשויות המקומיות במגזר הערבי, הבדואי, אין קייטנות.

<ידעיה לוין: מה אשמות המתנדבות?

<ידעיה לוין: תוך כדי דיון כאן ביקשתי שיגידו לי באלו רשויות בדואיות יש קייטנות.

<ידעיה לוין: דבר ראשון, יש רשויות - - -

אלי אלאלוף: - - - יש מרכזי בתי אבות, מרכזים לקשיש.

<ידעיה לוין: במגזר הבדואי בדרום, בפזורה הבדואית, שם יש לנו כמה מאות בנות, גם שירותי הרווחה יחסית דלים, וגם - - -

<ידעיה לוין: יש רשויות שיש בהן קייטנות.

<ידעיה לוין: בתל שבע יש קייטנות - - -

אלי אלאלוף: שם זה לא מעניין אותי.

אלי אלאלוף: את זה כבר פתרת.

אלי אלאלוף: איפה שיש לך בנות מיותרות, במירכאות, שם - - -

<ידעיה לוין: בסדר.

שולי מועלם-רפאלי: זו צריכה להיות המטרה.

שולי מועלם-רפאלי: לא, חלילה, לפגוע בשירות שלהן ולא לקצר להן אותו שלא ייחשב להן שנה, אלא למצוא להן פתרון לחודש הזה או לפחות מחודש, באופן שיאפשר את המשך התהליך באופן תקני.

שולי מועלם-רפאלי: כך אני מבינה אומר היושב-ראש.

<ידעיה לוין: מעבר לזה, המערכת שלנו עובדת ברציפות.

<ידעיה לוין: אני לא יכול לקחת עובדים ל-10 חודשים ואז לפטר אותם כי אין - - -

אלי אלאלוף: אף אחד לא מתכוון לזה.

אלי אלאלוף: חבר'ה, אל תדברו על דברים שלא התכוונו אליהם.

אלי אלאלוף: גם מיקי אומר את זה, גם שולי וגם אני אומרים לכם את זה.

אלי אלאלוף: אנחנו לא רוצים לקצר ולא לפגוע במי שבא להתנדב לשנה.

אלי אלאלוף: זה רק דורש מהמערכת שלכם, כי אתם אחראיים, לספק להן עבודה גם בתקופה שאין להן כרגע.

אלי אלאלוף: תעשו תכנון ותבואו עם הצעה קונקרטית לרשות.

אלי אלאלוף: אני אומר לכם שאתם טועים, במיוחד שאלה מספרים יחסית קטנים.

אלי אלאלוף: מדובר בכמה מאות – אז תעשו את זה.

אלי אלאלוף: כי זה נותן הרגשה שהן באו להתנדב ובסוף הן מנצלות את המדינה, דווקא במגזר שאתה מדבר עליו, כי הם אוהבים את זה.

אלי אלאלוף: אם אתם נותנים להן שהן מנצלות את אי-היכולת שלנו לספק עבודה, זו בעיה שלנו, לא שלהן.

<ארנה קוטלר: אני רוצה להגיד שאנחנו לא מקבלים כסף בזמן שהן נמצאות בהפסקת שירות.

<ארנה קוטלר: זאת אומרת, לכל מי שמודאג מהעניין, כהן לא נמצאות בשירות וסיימו את כל ימי החופש שלהן, אנחנו פשוט עושים להן הפסקת שירות ואחר כך מחזירים אותן כדי שהן תמשכנה את ימי ההשלמה.

אלי אלאלוף: זה משהו אחר.

אלי אלאלוף: הפסקת שירות מסיבות כאלה ואחרות, זה לא מעניין.

אלי אלאלוף: אנחנו מדברים על בנות שרוצות לסיים את השירות שלהן ב-12 חודש ואסור לכם לפגוע בהכנסה שלהן.

<ארנה קוטלר: אבל זה מה שקורה בפועל.

אלי אלאלוף: אז אני אומר לכם שזה לא תקין.

<שר-שלום ג'רבי: אין הפסקת שירות למישהי שנמצאת – רבותי, אל תתבלבלו כאן ואני גם מציע לכם להיזהר במה שאנחנו אומרים, בסדר?

<שר-שלום ג'רבי: מישהי ביולי-אוגוסט, את מפסיקה לה שירות?

<ארנה קוטלר: בוודאי.

<שר-שלום ג'רבי: אז את אולי היחידה שעושה את זה.

<שר-שלום ג'רבי: אני רק מציע בינינו כאן - - -

<ארנה קוטלר: - - -

<שר-שלום ג'רבי: את לא מפסיקה שירות - - - אני לא מכיר במאסה קריטית עכשיו של מאות תקנים במגזר הלא-יהודי - - - שמפסיקים שירות ביולי-אוגוסט.

<שר-שלום ג'רבי: את זה דווקא אנחנו לא צריכים לפתור כאן.

אלי אלאלוף: - - - אבל זה לא בזה.

אלי אלאלוף: זה בתקנות.

אלי אלאלוף: - - - ותמשיך להיות כנה, שר-שלום.

אלי אלאלוף: זה מאוד חשוב, חבר'ה, יש פה צורך בלתקן דברים.

אלי אלאלוף: זה לא בושה, זה הזמן.

אלי אלאלוף: פה תעלו את הדברים, זה לא בושה.

אלי אלאלוף: אחד, אם מסיבות המערכת אתם לא מוצאים פתרון למתנדב, זה לא על חשבונו, זה על חשבון המערכת.

אלי אלאלוף: שתיים, אתם יכולים לחפש להם אלטרנטיבה בצורה מסודרת ולא מקרית כי אתם יודעים את זה.

אלי אלאלוף: אני אומר לך באמת בלי לפגוע בידע שלך על אזור זה או אחר, יש מקום להתנדבות, תאמינו לי, במיוחד שזה רק חודש-חודשיים.

אלי אלאלוף: זה אומר שזה לא על חשבון מישהו שעובד.

אלי אלאלוף: תנו להם להתנדב, להכין משהו, להכין אפילו מוסד חינוכי.

אלי אלאלוף: זה לא בושה לעשות את זה.

אלי אלאלוף: יש גם כן קשישים, תלכו למנהל שירותי הרווחה ותגידו לו, אני בטוח שימצא לכם תעסוקה לאנשים.

אלי אלאלוף: זה עניין של עבודת שטח.

אלי אלאלוף: יש עוד הערות?

אלי אלאלוף: מיקי, אתה רוצה?

אלי אלאלוף: אז אנחנו נמשיך בקריאה.

<נעה בן שבת: הגענו לסעיף 18.

<נעה בן שבת: חזרנו על השינויים בסעיף 18.

<נעה בן שבת: הגענו עד עמוד 33, אבל אני רוצה לשאול על דבר אחד שנשאר באותו סעיף 18.

<נעה בן שבת: בדיונים קודמים דיברנו על כך שהפעלת המתנדב, "כאמור בסעיף זה", זאת אומרת, במצב מיוחד.

<נעה בן שבת: אנחנו מדברים על שירות במצב מיוחד שהוכרז במדינה, אז היא תעשה רק אם המתנדב נתן את הסכמתו המפורטת בכתב לשינויים.

<נעה בן שבת: אבל נאמר שזה יהיה בסמוך למועד תחילת ביצוע השירות.

<נעה בן שבת: השאלה היא, מועד תחילת ביצוע השירות יכול להיות שנה וחצי לפני כן או אם הוא כבר בשנה השנייה של השירות:

<נעה בן שבת: האם לא צריך להחזיר את ההסכמה ולעשות אותה סמוך למועד שבו נדרשת הסכמתו לשינויים?

<יואב ארבל: זה הנוסח הממשלתי, שסמוך להפעלה, לא בתחילת השירות.

<יואב ארבל: לא ברור לי למה שינינו, אבל נכון להיצמד לנוסח בנקודה הזו.

<נעה בן שבת: השאלה אם צריך גם הכרזה על המצב המיוחד או כשמתברר שיכול להיות שזה לא סמוך להכרזה – כבר חודש עבר מאז ההכרזה – וכעת צריך לשלוח אותו לאיזשהו מקום.

<נעה בן שבת: האם הוא צריך להיות סמוך למתי שרוצים - - -

<יואב ארבל: סמוך למתי שרוצים אותו.

<יואב ארבל: אין טעם סתם להחתים אנשים אם אין - - -

<נעה בן שבת: אז אולי צריך - - - לדבר על המועד.

<נעה בן שבת: צריך לקבל את הסכמתו, ואז גם אולי העניין של החזרה מהסכמתו, אני חושבת שזה בכל מקרה צריך להישאר כדי לבטא את הצד ההתנדבותי.

<דרור גרנית: אני רוצה להזכיר לעניין הזה של ההסכמה שהמסגרת של כל עולם התוכן היא מסגרת של התנדבות, של רצון והסכמה וולונטריות.

<דרור גרנית: לכן, הסעיף הזה הוא "חגורה על השלייקעס", זאת אומרת, הוא האקסטרה שספק אם בכלל – הרי בסופו של יום, אם תנדב מופעל, לצורך הדיון, בגן ילדים, ואז אומרים: יש מצב חירום, אנחנו מבקשים שתלך לבית חולים.

<דרור גרנית: הוא יכול להגיד כן והוא יכול להגיד לא, והוא יודע את זה כי כל עולם התוכן הוא של התנדבות.

<דרור גרנית: לא בטוח שצריכים לייצר פה את כל המנגנון המורכב הזה של טפסים והסכמות ולהגיד אם הוא יכול לחזור בו, כל זה כשברור לגמרי שאנחנו רוצים להעביר אותו מגן הילדים לבית החולים.

<דרור גרנית: זה העולם.

<דרור גרנית: העולם פה הוא של התנדבות.

<דרור גרנית: אני חושב שזה מסרבל את הסעיף, אבל - - -

<נעה בן שבת: אבל אין לך התנגדות אם אנחנו אומרים שבכל זאת תהיה הסכמה בכתב רק בשביל לוודא שהייתה הסכמה, אבל בלי כל הפרוצדורות שזה צריך להיות בתחילת השירות.

<נעה בן שבת: הסכמה בכתב כשמוסרים לו מידע בכתב על מה האפשרויות העומדות בפניו.

שולי מועלם-רפאלי: - - - שזה לא בתחילת השנה?

<נעה בן שבת: לא בהכרח בתחילת השנה.

<דרור גרנית: כל הסיפור פה זה אגב הסיטואציה של חירום.

<נעה בן שבת: יכול להיות שמראש הוא אומר שהוא לא מוכן, אבל יש סיטואציה של חירום ועכשיו הוא - - -

שולי מועלם-רפאלי: - - - הבנתי.

שולי מועלם-רפאלי: אז עדיף, את אומרת, לא לתת לו את האופציה של תחילת שנה בה הוא יכול להגיד: בעיקרון אני לא מוכן.

שולי מועלם-רפאלי: אלא באמת לדבר על זה קונקרטית כשמגיעים כי מן הסתם שעת חירות לוקחת יותר אופציות.

<שר-שלום ג'רבי: היא יכולה להגיד לא.

<שר-שלום ג'רבי: רבותי, אני רוצה להגיד - - -

שולי מועלם-רפאלי: ברור, ברור.

שולי מועלם-רפאלי: זה מה שדרור אמר.

<שר-שלום ג'רבי: ניקח את המקרה הכי גרוע בשעת חירום.

<שר-שלום ג'רבי: אני לא מציע שגם בשעת חירות נעשה כאן עודף ביורוקרטיה.

<שר-שלום ג'רבי: אותה בחורה שאתה רוצה לשנע אותה ממקום למקום, היא רוצה.

<שר-שלום ג'רבי: הרי תמיד היא יכולה להגיד שהיא לא רוצה.

<שר-שלום ג'רבי: עכשיו תתחיל אישורים בכתב ועמותה, גוף מוכר, שחלק מהאנשים שלה, הבעלים שלה, בכלל נמצאים במילואים בשדה הקרב.

<שר-שלום ג'רבי: בואו נעשה את זה בצורה יותר נעימה.

<שר-שלום ג'רבי: אם הבחורה מוצבת בכרמיאל עכשיו ובדרום יש את המלחמה, והיא החליטה ללכת ולעזור בדרום, בבאר שבע, עצם זה שהיא מגיעה זו הסכמה.

<שר-שלום ג'רבי: אף אחד לא מכריח.

<שר-שלום ג'רבי: מה אתם רוצים עכשיו, שהיא תתחיל לכתוב פקס או מייל ויתחילו לפתוח ולהעביר או לא להעביר את אותה ילדה עד - - -

אלי אלאלוף: היא עושה את זה ביוזמתה האישית?

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: היא תודיע לך - - -

<דרור גרנית: דרך אגב, במידה רבה, הרבה פעמים זה יכול גם להיות ביוזמתה האישית.

<דרור גרנית: יכולה אותה בת שירות להגיד - - -

אלי אלאלוף: מתי היא תודיע על כך?

אלי אלאלוף: היא לא יכולה - - -

<נעה בן שבת: היא לא יכולה בוקר אחד להיעלם מהשירות, אפילו לא בשעת חירום.

<שר-שלום ג'רבי: אין דבר כזה יוזמה אישית.

<שר-שלום ג'רבי: הכול דרך הגוף המוכר.

אלי אלאלוף: אז מה היא תעשה?

אלי אלאלוף: בתיאום אתו.

שולי מועלם-רפאלי: שלא נתחיל לחפש, חלילה, איפה הבנות נמצאות, גם לא בשעת חירום.

שולי מועלם-רפאלי: בטח לא בשעת חירום.

אלי אלאלוף: הבנו.

מיקי לוי: זו הסתייגות שלי, נכון?

<נעה בן שבת: על הנושא הזה?

מיקי לוי: שב"ס ומשטרה, אולי גם צה"ל, אני לא יודע.

<נעה בן שבת: אבל זה נכנס.

<נעה בן שבת: יש סעיף.

<נעה בן שבת: בסעיף (י"א), בעמוד 33, בעקבות ההסתייגות שלך שאומרת: "על אף הוראות סעיף זה לא תינתן הוראה לפי סעיף קטן (ג)(1) לגבי מתנדב בגוף מפעיל של מערכת הביטחון כהגדרתה בסעיף 29, ולגבי מתנדב כבאות והצלה, אלא אם כן נתן הגוף המפעיל את הסכמתו".

מיקי לוי: תודה רבה.

אלי אלאלוף: אתה רואה?

אלי אלאלוף: אפילו אנחנו תומכים בך.

מיקי לוי: אתה רואה מה זה?

מיקי לוי: איזו חגיגה, תומכים בי סוף-סוף.

<נעה בן שבת: יש לנו את סעיף 19.

<נעה בן שבת: אנחנו עוברים לפרק של הרשות לשירות אזרחי.

<נעה בן שבת: סעיף 19 נודע להקמתה וסעיף 20 לעובדיה.

<נעה בן שבת: הייתה הסתייגות של חבר הכנסת מיקי לוי לקצוב את כהונת המנהל לתקופת כהונה שתקבע בחוק.

<נעה בן שבת: אתם רוצים להצביע?

<שר-שלום ג'רבי: אני קצוב.

<שר-שלום ג'רבי: אני קצוב כבר.

שולי מועלם-רפאלי: ממילא קצובים לשתי כהונות, לא?

<שר-שלום ג'רבי: שתי קדנציות.

שולי מועלם-רפאלי: אז למה צריך?

שולי מועלם-רפאלי: זה כבר קיים.

מיקי לוי: לך אני מוכן להאריך בעוד - - -

<שר-שלום ג'רבי: רק בשביל זה היה שווה שתעלה את ההסתייגות.

<שר-שלום ג'רבי: זה מוקלט, נכון, אדוני היושב-ראש?

שולי מועלם-רפאלי: וזה גם מצולם, אדוני ראש השירות.

<נעה בן שבת: זה קצוב, אז אנחנו עוברים הלאה.

<נעה בן שבת: סעיף 21 - - -

אלי אלאלוף: לפי מה ששמעתי ברדיו, לא כדאי.

אלי אלאלוף: שומרים עליו - - -

<נעה בן שבת: תפקידי הרשות וסמכויותיה מפורטים בסעיף 21.

<נעה בן שבת: התפקיד הראשון שלה, בהצעת החוק הוצע שהרשות תבצע את חלוקת המשאבים, ובכלל זה תקצה את תקני השירות האזרחי, בהתאם לסדרי העדיפויות הממלכתיים שקבעה הממשלה, מזמן לזמן, לפי הוראות סעיף 22.

<נעה בן שבת: זאת אומרת, יש לנו החלטה של הממשלה על סדרי העדיפויות הממלכתיים ובהתאם לזה הרשות מבצעת את חלוקת המשאבים.

<נעה בן שבת: מה זה אומר בפועל, זה לא כל-כך ברו ולכן נוצרה פה איזושהי חלופה שהיא יותר רחבה והיא יותר ספציפית, יותר ברורה ונותנת יותר סמכויות בידי הרשות.

<נעה בן שבת: היא מופיעה פה בהצעה לתיקון כחלופה.

<נעה בן שבת: מופיע פה בקטע מודגש "לרכז את התקציבים והתקנים המיועדים להפעלת משרתים בשירות האזרחי ובכלל זה הפעלת מתנדבים במשרדי הממשלה או במימון רשות ציבורית המנויה בפסקאות (1), (4) ו-(6) להגדרה "רשות ציבורית", לבצע את חלוקת המשאבים האמורים ולהקצות את התקנים, בהתאם לסדרי העדיפויות הממלכתיים שקבעה הממשלה, מזמן לזמן, לפי הוראות סעיף 22.".

<נעה בן שבת: אנחנו מדברים על תקנים שהם ברשות ציבורית, למעט רשויות מקומיות, ושהיא תבצע את חלוקת המשאבים האמורים ותקצה את התקנים.

<נעה בן שבת: הייתה פה מחלוקת בין החשב הכללי שביקש שהוראה כזאת תהיה ריכוזית לבין שר החקלאות שהתנגד לזה.

אלי אלאלוף: מישהו רוצה להתייחס?

<דרור גרנית: ברשות אדוני, אני אסביר את הרציונל שאני לפחות מבין מתוך הסעיף הזה.

<דרור גרנית: נעה, זו בעצם הצעה שהגיעה ממך, נכון?

<נעה בן שבת: במקור לא היה מובן מה זה לבצע את חלוקת המשאבים, ובפרט שהתברר שהרשות לא באמת מבצעת את חלוקתה המשאבים.

<נעה בן שבת: זאת אומרת, כל משרד מחליט כמה הוא רוצה ואז לא ברור מה עושה בעצם הרשות, למה זה תפקיד של הרשות.

<נעה בן שבת: הבנו שהנוסח הראשוני מועתק מהחלטת הממשלה ואז לא ברור אם באמת יש לה תוקף, אם יש לה משמעות.

<דרור גרנית: אני מסכים.

<דרור גרנית: אני אסביר איך אני רואה את הדברים.

<דרור גרנית: הנוסח לא הגיע כהצעה מאתנו, אבל אני כשלעצמי חושב שיש בו די היגיון אגב המקום שאנחנו נמצאים בו.

<דרור גרנית: אחד הדברים שעשינו לאורך התהליך בדיונים פה בוועדה, זה לדבר על להבנות את המצב הזה שבו יש הסתכלות רוחבית, שהממשלה מקיימת הסתכלות רוחבית על עולם התוכן של שירות לאומי ומסתכלת על המשאב הזה כמשאב כלל לאומי וקובעת יעדים להפעלתו, קובעת סדרי עדיפויות ממשלתיים, קובעת תכנית עבדוה רב-שנתית.

<דרור גרנית: זאת אומרת, אנחנו מעלים את זה מדרגה לאיזושהי הסתכלות מאקרו.

<דרור גרנית: לא עוד הסתכלות מבוזרת: משרד החינוך חושב על הדברים שלו ומשרד הרווחה על הדברים שלו ומשרד הבט"פ על הדברים שלו.

<דרור גרנית: אלא העלינו את זה מדרגה לעולם שבו הממשלה נותנת תכנית רב-שנתית ומכתיבה אותה ובעצם משם אמורה להיגזר הקצאת המשאבים.

<דרור גרנית: ההסתכלות המרוכזת הזאת שנעשתה בסעיפים של התכנית הרב-שנתית והיעדים הרב-שנתיים וכדומה, בעיני מתיישבת הרבה יותר טוב עם הנוסח היותר מדויק ומהודק שבחלופה שהוצעה פה על-ידי נעה, לרכז את התקציבים והתקנים.

<דרור גרנית: זאת אומרת, הסתכלות שאומרת שאם אנחנו מסתכלים מנקודת מבט על, ממשלה כממשלה, ואנחנו חושבים איך נכון להקצות את המשאב הזה, אז בואו ניתן לגוף שהוא השחקן שאנחנו מקימים פה, שזו הרשות, לעשות את אותה הסתכלות מרכזית כדי לקיים את התפקיד הזה של הקצאה מרכזית.

אלי אלאלוף: אני אשאל שאלה פשוטה.

אלי אלאלוף: יש לו היום שני משרדים שבאים אליו ואומרים לו שניהם: אנחנו רוצים להגדיל את המכסה שלנו.

אלי אלאלוף: זה אומר - - -

<דרור גרנית: היום זה לא כך.

אלי אלאלוף: אז תסבירו לי מה זה כך.

אלי אלאלוף: מה אתם רוצים.

<דרור גרנית: היום, מה שקורה זה - - -

אלי אלאלוף: לא, לא.

אלי אלאלוף: תן להם.

אלי אלאלוף: אנחנו גם לומדים מהם לפעמים.

<יואב ארבל: המצב הנוכחי היום הוא שכל משרד שמעוניין במתנדבי או מתנדבות שירות לאומי מחליט כמה תקציב להקצות לעניין ובהתאם לזה כמה מתנדבים יפעלו במסגרתו.

<יואב ארבל: אין שום יד מכוונת מלמעלה שאומרת: פה יהיו ככה ופה ככה.

אלי אלאלוף: לך יש אפשרות להעניק לכל אחד לפי רצונו?

שולי מועלם-רפאלי: הוא מביא את הכסף.

שולי מועלם-רפאלי: המשרד מביא את הכסף.

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: חוץ מכסף.

<שר-שלום ג'רבי: אדוני היושב-ראש, אם אני אחליט עכשיו למיכל כהן, מנכ"לית משרד החינוך, כמה תקנים יהיו לה במשרד החינוך, היא תגיד לי: הבנתי אותך, אני רוצה רק 300 תקנים, הרי התקציב לא שלך, הוא שלי.

<שר-שלום ג'רבי: מי אתה שתחליט בשבילי?

<שר-שלום ג'רבי: היום, כשמרד ממשלתי מקבל אישור להפעיל, והחלטנו שכל משרדי הממשלה יכולים להפעיל – אז הם מקצים.

<שר-שלום ג'רבי: המנכ"ל של אותו משרד בהתייעצות עם השר מחליט כמה תקנים הוא צריך והוא מאשר.

<שר-שלום ג'רבי: זה לא עובר דרכנו.

<שר-שלום ג'רבי: כמובן שמדווחים, כמובן שאנחנו יודעים בסוף השנה.

<שר-שלום ג'רבי: אבל אני לא יודע אם דוד ממשרד החינוך מעלה מ-4,000 ל-4,400 בשנה הבאה.

<שר-שלום ג'רבי: הם עושים עבודה מצוינת.

<שר-שלום ג'רבי: אני אומר את זה רק כדי שנבין את העניין.

אלי אלאלוף: הוא יכול להחליט.

<שר-שלום ג'רבי: נכון, כי זה תקציב שלו.

אלי אלאלוף: רק אם יש לו כסף.

אלי אלאלוף: ההחלטה היא רק על בסיס תקציב.

<שר-שלום ג'רבי: בסוף כן.

שולי מועלם-רפאלי: בסוף, זה תקציב שלו.

אלי אלאלוף: לא על בסיס הצרכים של המדינה.

<יואב ארבל: אבל בכל מקרה יש לנו את סעיף 22 בהצעת החוק - - -

אלי אלאלוף: זאת אומרת שכל משרד, יראו שיש להם הרבה יתרות, הם יכולים להגיד: אנחנו מגדילים אין-סוף.

שולי מועלם-רפאלי: אבל יש לזה גבול.

אלי אלאלוף: אני רוצה להבין, אין פה גבול?

אלי אלאלוף: זאת אומרת שמחר יכולים לקפוץ מ-18 ל-25 או מ-18 לרדת ל-10?

<שר-שלום ג'רבי: נכון.

<שר-שלום ג'רבי: בעיקרון יש לנו ועדה שהקמנו - - -

אלי אלאלוף: איזו מערכת יכולה לתפקד ככה?

<שר-שלום ג'רבי: התייחסנו לזה, אדוני היושב-ראש, גם בישיבה הקודמת שהייתה בשבוע שעבר.

<שר-שלום ג'רבי: יש לנו ועדה שהיושב-ראש לה הוא הסמנכ"ל.

<שר-שלום ג'רבי: אנחנו בוחנים את הגדרות התפקיד בכל מקום ומקום.

<שר-שלום ג'רבי: אבל ברגע שאישרו את הגדרות התפקיד באותו משרד והוא מאייש אותן לפי הגדרות התפקיד שהוא שלח – היושב-ראש צודק, הוא יכול לעלות מ-18 ל-100.

אלי אלאלוף: אז אין ראייה.

אלי אלאלוף: דרור, הבנת?

אלי אלאלוף: אין ראיה.

אלי אלאלוף: בשטח זה לא מה - - -

<יואב ארבל: החידוש הגדול בהצעת החוק הוא שבסעיף 22, פעם בכמה שנים, במסגרת החלטה על סדרי עדיפויות ממלכתיים הממשלה תחליט כמה מקציבים לכל תחום.

<יואב ארבל: זה חידוש שיש בהצעת החוק, דבר שלא קיים היום.

<דרור גרנית: הסיפור של התכנית הרב-שנתית והסתכלות מאקרו, הסתכלות ריכוזית על עולם התוכן, מתיישבת יפה מאוד עם ההצעה של הנוסח החלופי שהציעה נעה לייצר את ההקצאה ממקום מרכזי מתוך אותה הסתכלות רוחבית, כללית, על עולם התוכן ולא שכל משרד מחלק את הכסף שלו כפי שבא לו.

אלי אלאלוף: זה מה שעושים בפועל.

שולי מועלם-רפאלי: השר מתנגד לחלוטין לשינוי הזה.

שולי מועלם-רפאלי: את זה יגידו תכף אנשי לשכת השר.

שולי מועלם-רפאלי: אני לא כל כך מבינה דבר אחד: כל הדברים המצוינים שאמרת הם באמת נשמעים נפלא.

שולי מועלם-רפאלי: לי יש בעיה אחת גדולה שהצגתי אותה בתחילת הדיון ואני לא אגיד אותה שוב על דרכים שבאות פתאום כדי לנסות בכל זאת שהחשכ"ל ישים את רגלו בתוך הסיפור הזה.

שולי מועלם-רפאלי: דבר אחד לא ברור לי - - -

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: רק את עיניו.

שולי מועלם-רפאלי: עיניו.

שולי מועלם-רפאלי: סליחה.

שולי מועלם-רפאלי: רק את עיניו ישים בדבר.

שולי מועלם-רפאלי: הרי אומר פה יואב שיש פה חידוש גדול שהדברים נעשים מתוך הסתכלות רוחבית.

שולי מועלם-רפאלי: אתה אומר ואומר שר-שלום שזה כסף של המשרדים.

שולי מועלם-רפאלי: מה אומר החשכ"ל עכשיו?

שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה לראות אם הבנתי נכון: אתם תביאו את הכסף לתקנים האלה, אני אנהל לכם לאן זה צריך ללכת.

שולי מועלם-רפאלי: זה נראה לי קצת בעייתי.

מיקי לוי: הוא לא אמר את זה.

שולי מועלם-רפאלי: כן.

שולי מועלם-רפאלי: כי אני שאלתי שוב ושוב אם המשרדים הם אלה שמביאים את הכסף, ושוב ושוב נעניתי שכן.

שולי מועלם-רפאלי: אז האם המשרדים מביאים את הכסף ועכשיו החשכ"ל קובע?

שולי מועלם-רפאלי: אז אולי צריך להחזיר אותו לגודלו הטבעי, את מר חשכ"ל או את מר מוטי אלישע, ששוב אני אגיד לפרוטוקול, לא מגיע לדיונים ושולח אנשים אחרים מהמשרד שלו - - -

אלי אלאלוף: מאוד מכובדים.

שולי מועלם-רפאלי: מאוד מכובדים.

אלי אלאלוף: מכובדות.

שולי מועלם-רפאלי: לגמרי.

אלי אלאלוף: מי זה אלישע?

שולי מועלם-רפאלי: מוטי אלישע הוא סגן החשכ"ל שהחליט להיכנס בכל הכוח בחוק הזה בלי לגמרי ללמוד את הנושא, אבל זו כבר עמדתי האישית כמובן.

מיקי לוי: אבל השר פנה אליו.

שולי מועלם-רפאלי: לא.

שולי מועלם-רפאלי: השר לא פנה אליו על זה.

שולי מועלם-רפאלי: השר פנה אליו על "כל עיסוקו" ו"עיקר עיסוקו" והוא הבין שהשר מתנגד ל"כל עיסוקו" אז הוא אמר: אני נכשלתי פה, איך אני אכניס את זה עכשיו בדלת האחורית בחוק.

שולי מועלם-רפאלי: וזה מה שהוא מנסה לעשות עכשיו.

מיקי לוי: אם השר מתנגד, זה עוד לא אומר שזה נכון.

שולי מועלם-רפאלי: בסדר.

שולי מועלם-רפאלי: אבל אתה יודע, לשר יש בכל זאת אחריות על החוק הזה.

אלי אלאלוף: נציג האוצר, אורי - - -

שולי מועלם-רפאלי: וגם את נציג השר אני אשמח - - -

<אורי שיינין: בחרתי לדבר לפני נציגת החשכ"ל, לא כדי - - -

אלי אלאלוף: תציג את עצמך.

<אורי שיינין: אני מאגף התקציבים במשרד האוצר.

<אורי שיינין: קודם כל, כדי לשים את הדברים בקונטקסט.

<אורי שיינין: במקביל לדיוני הוועדה, ישבה ועדה בראשות נציגו של שר החקלאות שאחראי על הרשות, מר יעקב שנרב, עם נציג הרשות, נציג אגף תקציבים ונציג החשכ"ל והמליצה את זה.

<אורי שיינין: ההמלצות האלה אומצו על-ידי השר.

שולי מועלם-רפאלי: לא.

<אורי שיינין: אני אסביר.

<אורי שיינין: אני לא אשאיר שום דבר - - -

<נעה בן שבת: מה היה עיסוקו של הצוות הזה?

<אורי שיינין: העיסוק שלו היה בתעריף - -

שולי מועלם-רפאלי: היה כל עיסוקו ועיקר עיסוקו.

<אורי שיינין: - - העיסוק שלו היה בתעריף ובנושא - - - להתייעלות וחלק מהדרכים - - -

שולי מועלם-רפאלי: העניין היה התעריף.

<אורי שיינין: - - - הייתה בעצם בסוגיה שעלתה פה במקביל בדיונים, שבעצם ההבנה הייתה שאין את מה שדרור כינה, ראיית המאקרו.

<אורי שיינין: לכן, זו לא הערה, אמנם מוטי אלישע הוא זה ששלח את המכתב, אבל בעיני זה לא משהו שמוטי אלישע כשלעצמו.

<אורי שיינין: אני יכול לומר שאני כאגף תקציבים בוודאי חתום.

<אורי שיינין: צריך לשאול את דעתם של יתר המשתתפים, אני מעריך שהם גם בזה.

<אורי שיינין: עכשיו, לשים את הוויכוח בקונטקסט שלו.

<אורי שיינין: אין מחלוקת על זה שצריך את ראיית המאקרו הזאת.

<אורי שיינין: גם החוק, לשיטתו של שר החקלאות וגם לשיטתה של חברת הכנסת מועלם, צריך את ראיית המאקרו.

<אורי שיינין: השאלה היא אם זה נעשה פעם ב-5 שנים בסמכות ממשלה או שהגוף שאחראי על יישום החוק, קרי הרשות לשירות אזרחי-לאומי – ולא החשכ"ל, לא מינו אותו להיות אחראי על החוק הזה – היא זו שתעשה את זה באופן תדיר.

<אורי שיינין: בעיני, אם אתה עושה את זה פעם ב-5 שנים בהחלטת ממשלה, יש סיכון מאוד גדול שגם אם תתקבל החלטת ממשלה פעם ב-5 שנים, היא בעצם תצבע את המצב הקיים.

<אורי שיינין: כשאתה נותן כלים אמתיים בחוק לרשות לפעול, יש סיכוי שבאמת ראיית המאקרו הזאת תרד מ-30 אלף רגל לשטח.

<אורי שיינין: למה?

<אורי שיינין: כי אם משרד החינוך ומשרד הרווחה, שניהם יגידו: לי יש כסף לממן עוד בת שירות.

<אורי שיינין: ויש עוד בת שירות אחת ויהיה מישהו שהתפקיד שלו יהיה להסתכל האם נכון לשים במשרד הרווחה או במשרד החינוך מישהו נטול אינטרסים, הוא לא ממשרד החינוך, הוא לא ממשרד הרווחה.

<אורי שיינין: הוא מגיע מרשות שכל התפקיד שלה הוא לתת את המבט מאקרו הזה.

<אורי שיינין: אז יש סיכוי יותר טוב שתתקבל החלטה נכונה של הקצאה יותר יעילה.

<אורי שיינין: לפעמים זה ילך לחינוך, לפעמים לרווחה, לפעמים לביטחון – אבל דרך הסתכלות במאקרו.

שולי מועלם-רפאלי: אבל איך זה מתיישב שהכסף לתקנים האלה בא מהמשרד עצמו, שיינין?

<אורי שיינין: זה לא קשור.

שולי מועלם-רפאלי: בטח שזה קשור.

מיקי לוי: כסף צבוע שמגיע מהאוצר.

מיקי לוי: מה זה "מהמשרד"?

<דרור גרנית: חברת הכנסת מועלם, אני אשיב - - -

אלי אלאלוף: דרור, תתאפק.

אלי אלאלוף: גם אני מתאפק.

אלי אלאלוף: תאמין לי שיש לי תשובה.

אלי אלאלוף: בבקשה, אדוני.

<אברהם מאיר: אני נציג שר החקלאות.

אלי אלאלוף: אין תפקיד כזה – נציג של שר.

שולי מועלם-רפאלי: יועץ.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<אברהם מאיר: אמרנו כבר בדיון הקודם כשדיברנו על זה, שאנחנו מחויבים למשרד החינוך, לשר החינוך, שאנחנו לא מעבירים את כל התקנים לרשות.

<אברהם מאיר: זה נאמר בוועדה.

אלי אלאלוף: אף אחד לא ביקש.

אלי אלאלוף: אנחנו לא נבקש להעביר תקנים לרשות.

שולי מועלם-רפאלי: זה מה שאתה - - -

אלי אלאלוף: רגע.

אלי אלאלוף: את רוצה שגם אקרא וגם אגיד?

אלי אלאלוף: אז תני לי להגיד.

אלי אלאלוף: זה יותר טוב מאשר לקרוא ולהגיד שאני לא מסכים עם מה שכתוב.

אלי אלאלוף: אני קובע את העקרונות פה.

אלי אלאלוף: התכוננו.

אלי אלאלוף: אני בעד.

אלי אלאלוף: אנחנו לא מבקשים להעביר, לא תקנים ולא כסף של המשרדים לרשות.

אלי אלאלוף: זה אחד.

אלי אלאלוף: שתיים, הרשות צריכה להגיע למצב שיש לה תמונה כוללת.

אלי אלאלוף: הייתי קורא לזה אפילו תקנים, ולפי זה היא שוקלת: שנה תחזק את א' ושנה תחזק את ב' ושנה תוריד את ג' כי הוא לא מתפקד.

אלי אלאלוף: חבר'ה, תשתחררו מהתפיסה שכסף קובע את המדיניות.

אלי אלאלוף: כסף משרת מדיניות, תלמדו את זה.

אלי אלאלוף: זה לא כסף של אבא שלנו שמותר לנו לעשות ממנו מה שרוצים.

אלי אלאלוף: בשביל מה הקמנו רשות?

אלי אלאלוף: אז תשאירו 17 גופים, כל אחד לבד.

אלי אלאלוף: אם לא תתנו לה כלים להחליט, אז אין לה ראייה כוללת.

אלי אלאלוף: בראייה הכוללת, המשולבת, היא תקדם מטרות לאומיות.

אלי אלאלוף: בשביל זה היא קמה ולא בגלל שהיא מקבלת כסף, אז יש לה כוח.

אלי אלאלוף: תעזבו, תשתחררו מזה.

שולי מועלם-רפאלי: זה נקרא לווסת.

שולי מועלם-רפאלי: זו הייתה ההצעה.

שולי מועלם-רפאלי: זו ההצעה של הממשלה.

אלי אלאלוף: לא שמנו גם שר כדי שחס וחלילה יהיה בלתי משפיע.

אלי אלאלוף: היא תבוא לשר ותגיד לשר: תשמע, יש השנה התפוצצות במקום א' ויש דעיכה במקום ב', בוא נתקן את זה.

אלי אלאלוף: זה המינימום.

אלי אלאלוף: אם לא תתנו כלים לרשות אז תשחררו אותה בכלל.

<אברהם מאיר: לכן חשבנו שהחלטת ממשלה היא הכי נכונה כי היא דורשת מכל המשרדים לדבר יחד.

<אברהם מאיר: אתה לא יכול להגיש החלטת ממשלה אם לא כל המשרדים מדברים.

<אברהם מאיר: לכן, ויסות תקנים דרך החלטות ממשלה זו ההבנה שלנו.

<נעה בן שבת: אבל היא נעשית אחת ל-5 שנים.

שולי מועלם-רפאלי: אפשר להחליט שעושים אותה פעם בשנה או פעם בשנתיים, לפי מה שיגיד ראש הרשות.

אלי אלאלוף: אבל ראייה כוללת זה התפקיד מספר אחד, לדעתי, של הרשות.

שולי מועלם-רפאלי: פעם בשנתיים זה זמן הגיוני.

<דניאל פרג: אני אתייחס, שולי, למה שציינת.

<דניאל פרג: מוטי אלישע לא הגיע, נבצר ממנו להגיע כי הוא מאוד חולה.

<דניאל פרג: הוא לא הגיע בכלל.

שולי מועלם-רפאלי: רפואה שלמה.

שולי מועלם-רפאלי: אני לא התייחסתי רק להיום אלא באופן עקרוני שהוא לא מגיע לפה לדיונים.

אלי אלאלוף: הוא לא חולה כל השנה.

שולי מועלם-רפאלי: ברוך השם.

שולי מועלם-רפאלי: רק רפואה שלמה.

<דניאל פרג: היום הוא חולה.

<דניאל פרג: אני רוצה להתייחס לעניין של הקצאת תקנים.

<דניאל פרג: כמו שאמרו כל החברים פה, הנוסח של החוק היום כפי שהוא מוצע בהגדרה, זה עניין מאוד מעורפל ונתון להרבה - - -

מיקי לוי: חכי.

מיקי לוי: האמירה הזו הייתה מאוד חשובה.

מיקי לוי: תגידי שוב את המשפט האחרון, בבקשה.

<דניאל פרג: הנוסח היום הוא מאוד מעורפל.

<דניאל פרג: אנחנו צריכים להבין מה קורה בשטח.

<דניאל פרג: מה שקיים היום בשטח, כמו שאמרנו, זה שכל משרד מחליט כמה תקנים הוא רוצה לפי התקציב שקיים לו, תקציב שמשמש לעוד הרבה דברים אחרים, ולפי סדרי עדיפויות.

<דניאל פרג: מה שאנחנו רוצים שיקרה וחשוב לנו שיקרה זה לא לקחת את התקציבים ממשרדי הממשלה.

<דניאל פרג: זאת אומרת, התקציבים ימשיכו להיות במשרדי הממשלה, אבל בפועל, כשמרד רוצה לאמץ תקנים אליו, הוא יצטרך לקבל את אישור הרשות בהתאם לסדרי עדיפויות שנקבעו על ידי המועצה.

<דניאל פרג: זאת אומרת, הרשות לא תפעל לפי - - -

שולי מועלם-רפאלי: זה לא נקבע על-ידי המועצה.

שולי מועלם-רפאלי: זה נקבע על-ידי הממשלה, לעניות דעתי.

<דניאל פרג: המועצה ממליצה לממשלה - - -

שולי מועלם-רפאלי: בסדר.

שולי מועלם-רפאלי: רק בואי נדייק כי יש פה חוק.

<דניאל פרג: אני אחדד את הדברים.

<דניאל פרג: המועצה ממליצה לממשלה, הממשלה מקבלת את החלטותיה באיזה נושאים היא רוצה לתת יותר דגש, אבל בפעול מה שקורה לא ברור.

<דניאל פרג: זאת אומרת, מבצעת החוק לא ברור מה קורה בפועל.

<דניאל פרג: מה שחשוב הוא שבפועל, על פי סדרי עדיפויות הממשלה, יוקצו גם התקנים.

<דניאל פרג: לזה צריך לתת דגש.

<דניאל פרג: אנחנו לא רוצים לקחת תקציבים של משרדי ממשלה.

<דניאל פרג: התקציב ימשיך להיות אבל הרשות היא זו שתחליט כמה תקנים יהיו לכל משרד ממשלתי.

<דניאל פרג: זו העמדה שלנו.

<דרור גרנית: אני רוצה להשלים נקודה.

<דרור גרנית: יש עיקרון ויש מנגנון.

<דרור גרנית: העיקרון אומר שיש הסתכלות רוחבית, מה קורה כשממשלה מקצה את המשאב מתוך ראיית מאקרו רחבה על כל עולם התוכן, המנגנון בסוף צריך לשרת את העיקרון הזה.

<דרור גרנית: המנגנון צריך לשרת את העיקרון.

<דרור גרנית: כפי שאמר אורי חברי מהאוצר, כדי שהמנגנון הזה יקרה בפועל, צריך שהגוף שמפעיל אותו – זו הרשות – יהיה לו את הכלי ולכן השיח על ריכוז התקציבים.

<דרור גרנית: להערה של חברת הכנסת מועלם.

<דרור גרנית: הכסף מגיע מהמשרדים, לאורך שנים, מה שיקרה בסופו של יום – אפשר לחשוב שזה המודל הנכון – זה שכמו שיש תקציב משרד הביטחון ותקציב משרד החינוך ותקציב משרד הרווחה ותקציב המשרד לביטחון פנים, יהיה גם תקציב של הרשות שבתוכו יגולם ריכוז של כל התקנים.

<דרור גרנית: זאת אומרת, יהיה משאב מרכזי - - -

אלי אלאלוף: לצערי, זה לא - - -

<דרור גרנית: זה תהליך אריך טווח.

שולי מועלם-רפאלי: דרור, לא הייתי מתחילה את זה ברשות השירות הלאומי-אזרחי כשעומד חוק כל-כך דרמטי שיש בו כבר כל-כך הרבה שינויים.

שולי מועלם-רפאלי: אני אשמח, הלוואי.

אלי אלאלוף: שולי היקרה, היום זה תלוי רק - - - בואו נהיה כנים.

<דרור גרנית: לכן צריך לזרוע את הזרעים.

אלי אלאלוף: זה תלוי רק במפלגה אחת שכרגע היא לא רוצה והיא מחזיקה את השירות.

שולי מועלם-רפאלי: נכון, נכון.

שולי מועלם-רפאלי: כי איכשהו זה לא קורה ביחס לדברים אחרים שמוחזקים במפלגות אחרות, אבל זה בסדר.

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד שמבחינה ממלכתית אני לא רואה שגם בתאגיד לוחמי האש, פעם כל רשות הייתה צריכה לשלוח את חלקה – אז ראיתם איזה פסטיבל היה לנו.

אלי אלאלוף: עד שלא החליטו שיש תקציב אחד, מערכת אחת – רק אז הפסטיבל הזה הופסק והיום הם מתפקדים נפלא.

אלי אלאלוף: מצ'ינג בין מי למי?

<אוריאנה אלמסי: כשאני בדקתי את הנושא ודיברתי עם לשכות רווחה ברשויות המקומיות - - -

<נעה בן שבת: את מדברת כרגע על מימון תקנים שזו סוגיה אחרת.

<אוריאנה אלמסי: למה זה - - -

<נעה בן שבת: כרגע אנחנו שואלים האם הרשות תרכז את כל התקנים שגם משרד החינוך מפעיל אצלו ממש, בבתי הספר שלו ובמוסדות שלו.

<אוריאנה אלמסי: אבל זה נופל באותו דבר כי תמיד כשלשכת רווחה בעיירת פיתוח כלשהי רצתה בת שירות, אם לא היה לה תקציב ל-50% תקן, היא לא קיבלה בנות שירות ואז כל הלשכות - - -

אלי אלאלוף: ככה זה?

אלי אלאלוף: ככה זה?

<יואב ארבל: באופן עקרוני זו המדיניות של משרד הרווחה לאורך הרבה מאוד שנים.

<יואב ארבל: כמו שאמרה היועצת המשפטית, כאשר הוא ממן תקן החוצה לגופים, מכיוון שהתקציב שלו מוגבל, נניח שהוא מממן תקן ללשכת רווחה בעירייה מסוימת, אז המדיניות שלו היא שהוא מממן 50% והגוף החיצוני מממן עוד 50%.

<יואב ארבל: זו הייתה המדיניות - - -

אלי אלאלוף: היום, תכל'ס?

<יואב ארבל: לדעתי, גם היום זה פועל כך.

אלי אלאלוף: למה 50%?

שולי מועלם-רפאלי: יש פה מישהו ממשרד הרווחה?

אלי אלאלוף: יש פה נציגות למשרד הרווחה?

אלי אלאלוף: אתה רואה?

אלי אלאלוף: צריך לנזוף גם בהם.

<ידעיה לוין: היום עדיין, לצערנו, זה 50% מתקן בית.

<ידעיה לוין: זאת אומרת, אם לא מממנים תקן מלא, מממנים את כל התקנים רק ב-50%.

אלי אלאלוף: ואז הרשות צריכה להשלים את זה?

שולי מועלם-רפאלי: הרשות המקומית.

<יואב ארבל: יכול להיות גם בית אבות, פנימייה - - -

<נעה בן שבת: אדוני, אני מבינה בהתאם לכך שסעיף 21(1) יהיה - - -

אלי אלאלוף: זה אומר שהרשויות החלשות לא יקבלו.

שולי מועלם-רפאלי: מקבלות פחות, לצערנו הרבה.

שולי מועלם-רפאלי: זה חלק מהתיקון שצריך לעשות.

אלי אלאלוף: אפילו מערכת אחידה לא קיימת.

<שר-שלום ג'רבי: אדוני היושב-ראש, רק שנדייק, במגזר הלא-יהודי, מכיוון שאנחנו מממנים את התקנים, הם מקבלים 100%, לא 50%.

<שר-שלום ג'רבי: זאת אומרת, אותם גופים מהרווחה שקשורים במגזר הלא-יהודי, מקבלים - - -

אלי אלאלוף: איפה אתה ראה את זה בחוק?

אלי אלאלוף: אדון אורי יקפוץ עכשיו.

אלי אלאלוף: למה שלא נכתוב שכל משרד ממשלתי שמקנה תקן, חייב למממן אותו במלואו?

<נעה בן שבת: הכוונה במימון, אנחנו מדברים על סעיף 64 בעמוד 75 שמדבר על רשות ציבורית שמממנת עבור גוף מפעיל אחר את התקן של שירות לאומי.

אלי אלאלוף: אני רוצה לחייב את משרד הרווחה שיממן מלא כדי שהרשויות החלשות יקבלו.

<יואב ארבל: אבל הוא יממן חצי מהתקנים כי זה הכסף שיש - - -

אלי אלאלוף: יקבל חצי מהתקנים.

אלי אלאלוף: שיקבל חצי שירות.

אלי אלאלוף: אם אתה רוצה שישתנה, אתה רוצה רק בנות או גם בנות – אתה רוצה רשות מקומית הכי חלשה, היא לא תשתתף ואתה תשלח את כולן לרעננה?

אלי אלאלוף: בוא נבנה גם גדר מסביב לרעננה עוד מעט.

<יואב ארבל: רק מציע לשמוע אותם לפני.

אלי אלאלוף: כרגע אני מודיע שאנחנו נדרוש שלכל משרדי הממשלה יהיה תקצוב אחיד.

שולי מועלם-רפאלי: מימון אחיד.

שולי מועלם-רפאלי: לא תקצוב אחיד.

אלי אלאלוף: תקצוב ומימון אחיד.

<יואב ארבל: רק שלא יורידו הפוך, אדוני היושב-ראש.

אלי אלאלוף: שיורידו.

מיקי לוי: הוא אומר לקחת את כל - - - ולתת באופן - - -

אלי אלאלוף: אחיד ומלא.

שולי מועלם-רפאלי: נשמע את תגובת משרד האוצר.

מיקי לוי: אתה רושם את זה בחוק?

אלי אלאלוף: כן.

אלי אלאלוף: היום, משרד הרווחה כשהוא שולח עובדים סוציאליים, הוא נותן 75%, גם לתל אביב וגם להונולולו.

אלי אלאלוף: אבל פה, למה הוא נותן 50% בלבד מעלות התקן?

אלי אלאלוף: למה?

<נטלי מופסיק: אני לא הבנתי את השאלה.

<נטלי מופסיק: הגעתי הרגע.

<נטלי מופסיק: זו שאלה שהגורם המקצועי צריך לענות.

<נטלי מופסיק: כרגע הם לא נמצאים כאן.

<נטלי מופסיק: הם צריכים להגיע בהמשך היום וידעו לענות.

אלי אלאלוף: אנחנו נעלה בהצעה שלנו - - -

שולי מועלם-רפאלי: - - - עמוד 75.

שולי מועלם-רפאלי: כשנגיע.

אלי אלאלוף: למה 75?

אלי אלאלוף: משרד החינוך מתאמץ, מוצא 100% - - -

שולי מועלם-רפאלי: לא.

שולי מועלם-רפאלי: אמרתי שזה בעמוד 75 ואנחנו בעמוד - - -

אלי אלאלוף: 75 של משרד הרווחה – זו אובססיה אחרת שלי.

שולי מועלם-רפאלי: את זה אני יודעת.

<אורי שיינין: - - - רק לגבי עובדתית, תקני אותי אם אני טועה.

<אורי שיינין: יכול להיות שאני טועה אבל אני מבין שאתם מממנים 50% מהתקן והרשות מממנת 50%.

אלי אלאלוף: הרשות המקומית.

<שר-שלום ג'רבי: הרשות או המוסד.

<שר-שלום ג'רבי: הגוף המפעיל.

<שר-שלום ג'רבי: כל גוף מפעיל שמקבל קנים של משרד הרווחה, לדוגמה בית אבות שאינו פרטי, בית אבות שמשרד הרווחה מפנה אליו תקן שירות לאומי, אם זה תקן בית, זה 1,600 שקלים, משרד הרווחה מממן 800 שקלים.

<שר-שלום ג'רבי: הגוף שמקבל אליו את הבת או הבן לשירות לאומי, משלם 800 שקל לחודש.

<שר-שלום ג'רבי: היושב-ראש צודק שלרשויות חזקות ש אפשרות לממן יותר ורשויות חלשות לא ייקחו כי אין להן אין הכסף לממן 50%.

<אברהם מאיר: אבל סך הכול הכפלת את כמות המתנדבים - - -

אלי אלאלוף: חבר'ה, אל תשחקו.

אלי אלאלוף: אני מספיק זקן כדי להבין את - - -

מיקי לוי: מזל שבאת מהמקום הזה.

אלי אלאלוף: באמת.

אלי אלאלוף: אני מכיר מספיק את השטח.

אלי אלאלוף: אתם תשרתו אל בתי האבות החזקים, אתם תשרתו את הרשויות החזקות, אתם תתנו למסגרות חזקות וכולי במקום שילך למסגרות החלשות ביותר.

אלי אלאלוף: אז שיתאמצו.

אלי אלאלוף: יש מאיפה להביא.

אלי אלאלוף: העיקרון הוא שתקן הוא תקן ותקן ימומן בצורה אחידה על ידי המסגרות הממשלתיות.

<נעה בן שבת: עכשיו אדוני נחזור לסעיף 21 בעמוד 34 בפסקה (1).

<נעה בן שבת: אני אתקן.

<נעה בן שבת: בעקבות הדיון שנעשה פה, אני רוצה להציע - - -

<דרור גרנית: לא, לא.

<דרור גרנית: רגע - - - פחות ממה שהיה בהצעה הממשלתית.

<נעה בן שבת: אי-אפשר לכתוב שקר.

<נעה בן שבת: זאת אומרת, אם יתברר עכשיו שהרשות לא מקצה את תקני השירות – אפשר לדבר על התקנים שמוקצים לאוכלוסיות המיוחדות שהתקציבים שלהם נמצאים אצל הרשות - -

שולי מועלם-רפאלי: וגם למיעוטים

<נעה בן שבת: - - אבל אי-אפשר להגיד שהרשות היא זו שעושה את חלוקת המשאבים - - - מקצה את תקני השירות כי זה לא מה שנאמר פה.

<דרור גרנית: אולי אני לא הבנתי, יכול להיות שתמיד ההבנה שלי לקויה, אז אני מבקש להבין.

<דרור גרנית: היו פה שתי עמדות על הסיפור של הכספים.

<דרור גרנית: עמדה אחת שאמרה: אם יש הסתכלות מרכזית ואנחנו רוצים שתהיה הסתכלות מרכזית כעיקרון, צריך שהעיקרון הזה ילבש צורה למנגנון, והמנגנון הוא שהרשות מרכזת את התקציבים - - -

אלי אלאלוף: לא, לא.

אלי אלאלוף: אמרנו שלא יהיה.

שולי מועלם-רפאלי: לזה לא הסכמנו.

<אברהם מאיר: - - - החלטת ממשלה, גם על פי - - - מזמן לזמן.

שולי מועלם-רפאלי: אז צריך לקבע את החלטת הממשלה, לא מזמן לזמן אלא בזמן מדויק.

<דרור גרנית: דיברנו על תכנית חומש, תכף נגיע לסעיף הזה.

<דרור גרנית: שאלה היא, אם יש החלטה מרכזית ואנחנו חושבים שצריכה להיות ראיית מאקרו, איך היא באה לידי גילום במנגנון, זאת אומרת, בסוף, בהקצאה של המשאב, כשהמשאב הוא כסף לממן את כוח האדם הזה, את המתנדבים, איפה המנגנון מגלם את העיקרון?

<דרור גרנית: זאת השאלה.

<נעה בן שבת: אומרים חברי הכנסת שהם לא רוצים ללכת - - -

<דרור גרנית: אז אני שואל - - -

<נעה בן שבת: רוצים ללכת בשיטה שכל משרד, כמו שהיום, משיג את התקנים - - -

<דרור גרנית: בסדר.

<דרור גרנית: לכן אני אומר, יכול להיות שאני לא - - -

שולי מועלם-רפאלי: נכון.

<נעה בן שבת: כל משרד משיג את התקציב בספר התקציב שלו לנושא הזה.

<נעה בן שבת: יש החלטת ממשלה על חלוקת המשאבים, הם מסכימים שזה יהיה אפילו בסעיף 22(א), אני מדברת על הסיפה שנוגעת לחלוקת המשאבים.

<נעה בן שבת: אז חלוקת המשאבים תהיה אחת לשנתיים לפחות ולא אחת ל-5 שנים.

<נעה בן שבת: אחת ל-5 שנים יהיו סדרי העדיפויות הכלליים.

<נעה בן שבת: אבל חלוקת המשאבים, תהיה התייחסות לזה אחת לשנתיים לפחות.

<נעה בן שבת: בהמשך לזה, כל משרד ישיג תקציב מסוים והם ממשיכים כך.

<נעה בן שבת: למעשה, תפקיד הרשות בהקשר הזה הוא לעקוב אחרי חלוקת המשאבים ובכלל זה תקני השירות הלאומי.

<נעה בן שבת: ולגבי התקנים שהועברו לתקציב הרשות עבור אוכלוסיות מיוחדות, אותם היא מקצה.

<דרור גרנית: התוצאה הזאת עוד פחות טובה - - -

אלי אלאלוף: היא פחות טובה.

אלי אלאלוף: אני מסכים.

<דרור גרנית: היא פחות טובה והיא גם פחות ריכוזית מההצעה הממשלתית.

שולי מועלם-רפאלי: בואו נשאר עם הצעת הממשלה.

<דניאל פרג: יש פה סתירה בין שני הדברים.

<דניאל פרג: אתם אומרים שהממשלה תחליט על סדרי העדיפות לתקנים - - -

<נעה בן שבת: גם את חלוקת המשאבים.

<נעה בן שבת: גם - - - גם סדרי עדיפויות וגם אחת לשנתיים היא תגיד: החינוך יקבל 40% מהתקנים - - -

<נעה בן שבת: לא משרד החינוך – נושא החינוך.

<דניאל פרג: נושא החינוך.

<דניאל פרג: אבל בפועל יש בעיה איך התקנים באמת יוקצו.

<דניאל פרג: את אומרת שתהיה איזושהי חלוקה מערכתית מלמעלה.

<דניאל פרג: איך בפועל חינוך?

<דניאל פרג: יש הרבה מקומות בהם אפשר להשים בנות בחינוך.

שולי מועלם-רפאלי: זו העבודה של משרד החינוך, גברתי.

שולי מועלם-רפאלי: בזה יש מחלוקת סביב השולחן הזה.

שולי מועלם-רפאלי: האם את תחליטי איך יחלקו את התקנים במשרד החינוך או משרד החינוך?

אלי אלאלוף: לא, לא - - -

<דניאל פרג: המנגנון בפועל צריך להיקבע.

<דניאל פרג: זה לא חייב להיות בתוך משרד החינוך, יכול להיות שיקבעו לחינוך ולרווחה ולבריאות.

<דניאל פרג: צריך להבין איך החלוקה הזאת תבוצע בפועל.

<דניאל פרג: המנגנון לא ברור.

<דניאל פרג: אין שום בעיה שאחת לשנתיים יהיו החלטות של - - -

אלי אלאלוף: פה יש שני רצונות שצריכים להיפגש.

אלי אלאלוף: אחד, המערכת של החינוך או של הרווחה או כל שירות אחר או כל מסגרת אחרת שיכולה להגיד: יש לי מסגרת תקציבית כזאת ויש לי צרכים כאלה.

אלי אלאלוף: מצד שני, הרשות צריכה להסכים שלא משרד אחד ייקח לו את כל המכסות מפני שזו לא תהיה חלוקה מאוזנת, מה גם שלא בטוח שמשרד הביטחון ישחרר בכמויות של כל אחד ואחד.

אלי אלאלוף: יש גם מרכיב שנקרא ביטחון.

אלי אלאלוף: אל תשכחו שזאת אוכלוסייה מיוחדת, זו אוכלוסייה שצריכה לקבל שחרור ממשרד הביטחון.

אלי אלאלוף: לכן, התיאום הזה למעלה נעשה על-ידי הרשות והמפגש עם כל אחד מהמשרדים, היא צריכה לתאם, היא צריכה לראות.

אלי אלאלוף: ולכן, אחת לשנתיים הממשלה תקבע כמה היא מקצה לכל אחד מהתחומים כי יש פה תחומים.

אלי אלאלוף: אני רואה שבמצב הנוכחי, זה אופטימלי.

אלי אלאלוף: הייתי מעדיף ששרד אחד קבוע – אתם יודעים מה הייתה הכוונה שלי, למה כל פעם, אפילו מתבלבלים ואומרים משרד השיכון, משרד החקלאות.

אלי אלאלוף: מזל שלא מחלקים מחדש עוד שבוע את המשרדים, אז נגיע למשרד אחר.

אלי אלאלוף: אני בעד שפעם יהיה השירות הלאומי-אזרחי במשרד אחד קבוע.

אלי אלאלוף: תארו לכם שצה"ל היה עובר.

אלי אלאלוף: מזל שזה יותר מדי גדול מכדי לעבור.

אלי אלאלוף: משרד אחד שיהיה קבוע.

אלי אלאלוף: ראייה כוללת של רשות, ביצוע בשליטת הרשות – כל זה לא אפשרי במתכונת הנוכחית.

אלי אלאלוף: במיטה הלא נעימה הזאת אנחנו נמצא דרך לפעול.

אלי אלאלוף: אני מציע, שיהיה ברור, פה קבענו דברים, אנחנו נסיים ונביא את זה להצבעה ברגע שהניסוח יהיה מותאם.

אלי אלאלוף: למי שיש הערות, שתדעו, אני מהיום לא מקבל שום הערה חדשה, שום הצעה חדשה.

אלי אלאלוף: מי שרוצה – שיחפש ועדה אחרת.

אלי אלאלוף: מהיום, אני מודיע, שכמעט שיטתית אני אפסול כל הצעה חדשה, אחרת לא נתקדם.

אלי אלאלוף: לא נתקדם.

אלי אלאלוף: ותבינו, החוק הזה מפריע לוועדה להתקדם בהרבה אמוד חוקים אחרים.

אלי אלאלוף: יש גבול כמה.

אלי אלאלוף: חוק ההסדרים, עשינו את זה במהירות לעומת החוק הזה.

מיקי לוי: זה היה לחץ מסוג אחר.

אלי אלאלוף: נכון, אבל היה טוב, תאמין לי.

אלי אלאלוף: אני לא חושב - - -

אלי אלאלוף: אני רואה את הצעות החוק.

אלי אלאלוף: מחר בבוקר יבוא אדון אחר או גברת אחרת, וילכו ויעבירו בקריאה טרומית עוד פעם משהו – חית א-קצייר – הוועדה הזאת היא הקיר הנמוך שכולם מטפסים עליו.

אלי אלאלוף: פה מתחילה להיות גמישות מיותרת.

אלי אלאלוף: אני מרגיש רע מאוד מזה.

אלי אלאלוף: מספיק.

שולי מועלם-רפאלי: אפשר לסמן, אדוני, שנצביע ב-4 השבועות הקרובים כשהמושב מתקדם לסיומו.

אלי אלאלוף: זו השאיפה.

אלי אלאלוף: אבל אתם יודעים כמה חוקים לוחצים עלי - -

שולי מועלם-רפאלי: אני יודעת, אדוני.

אלי אלאלוף: - - כדי שאני אעביר לפני שאולי - - -

מיקי לוי: אם זה לא יהיה מושלם – זה לא יהיה בהצבעה - - -

שולי מועלם-רפאלי: אבל מה שאנחנו עושים - - -

שולי מועלם-רפאלי: כן.

שולי מועלם-רפאלי: זה מה שצריך לעשות.

שולי מועלם-רפאלי: כמו שעושים - - -

מיקי לוי: לא.

שולי מועלם-רפאלי: כן.

מיקי לוי: לא.

שולי מועלם-רפאלי: טוב, על העניין הזה כנראה לא נסכים.

<יואב ארבל: לגבי ההצעה להוריד את זה לשנתיים.

<יואב ארבל: אני מבקש לחושב על זה עוד פעם ואני רוצה להסביר למה.

<יואב ארבל: כל החלטת ממשלה כזאת תגרור הרבה - - -

אלי אלאלוף: תגיד לי כמה.

<יואב ארבל: לדעתי, 5 שנים זה טוב, כי אנחנו צריכים פה את היציבות - - -

אלי אלאלוף: מה אתה אומר, מיקי?

מיקי לוי: אני בדעתך.

מיקי לוי: יש כאן הרבה מאוד כסף, הרבה מאוד אפשרויות.

מיקי לוי: כל שנתיים - - -

אלי אלאלוף: שולי אמרה שהיא בעד שנתיים.

שולי מועלם-רפאלי: אני בעד שנתיים, אבל אני מקשיבה גם להם.

שולי מועלם-רפאלי: אם הם אומרים זה לא מציאותי - -

<אורי שיינין: אני אומר שיש פה מערכת שלמה ומורכבת - - -

שולי מועלם-רפאלי: - - אז בוא נעשה 3 שנים כמו - - -

מיקי לוי: אם היו קובעים אתי היום שזה במשרד החקלאות מהיום לעוד 20 שנה, לא הייתה לי בעיה להגדיל את זה ל-5 שנים.

מיקי לוי: הידע אובד כזה עובר ממשרד למשרד.

שולי מועלם-רפאלי: שיינין, תקשיב להם.

<אורי שיינין: מדובר על החלטה מורכבת - - -

שולי מועלם-רפאלי: לא, תקשיב להם רגע - - -

מיקי לוי: - - -

<אורי שיינין: - - - מהרשות למועצה, לשר, לממשלה – פעם בשנה-שנתיים, אני אומר, זה מכניס את כל המערכת לחוסר יציבות - - -

<דרור גרנית: כל הרעיון בתכנית הרב-שנתית היה - - -

אלי אלאלוף: רגע.

אלי אלאלוף: למה כולם בבת-אחת מדברים?

<יואב ארבל: אם יורשה לי לסיים.

אלי אלאלוף: תסיים.

<יואב ארבל: הייתי נשאר ב-5 שנים.

<יואב ארבל: צריך להבין שבנות שירות לאומי, בחודשים ינואר-פברואר, כבר נרשמות.

<יואב ארבל: אם לא יידעו מה יקרה בשנה הבאה, אנחנו מכניסים את המערכת לחוסר יציבות.

<יואב ארבל: ככה לטעמי.

<יואב ארבל: לכן אני אומר - - -

שולי מועלם-רפאלי: לפחות פעם ב-3 שנים ועד 5 - - -

מיקי לוי: הטיעון הזה גם נכון ל-5 שנים.

<יואב ארבל: לא.

<יואב ארבל: רגע - - -

מיקי לוי: אם תהיה הסכמה, אני מוכן גם ל-3,000 שנה שזה יהיה במשרד אחד כדי שהידע לא יאבד.

מיקי לוי: אי-אפשר לאחוז בשור בקרניו ולהגיד: זה כן אבל זה לא.

מיקי לוי: אני מחפש ביקורת ובקרה.

מיקי לוי: אם אתם תסכימו כאן שזה יהיה במשרד החקלאות מהיום לעוד 20 שנה, בבקשה.

מיקי לוי: אני מוכן.

מיקי לוי: אז הידע לא יאבד.

שולי מועלם-רפאלי: אין לזה קשר, זו אותה רשות.

שולי מועלם-רפאלי: אתה טועה.

<שר-שלום ג'רבי: אין לזה קשר לידע, אם מותר לי, אדוני היושב-ראש.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<שר-שלום ג'רבי: חבר הכנסת מיקי לוי, קודם כל, גם אני חושש שזה רע לרשות לעבור ממקום למקום.

<שר-שלום ג'רבי: אני רוצה לעשות סדר: לא אובד ידע אם אני עובר ממשרד לגמלאים לחינוך ,לכלכלה, למדע, לחלל, לטכנולוגיה או למה שאתה רוצה.

אלי אלאלוף: כל זה היה במסלול?

שולי מועלם-רפאלי: לא.

<שר-שלום ג'רבי: זה היה במסלול.

שולי מועלם-רפאלי: זה היה?

<שר-שלום ג'רבי: כן, כל זה היה במסלול.

שולי מועלם-רפאלי: אוי, סליחה.

<שר-שלום ג'רבי: רוה"מ, מדע, כלכלה, אזרחים ותיקים.

שולי מועלם-רפאלי: חשבתי שהלכת - - -

<שר-שלום ג'רבי: עכשיו אנחנו הולכים עם מזמרה.

<שר-שלום ג'רבי: אבל לא משנה, בשורה התחתונה אנחנו עוברים ממשרד למשרד - - -

מיקי לוי: עכשיו מגדלים חסה בשטחים.

<שר-שלום ג'רבי: עכשיו מגדלים חסה.

<שר-שלום ג'רבי: אבל הידע לא נפגע.

<שר-שלום ג'רבי: הידע הוא ידע של הרשות.

<שר-שלום ג'רבי: אף אחד, סליחה, חוץ מהשר שלי, משרד החינוך לא מתערב לי בכלום ותמיד יהיה אחראי השר.

<שר-שלום ג'רבי: הידע לא מתבזבז.

<שר-שלום ג'רבי: יש כאן בעיה אחרת: הנושא של החשבות.

<שר-שלום ג'רבי: אני עצמאי בכל דבר, כמשרד ממשלתי לכל דבר, חוץ מחשב.

<שר-שלום ג'רבי: עד שחשב המשרד לומד את כל ההתנהלות שלנו בשירות לאומי, מה זה שירות לאומי - - -

מיקי לוי: אז אובד ידע.

<שר-שלום ג'רבי: לא.

<שר-שלום ג'רבי: אני אומר שאפשר לפתור את זה בדרך אחרת.

<שר-שלום ג'רבי: בואו נחליט כאן שנעשה חשב לרשות.

שולי מועלם-רפאלי: שיהיה חשב לרשות.

שולי מועלם-רפאלי: נכון.

<שר-שלום ג'רבי: אני לא רואה כאן, ויסלח לי אדוני היושב-ראש - - -

שולי מועלם-רפאלי: אם דואגים לידע, זה נשמע כמו פתרון טוב.

<שר-שלום ג'רבי: אני לא מבין בפוליטיקה, אבל אתה, אדוני היושב-ראש, מבין בפוליטיקה – הרי בסוף זה הסכמים קואליציוניים - - -

אלי אלאלוף: אני מבין בפוליטיקה?

<אורי שיינין: התקציב לא אצלך, למה אתה צריך חשב?

<שר-שלום ג'רבי: כי התקציב אצלי.

<אורי שיינין: אמרת לפני רגע שאתה לא רוצה את התקציב אצלך.

<אורי שיינין: אם ה-600 מיליון אצלך – מובן לנו שאתה רוצה את החשבות.

<שר-שלום ג'רבי: לא.

<שר-שלום ג'רבי: יש תקציב של הרשות.

<אורי שיינין: אם אין לך - - -

שולי מועלם-רפאלי: ישר נבהלו במשרד האוצר.

<אורי שיינין: - - - שתיים וחצי שקל?

<שר-שלום ג'רבי: שתיים וחצי שקל?

<שר-שלום ג'רבי: קודם כל, תעלה אותו, אז זה לא יהיה שתיים וחצי.

<שר-שלום ג'רבי: אבל זה גם לא שתיים וחצי שקל.

<שר-שלום ג'רבי: אני לא מבין למה אגף תקציבים, מפריע לו העניין.

<שר-שלום ג'רבי: חשבתי שהוא יתמוך בזה.

<אורי שיינין: אני תומך.

<אורי שיינין: אם אתה לוקח את הכול אליך - - -

<שר-שלום ג'רבי: אני לא מדבר עכשיו על הכול עלי או לא עלי.

<שר-שלום ג'רבי: אני אומר שגם עכשיו, כשמדברים כאן על המקצועיות - - -

<אורי שיינין: אי אפשר גם לאכול את העוגה וגם להשאיר - - -

שולי מועלם-רפאלי: אבל דווקא, שיינין, אם יהיה לו חשב משלו, הפיקוח שלו יהיה יותר טוב.

<אורי שיינין: פיקוח על מה?

<אורי שיינין: על - - -

<שר-שלום ג'רבי: אני אגיד לכם על מה.

<שר-שלום ג'רבי: אם הגופים - - -

אלי אלאלוף: הנושא הזה לא לדיון בשלב זה.

שולי מועלם-רפאלי: אני שואלת - - -

אלי אלאלוף: לא בדיון בשלב זה.

שולי מועלם-רפאלי: הבנתי, הבנתי.

שולי מועלם-רפאלי: הבנתי את התיקון שמתקנים אותי פה.

<דניאל פרג: אני רוצה לחזור לנושא הקודם, בראייה שלנו ההצעה שעלתה לחזור למצב המקורי.

<דניאל פרג: אנחנו נשארים במצב הנוכחי שאין לנו שום הקצאה ממלכתית, אין לנו ראייה רוחבית, אנחנו מותירים את המצב על כנו, להיפך מההצעה שכרגע קיימת.

<דניאל פרג: לפי דעתי, אנחנו גם מרעים את המצב.

<דניאל פרג: זו עמדתנו.

אלי אלאלוף: אני מבקש להפסיק את הדיון בנקודה הזאת.

אלי אלאלוף: נחשוב בינינו ונחזור אליכם.

אלי אלאלוף: נמשיך.

תפקיד הרשות: משרתים זה לפי חוק שירות לאומי-אזרחי.

תפקיד הרשות: אני לא יודעת אם צריך לכתוב את זה כאן או במסגרת ההחלה שאנחנו מחילים את הסעיף הזה שם.

תפקיד הרשות: כיוון שזו שאלת נוסח, אני מציעה לא לפתוח את זה פה כרגע.

תפקיד הרשות: בכל מקרה, זאת הכוונה.

תפקיד הרשות: הייתה בקשה של החשב הכללי להבהיר שביצוע בקרה ופיקוח יכול להיות גם בעצמה או באמצעות מי מטעמה, כדי להבהיר שגם החשב הכללי יוכל לבצע את זה מטעם הרשות.

שולי מועלם-רפאלי: איפה את?

שולי מועלם-רפאלי: איבדתי אותך.

<נעה בן שבת: עמוד 34, בסעיף 21 פסקה (3).

<נעה בן שבת: זה בעצם לבצע או בעצמה או באמצעות מי מטעמה – הם מציעים להוסיף את המילים "בעצמה או באמצעות מי מטעמה" – בקרה ופיקוח על הפעילות בתחום השירות האזרחי ועל הגופים המוכרים, הגופים המפעילים המשרתים בשירות לאומי-אזרחי והמתנדבים.

<שר-שלום ג'רבי: אני לא מבין, החשב הכללי יעשה את הפיקוח?

<נעה בן שבת: זאת הייתה בקשתם.

שולי מועלם-רפאלי: לא, לא.

<דניאל פרג: נבהיר את הדברים.

<דניאל פרג: המטרה שלנו היא חד-משמעית לא להחליף את הרשות.

<דניאל פרג: הרשות, כבודה במקומה מונח והיא זאת שאחראית על כל הסיפור של השירות הלאומי.

<דניאל פרג: אנחנו חושבים שאם יהיה צורך שהחשב הכללי יתערב בביקורת – כמובן שה לא עניין של להחליף את הרשות – לעשות ביקורת על פעילות הגופים - - -

שולי מועלם-רפאלי: יתכבד החשב הכללי ויפנה לרשות ויקבל את האישור שלה.

שולי מועלם-רפאלי: למה צריך להכניס את זה בחוק?

<דניאל פרג: אני לא אומרת שאנחנו מחליפים את הרשות.

<דניאל פרג: אם אנחנו נעשה איזושהי ביקורת, זה כמובן יהיה בשיתוף הרשות.

<דניאל פרג: זה דבר מוסכם.

<דניאל פרג: אנחנו לא עושים דברים לבד.

<דניאל פרג: זה בשיתוף עם הרשות ואין כל כוונה להחליף אותה.

<שר-שלום ג'רבי: זה לא מה שכתוב.

שולי מועלם-רפאלי: אני מתנגדת לזה.

שולי מועלם-רפאלי: זה לא מה שאמרת ולא מה שכתוב.

מיקי לוי: 600 מילון - - -

<שר-שלום ג'רבי: לכם יש בעיה לעשות פיקח על כל משרד אחר?

<שר-שלום ג'רבי: החשב הכללי מותר לו לעשות כל פיקוח שהוא רוצה, לא?

<דניאל פרג: חד-משמעית נכון.

<שר-שלום ג'רבי: אז למה אני צריך - - -

שולי מועלם-רפאלי: יפה.

שולי מועלם-רפאלי: אז למה פה את צריכה להכניס את זה בחוק?

שולי מועלם-רפאלי: למה?

מיקי לוי: תנו לה לדבר.

מיקי לוי: רגע, חבר'ה, מה קרה?

מיקי לוי: תנו לה לדבר.

אלי אלאלוף: שולי, איך היה בשבת?

שולי מועלם-רפאלי: הייתה שבת נהדרת.

<דניאל פרג: אנחנו לא מדברים על פיקוח על הרשות.

<דניאל פרג: אנחנו מדברים על פיקוח על הגופים המוכרים.

<דניאל פרג: לכן, אני אומרת שבמידה והרשות עושה איזושהי ביקורת, החשב הכללי יוכל להיות בשיתוף עם הרשות ולעשות את הביקורת יחדיו.

<דניאל פרג: אנחנו לא מחליפים בשום צורה את הרשות.

מיקי לוי: יש לך בעיה עם זה, שר-שלום?

<דרור גרנית: כן, כן.

<דרור גרנית: זה לא נכון.

שולי מועלם-רפאלי: זה לא.

שולי מועלם-רפאלי: זה לא.

אלי אלאלוף: רגע, תן לנו.

אלי אלאלוף: משרד המשפטים מנהל את המדינה?

<דרור גרנית: חס וחלילה.

<דרור גרנית: חס וחלילה - - -

אלי אלאלוף: יש לי הרגשה - - - מעלים מדינות, שתי מדינות, 3 מדינות - - - תתפסו את המקום שלכם, משרד המשפטים, הגיע הזמן.

אלי אלאלוף: אני רוצה לשאול היום, שר-שלום ברשותך, אם היום בא החשב הכללי ומבקש לבדוק דברים, אתה מעמיד לרשותו?

<שר-שלום ג'רבי: בוודאי.

<שר-שלום ג'רבי: אני חייב.

שולי מועלם-רפאלי: ברור.

אלי אלאלוף: אתה מעמיד לרשותו את האפשרות.

אלי אלאלוף: אז מה הבעיה?

אלי אלאלוף: למה זה צריך להיות?

<שר-שלום ג'רבי: הם רוצים לבדוק את הגופים המוכרים.

אלי אלאלוף: כן, למה לא?

<נעה בן שבת: נכון.

<שר-שלום ג'רבי: זה לא עניין שלי.

<נעה בן שבת: לך יש תפקיד לבצע והתפקיד הזה מוגדר פה בפסקה (3).

<נעה בן שבת: התפקיד שלך הוא לבצע בקרה ופיקוח על הפעילות בתחום השירות האזרחי על הגופים המוכרים, על הגופים המפעילים.

<נעה בן שבת: הם רוצים לבוא ולהגיד: לפעמים תיתן גם לי לבצע מטעמך את הבקרה הזאת, ככה אני אוכל לבקר את - - -

מיקי לוי: מה לא בסדר בזה?

<שר-שלום ג'רבי: הכול בסדר - - -

שולי מועלם-רפאלי: לא יאומן.

מיקי לוי: מה "לא יאומן", שולי?

מיקי לוי: תסבירי מה לא בסדר.

שולי מועלם-רפאלי: לא יאומן שהחשב הכללי מחליט לעשות בחוק הזה כבתוך שלו - - -

אלי אלאלוף: זה לא בחוק הזה.

שולי מועלם-רפאלי: רק בחוק הזה.

אלי אלאלוף: לא נכון.

שולי מועלם-רפאלי: רק בחוק הזה.

שולי מועלם-רפאלי: הם סימנו - - -

<דניאל פרג: שנייה - - -

שולי מועלם-רפאלי: סליחה, עכשיו אני מדברת, ברשותך.

שולי מועלם-רפאלי: קיבלתי רשות מהיושב-ראש של הוועדה.

שולי מועלם-רפאלי: אני מתנגדת לזה מכל וכל.

שולי מועלם-רפאלי: בעיני, יש פה עשייה שהיא לא תקינה בעליל.

שולי מועלם-רפאלי: קודם כל, זה כאילו אתם מציגים את הרשות כמקום בעייתי.

שולי מועלם-רפאלי: עונה עכשיו ראש הרשות לשאלתו של יושב-ראש הוועדה שהכול פתוח בפניכם, זה אחד; מבקר המדינה מבקר את הרשות ואת הגופים, שתיים.

שולי מועלם-רפאלי: אני שואלת את עצמי מה גרם לכם לראות את הסעיף הזה ולרצות להיכנס גם בתוכו?

שולי מועלם-רפאלי: בעיני זה דבר לא תקין כי אתם לא עושים את זה במקומות אחרים שהם באותו מעמד.

שולי מועלם-רפאלי: סליחה, עם כל הכבוד לחשב הכללי, לאוצר, יש לכם מקום גדול במדינת ישראל, נראה לי שלא נכון להיכנס במקומות שאתם לא צריכים להיכנס בהם.

שולי מועלם-רפאלי: אני מתנגדת לזה מכל וכול.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת ששיתוף הפעולה הגרוע והנואל שרואים פה בין החשב הכללי באוצר לבין חלק ממי שיושב מסביב לשולחן הזה, צריך להגיע לסופו.

שולי מועלם-רפאלי: הגזמתם.

אלי אלאלוף: מיקי, בבקשה.

שולי מועלם-רפאלי: שיינין, הגזמתם.

מיקי לוי: אני אדבר בשקט.

מיקי לוי: לאור הביקורת שעשיתי בתפקידי הקודם ולכך שכספים מצאו את מקומם גם במשרד הרווחה, שתועלו לא למקומות חוקיים – החשב הכללי באוצר ממונה על כספי המדינה ואחראי גם מבחינת חלוקת התקציבים באגף התקציבים.

מיקי לוי: אני לא רואה מניעה.

מיקי לוי: אנחנו המחוקקים נבלום את מי שרוצה לבוא ולעשות ביקורת ובקרה?

מיקי לוי: נראה לי לא בסדר.

מיקי לוי: 600 שקל.

אלי אלאלוף: דניאל, בואי נקשיב לכמה והערות ואז תגיבי.

<צבי במברגר: אני רוצה להזכיר שאנחנו כפופים ממילא לביקורת של מבקר המדינה, של רשם העמותות, של רשות השירות הלאומי, של משרדי הממשלה השונים שאנחנו חתומים מולם על חוזים.

<צבי במברגר: תוספת.

<צבי במברגר: אפשר תמיד להגיד שזה בסדר, אבל צריך תמיד לזכור את המעמסה, גם הביורוקרטית, שעוד בדיקה ועוד בדיקה מטילות ולא בהכרח החשב הכללי יצליח למצוא ממצאים שכל אותם גופים שפרטתי – שהם מכובדים כשלעצמם – לא הצליחו למצוא.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: בבקשה, דרור.

<דרור גרנית: אני אתחיל מהכי טכני ומזה אני אגיע לעיקרון.

<דרור גרנית: הסעיף הזה הוא בוודאי לא המקום הנכון להכניס את המעורבות של החשכ"ל.

<דרור גרנית: הסעיף הזה מדבר על התפקידים שבליבת העשייה של הרשות: הקרה והפיקוח על הגופים המוכרים, על הגופים המפעילים ועל המתנדבים.

<דרור גרנית: זה עמוד השדרה של הפעילות של הרשות.

<דרור גרנית: לחשכ"ל בוודאי שאין מקום להיכנס לתוך הסעיף הקטן הזה.

<דרור גרנית: עכשיו אני אדבר על המהות.

<דרור גרנית: בעצם זה חוזר לשאלה איך אנחנו מייצרים את ההתקשרות מול הגופים המוכרים.

<דרור גרנית: יתקנו אותי היושבים הנכבדים סביב השולחן אם אני טועה, הכוח של החשכ"ל נובע מזה שהוא אחראי על ההתקשרויות החוזיות והכספיות של המדינה.

<דרור גרנית: לכן, המקום שבו הוא מפעיל את הכוח הזה הוא במסגרת ההתקשרויות.

<דרור גרנית: כלומר בחוזים שנחתמים עם הגופים המוכרים הוא מכניס סעיפים שאומרים: אני יכול לדרוש ממל ניירות, אני יכול לדרוש ממך מסמכים, אני יכול לדרוש ממך תיעוד במועד כזה או במועד אחר - - -

אלי אלאלוף: תקצרו.

אלי אלאלוף: אנחנו קצת - - -

<דרור גרנית: הכוח הזה של החשכ"ל עומד לו ולכן, לטעמי, בכל הכבוד, לא צריך להכניס הוראה ספציפית בחוק הזה.

<דרור גרנית: יותר מזה, אני חושב שבחשכ"ל לא חושבים מספיק רחב במובן הזה שאם נכניס את ההוראה פה, תקום שאלה בהקשרים אחרים, יגידו: רגע, כשרצו לתת לכם, נתנו לכם במפורש, אז אולי זה אומר שאין לכם במקומות אחרים.

<דרור גרנית: לכן, זה בעיני לא נכון.

<דרור גרנית: מה שרלוונטי – ברשות אדוני, זוהי השאלה האחרונה – ככל שהתמונה מרוכזת יותר והתקציבים מוקצים ביחד ומתוקשרים ביחד ויש התקשרות אחת מרכזית, אז ברור שהחשכ"ל יהיה צד לה.

<דרור גרנית: ככל שהתמונה מבוזרת יותר, ברור שלחשכ"ל יהיה יותר קשה לבצע את הפיקוח והבקרה מהכוח החוזי שלו.

<דרור גרנית: לכן, הסעיף הזה, יש השלכה שלו מהסעיף הקודם לענייני החשכ"ל.

<דרור גרנית: זאת אומרת, ככל שהתמונה יותר מרוכזת, יהיה יותר קל לבצע - - -

אלי אלאלוף: הבנתי.

אלי אלאלוף: אם הבנת, הבנו.

אלי אלאלוף: כן בבקשה, אדוני.

<אברהם מאיר: תקצבנו ב-3 מיליון מערכת מחשוב שתהיה מערכת מחשוב אחידה לכל המשרדים ולכל הגופים המוכרים.

<אברהם מאיר: אני חושב ששם יהיה הסיפור של הפיקוח.

<אברהם מאיר: מרגע שתהיה מערכת מחשוב אחת, בכל מקרה יהיה הרבה יותר קל לכולם לפקח על התקציבים ועל כל תקן של בת שירות.

אלי אלאלוף: כן, דוד.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<דוד פלבר: בלי קשר לכל הדיון הקודם, אבל לגבי אותו סעיף, סעיף (3) לגבי הבקרה והפיקוח.

<דוד פלבר: אני מבקש לחדד שמשרד החינוך מקיים תהליכים של פיקוח בכלל במוסדות שלו וספציפית במוסדות שיש בהם בנות שירות לאומי.

<דוד פלבר: יש לנו מערך, לא גדול אמנם, של מפקחים שמסתובבים בבתי הספר.

<דוד פלבר: הם מוודאים את עבודת הבנות.

<דוד פלבר: יש לנו כללי הפעלה שלפעמים שונים ממקומות אחרים.

אלי אלאלוף: גם לכם יש נציג החשב במשרד.

<דוד פלבר: אמרתי בלי קשר לעניין החשבי.

<דוד פלבר: אני מדבר על זכות הפיקוח.

<נעה בן שבת: הם אומרים שהם כגוף מפעיל עם הסכמים עם הגופים המפעילים - - -

שולי מועלם-רפאלי: יש להם ממילא פיקוח.

<דוד פלבר: אנחנו גם מקיימים במקביל מערכת שלנו של - - -

<דרור גרנית: סמכויות משרד החינוך מוסדרות בחוק הפיקוח על בתי הספר, והסמכויות האלה לא נגרעות בחקיקה הזאת.

<דרור גרנית: זה לא רלוונטי לעניין.

אלי אלאלוף: דניאל, בבקשה.

אלי אלאלוף: בואו נקשיב לנציגת החשב.

<דניאל פרג: אני לא כל-כך מבינה את ההתנגדות הרבה שיש פה לביקורת של החשב הכללי.

<דניאל פרג: התנגדות לא ברורה.

<דניאל פרג: אבל חייבים להבין שהנושא הזה של השירות הלאומי הוא לא ספציפי לאף אחד ממשרדי הממשלה.

<דניאל פרג: זה נושא מאוד רוחבי שהכסף שיוצא עליו למטרות טובות כמובן, מסתכם במאות מיליוני שקלים.

<דניאל פרג: מאחר והחשב הכללי אחראי על ביצוע תקציב המדינה, אני חושבת שבמקום הזה אנחנו נוכל לבוא ולעשות ביקורת.

<דניאל פרג: לפי דעתי זו בקשה מאוד לגיטימית.

<דניאל פרג: אני לא מבינה את ההתנגדות הרבה שסובבת סביב השולחן הזה.

<דניאל פרג: כמובן, כמו שאמרתי כבר בראשית דברי, אנחנו לא באים להחליף את הפיקח והבקרה של רשות השירות הלאומי.

<דניאל פרג: יש לה הרבה מאוד נושאים בפעילות שלה וממש שונה זה מזה לעשות ביקורת חד-פעמית ולעשות פיקוח שוטף אחר פעילות הגופים המוכרים והגופים המפעילים.

<דניאל פרג: אלה שני דברים שונים זה מזה.

<דניאל פרג: זה בלי שום קשר לביקורת של מבקר המדינה.

<דניאל פרג: אנחנו לא באים להוסיף עוד מטלות על הגופים המוכרים, חד-משמעית לא.

<דניאל פרג: כמובן שביקורת של מבקר המדינה שנעשו בעבר נלקחות בחשבון גם בביקורות שאנחנו מבצעים.

<דניאל פרג: זו העמדה שלי.

אלי אלאלוף: עוד מישהו רצה להוסיף?

<נעה בן שבת: אני רוצה להבהיר שאנחנו מדברים פה על שני סוגים שונים של בקרות.

<נעה בן שבת: יש את הבקרה שכל משרד, כשהוא מתקשר עם גוף מפעיל, גם בהסכמי מימון, הוא מבצע את הבקרה שלו.

<נעה בן שבת: זה סוג אחד של התקשרות.

<נעה בן שבת: כשגוף מוכר עורך עם גוף מפעיל אז יש גם כן סוג מסוים של בקרה או התחייבות לבקר.

<נעה בן שבת: אבל שכשאנחנו מדברים על פעולה שהרשות כרגולטור, מפקחת ומבקרת את כל הגופים, את כל הגורמים שפועלים בתוך המערכת הזאת, זה סוג אחר של בקרה וזה סוג אחר של ראייה של הדברים.

<נעה בן שבת: לכן, בעיני זה נראה שסה מתאים לסעיף הזה ומתאים להוראה הזאת כי הכוונה פה היא להסתכלות-על על כל המערכת שעוסקת בשירות הלאומי.

<נעה בן שבת: זה לא אומר שהחשב הכללי מחליף את הביקורת המהותית שאמורה הרשות לעשות אלא שהרשות יכולה להגיש שמטעמה היא מבקשת מהחשכ"ל לעשות איזושהי בקרה חשבונאית.

<נעה בן שבת: זה אמור להיות משהו ביוזמת הרשות, זה לא משתלט על הרשות.

מיקי לוי: ואם זה יהיה הפוך?

שולי מועלם-רפאלי: לא נכון.

שולי מועלם-רפאלי: זה ממש לא מה שיהא אמרה, נעה.

שולי מועלם-רפאלי: נעה, זה ממש לא מה שהיא אמרה וזה גם לא יהיה ככה.

שולי מועלם-רפאלי: אתן יודעות זה.

מיקי לוי: ואם זה יהיה הפוך שהחשב הכללי יבוא ויבקש?

<נעה בן שבת: אני לא חושבת שהוא יכול.

<נעה בן שבת: אני לא חושבת שזה מאפשר לו באופן עצמאי כשהוא לא בא מטעם הרשות, והרשות לא פונה ואומרת שהוא יפעל מטעמה, אז הבקשה להוסיף פה "לבצע בעצמה או באמצעות מי מטעמה" זה יהיה ממילא החשב הכללי.

<דניאל פרג: אחד היתרונות של החשב הכללי היא שהמומחיות שלו היא לעשות ביקורת.

<דניאל פרג: במקרה הזה, כל גוף מפעיל שמתקשר עם גופים מוכרים, מתקשר עם אחד, שניים או שלושה גופים מוכרים.

<דניאל פרג: במקרה הזה ההסתכלות היא מלמעלה וזה נכון שיש מערכת שתטפל בחשבונות אבל לא בקטע של ההתנהלות.

<דניאל פרג: זאת אומרת, צריך להפריד בין ההתנהלות של גופים מוכרים לבין הגשת החשבונות והדיווח השוטף שלהם.

<דניאל פרג: פה אתה מסתכל בארייה רוחבית על כל הגופים המוכרים, בודק הצלבות, בודק את כל ההתנהלות ברמה של כל הגופים והגורמים שמעורבים בפעילות הרשות, ולחשב הכללי יש מומחיות וידע - - -

שולי מועלם-רפאלי: בואי נסגור את הרשות ונעביר את הכול לחשכ"ל.

מיקי לוי: היא לא אומרת את זה.

מיקי לוי: היא לא אומרת את זה.

שולי מועלם-רפאלי: כל הדברים שאמרת עכשיו עושה ממילא הרשות.

שולי מועלם-רפאלי: לא יאומן.

מיקי לוי: עזבי אותה, היא לא אומרת את זה.

מיקי לוי: היא רק - - -

<דניאל פרג: אז אני אסביר - - -

שולי מועלם-רפאלי: אבל את אומרת דברים שממילא כבר היום מתקיימים על ידי הרשות.

מיקי לוי: לא נכון.

מיקי לוי: זה לא נכון.

מיקי לוי: ועוד איך זה נכון.

<דניאל פרג: כמו שאמרתי קודם, אנחנו לא באים להחליף ולו לשנייה אחת את הרשות בפעילות שלה.

<דניאל פרג: הפעילות שלה שוטפת כל השנה.

<דניאל פרג: זה התפקיד שלה - - -

שולי מועלם-רפאלי: מצוין.

שולי מועלם-רפאלי: וכשתרצו לעשות בדיקה של החשכ"ל, תפנו לרשות והרשות תפתח לכם את הכול, כמו שאמר יושב-ראש הרשות.

שולי מועלם-רפאלי: מה עכשיו?

שולי מועלם-רפאלי: מאיפה זה בא?

שולי מועלם-רפאלי: כי אנחנו מנסים בעוד דרך להכניס אתכם לתוך החוק הזה?

<דניאל פרג: הכוונה שלנו - - -

שולי מועלם-רפאלי: מבחינתי את לא צריכה יותר - - -

<דניאל פרג: אני מבינה, אבל בכל זאת אני אענה על דברים - - -

שולי מועלם-רפאלי: ברור.

<דניאל פרג: הכוונה של החשב הכללי היא חד-משמעית.

<דניאל פרג: יש לו מספיק תפקידים בעבודתו.

שולי מועלם-רפאלי: מצוין.

<דניאל פרג: אבל הכוונה היא שכשנעשית ביקורת – וביקורת נעשית באופן חד-פעמי – מאחר ולחשב הכללי יש את הידע והיכולות, אנחנו לא באים להחליף את הרשות, אלא לעשות יחדיו את הביקורת.

<דניאל פרג: זו הכוונה בלבד.

אלי אלאלוף: אני רוצה לסכם מטעמי את הדברים.

אלי אלאלוף: שולי, בבקשה.

אלי אלאלוף: זה ברור שהדרישה של החשב באה בעקבות חששות שבבדיקה כרגע.

אלי אלאלוף: בואו לא נשלה את עצמנו, בואו לא נסתיר את העובדות.

אלי אלאלוף: המצב היום הוא בעקבות מה שקורה בביקורת שהיא כבר לא של החשב אלא של הגופים החוקרים במדינה.

אלי אלאלוף: לכן, היא אומרת באמצעות הרשות היא יכולה מדי פעם, איפה שיש לה חששות, ללכת ולעשות ביקורת עומק.

אלי אלאלוף: מה רע בזה?

אלי אלאלוף: מה יש לכם להסתיר?

אלי אלאלוף: מה פתאום אתם כל-כך חושדים וחוששים שיבדקו אתכם?

אלי אלאלוף: מה זה.

אלי אלאלוף: בשבילי "אתכם" זה הגופים, אלה החשובים, אלה הפוליטיקאים כמוני.

אלי אלאלוף: מה רע בזה?

אלי אלאלוף: מה גם שאם ימצאו ויעזרו להם לתקן, זה רק לטובת השירות של אותן בנות.

אלי אלאלוף: עני לא מבין.

אלי אלאלוף: אני הייתי ממונה על איזו תכנית קטנה, לבד, של 300 מיליון שקל.

אלי אלאלוף: לבד.

אלי אלאלוף: באו יום אחד ואמרו: אלאלוף, חסר לך 48 מיליון שקל.

אלי אלאלוף: אתם יכולים לתאר איזה פחד זה?

אלי אלאלוף: אז בדקנו ביחד ובסוף החזירו לי 6,000 שקל.

אלי אלאלוף: כי אני שקט.

אלי אלאלוף: אם אתם שקטים, אז כל מי שיבוא – אהלן וסהלן, מבחינתי אין לי מה להסתיר.

אלי אלאלוף: יש פה עובדת שטח לא נעימה שאת גם בעצמך הזדעזעת.

אלי אלאלוף: אני מקווה ואני מאחל לכל מי שבחקירה, מלמעלה למטה, שרק יצא זכאי.

אלי אלאלוף: זו התפילה האישית שלי כאזרח פשוט של המדינה.

אלי אלאלוף: אני לא רוצה אשמים, לא רוצה בתי סוהר, חס ושלום, כל המילים הנושאיות.

אלי אלאלוף: אבל פה יש תקדים לא סימפטי שדורש איזו בדיקה באמצעות הרשות.

אלי אלאלוף: האחריות מטעמו.

אלי אלאלוף: ילך נציג החש לבדוק את זה מטעמה, מטעם הרשות.

אלי אלאלוף: תארה איפה הסמכות.

אלי אלאלוף: הוא יכול להגיד: אני לא אתן לך רשות לבדוק.

אלי אלאלוף: זה בידיים של הרשות.

אלי אלאלוף: לדעתי זה נעשה בצורה הכי הגונה שלא מביא את האווירה הלא נעימה שאנחנו כאילו רוצים לייצר.

אלי אלאלוף: חברים, שנדע, יש לנו מה לתקן כל הזמן.

אלי אלאלוף: גם הגופים הטובים ביותר יכולים לתקן את עצמם.

אלי אלאלוף: אין פה גוף אבסולוטי, חוץ ממנו למעלה, שלא מתקן.

אלי אלאלוף: אז באמת תאפשרו את זה.

אלי אלאלוף: אני בעד להשאיר בסמכות הרשות לאשר לחשב הכללי ללכת לצ'ופצ'יק של הצ'ופצ'יק.

אלי אלאלוף: זה לא מפריע לכם.

שולי מועלם-רפאלי: אדוני, אם זה בסמכות הרשות, אז כל הדיון הזה מתייתר.

שולי מועלם-רפאלי: מה שהציגה פה הגברת מהחשב – סליחה, שכחתי את שמה.

אלי אלאלוף: דניאל.

שולי מועלם-רפאלי: הגברת דניאל.

שולי מועלם-רפאלי: זה לא מה שאדוני סיכם בסוף.

שולי מועלם-רפאלי: אם הכול עם הרשות ועל דעת הרשות וביחד עם הרשות, רוב הדיון שהיה פה מתייתר.

שולי מועלם-רפאלי: מה שהיה פה קודם היה ניסיון לשים משהו אחר לחלוטין.

אלי אלאלוף: גברתי, ברשותך, בלי לפגוע באף אחד, כנראה גם לי לוקח זמן להבין.

אלי אלאלוף: אני אומר שהחשב יכול לבקש מהרשות לעשות בדיקת עומק במקום זה או אחר, ואז הוא מקבל את זה - - - זה הכי פשוט - - -

<דרור גרנית: אדוני, הסמכויות של החשב, לטעמי ולהבנתי, לא צריכות להיות מעוגנות בחוק הזה כי הן קיימות בדינים אחרים.

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: מפני שזו דרך מיוחדת.

אלי אלאלוף: פה זו דרך מיוחדת.

אלי אלאלוף: שיעשה את זה דרך הרשות.

אלי אלאלוף: הוא יכול לעשות לבד, אתה יודע איך הוא יכול לייבש אותם?

אלי אלאלוף: הוא לא מעביר כסף.

<נעה בן שבת: הוא לא גוף - - -

<דרור גרנית: - - - תסגרי לו את הברז.

<נעה בן שבת: דרור, הם לא גוף - - -

אלי אלאלוף: מה אתם מעדיפים, שלא ידברו ויסגרו את הכסף ואתה תהיה חנוק ככה?

אלי אלאלוף: אתה רוצה שיסגרו את הברז?

<דרור גרנית: לא.

<דרור גרנית: חלילה.

אלי אלאלוף: אז תאפשר להם.

אלי אלאלוף: בשביל זה צריך להיות החוק.

אלי אלאלוף: אנחנו מבקשים דרך מיוחדת, דרך הרשות לעשות.

אלי אלאלוף: אם לא - - -

שולי מועלם-רפאלי: - - - אז בשביל מה ניהלנו את כל הדיון הזה?

אלי אלאלוף: אני לא יודע למה צריכים לעשות מזה - - -.

אלי אלאלוף: הנוסחה שלי מקובלת?

<דניאל פרג: אם אפשר לשמוע את הנוסח, אני אשמח.

<נעה בן שבת: התפקיד של הרשות הוא לבצע בקרה ופיקוח על הפעילות בתחום השירות האזרחי על הגופים המוכרים, הגופים המפעלים המשרתים בשירות לאומי-אזרחי והמתנדבים, ורשאית לקיים בקרה כאמור באמצעות מי מטעמה.

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: שכחנו פה שמדובר בכספים.

אלי אלאלוף: פה את נותנת לכל אחד לבוא לבדוק את כל הפעילות.

<נעה בן שבת: לא.

<נעה בן שבת: לכל אחד - - -

<דרור גרנית: בסעיף אחר ובנוסח אחר.

<דרור גרנית: אם רוצים - - -

<נעה בן שבת: סליחה.

<נעה בן שבת: אני רוצה להבין על מה מדובר פה.

<נעה בן שבת: אמרנו שהרשות יכולה לקיים, כמו שהיא מקיימת, על הגופים המוכרים, על הגופים המפעלים ועל המתנדבים, את הבקרה והפיקח כי זה התפקיד שאנחנו מועידים לה כרגולטור.

<נעה בן שבת: זה בקרה ופיקוח.

<נעה בן שבת: היא רשאית לקיים את הבקרה באמצעות מי מטעמה.

<נעה בן שבת: אנחנו אומרים אפילו יותר מאשר כספי.

<נעה בן שבת: יש לנו פה בקרה ופיקוח.

<נעה בן שבת: היא יכולה לבדוק איך - - -

אלי אלאלוף: אני אומר כולל כספי.

<נעה בן שבת: כולל גם פעילות אחרת.

<דרור גרנית: לא.

<דרור גרנית: מה פתאום?

<דרור גרנית: בפעילות אחרת אנחנו נעביר סמכויות פיקוח לשחקנים - - -?

<דרור גרנית: מה פתאום?

<דרור גרנית: סמכויות שלטוניות אנחנו נעביר לפקחים באמצעות אחר?

אלי אלאלוף: - - -

<דרור גרנית: רגע.

<דרור גרנית: אני אומר שהסעיף הזה רחב מדי.

<דרור גרנית: אם רוצים בכלל להכניס את זה – אני עדיין חושב שזו טעות – אם מכניסים את זה, זה בסעיף אחר.

<נעה בן שבת: - - - סעיף 51(ג1) יש לנו הוראות שמדברות על הדיווח הכספי שאנחנו מבקשים מהגופים המוכרים - - -

<דניאל פרג: אני מציעה - - -

<נעה בן שבת: סליחה, אם תאפשרי להסתכל בעמוד 67 בסעיף קטן (ג1) שאומר: "גוף מוכר יגיש לרשות לפי דרישתה דין וחשבון בדבר פירוט הכנסותיו והוצאותיו וימסור לה כל מידע הקשור לפירוט זה; השר רשאי לקבוע כללים בדבר פרטי הדיווח ומסירת המידע לפי סעיף קטן זה, לרבות אופן עריכתו, דרכי הכנתו, מועדי מסירתו, וגורמים שיפעלו מטעם הרשות לבדיקת הדיווחים והמידע.

<נעה בן שבת: ".

<נעה בן שבת: במילים האלה הכוונה הייתה להתייחס גם לחשב הכללי.

<נעה בן שבת: פה זאת חובת הדיווח של גוף מוכר שיכולה להיות גם לחשב הכללי.

<נעה בן שבת: אז אתם לא רוצים בפסקה (3) להכניס את זה?

שולי מועלם-רפאלי: לא.

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: רק בזה ולציין שהחשב יכול לעשות את זה באמצעות - - -

<נעה בן שבת: השארנו את זה "השר רשאי".

<נעה בן שבת: אתה רוצה לכתוב שם שאפשר יהיה לפעול מטעם הרשות לבדיקת הדיווחים והמידע.

אלי אלאלוף: כן.

שולי מועלם-רפאלי: כל פעם שהוא ניגש לשם, אני נהיית יותר עצבנית - - -

<נעה בן שבת: הרשות רשאית לבדוק את הדיווחים באמצעות מי מטעמה.

שולי מועלם-רפאלי: האם הנציגה של החשכ"ל יכולה לתת את המידע שהיא נותנת לחבר הכנסת מיקי לוי גם לחברי כנסת אחרים או שזה משהו פרטי?

מיקי לוי: אני דיברתי איתה שיחה אישית.

שולי מועלם-רפאלי: יש גבול.

שולי מועלם-רפאלי: באמת יש גבול.

אלי אלאלוף: יש גבול להתעללות בנציגי המדינה שלנו.

<דניאל פרג: פה מחולק הסיפור של בקרה ופיקוח בסעיף אחד וקבלת מידע בסעיף אחר.

<דניאל פרג: חד-משמעית יש פה שני סעיפים נפרדים, ולכן, לקבל מידע זה טוב ויפה, אבל אם אנחנו רוצים לעשות פיקוח ובקרה, מכיוון שזה מחולק פה לשני סעיפים אני חושבת שהקטע הזה של נציגות החשב הכללי צריכה להיות בשני הסעיפים.

<דרור גרנית: לא.

<דרור גרנית: התשובה היא לא.

<דרור גרנית: זה סעיף אחר של פיקוח אחר.

<דרור גרנית: זו פעילות אחרת.

<דרור גרנית: זה דבר אחר - - -

אלי אלאלוף: דרור, מי אתה שתתקן אחרים?

<דרור גרנית: סליחה, אני מצטער.

<דרור גרנית: זו פשוט התנהלות ממש מרתיחה.

<דרור גרנית: התנהלות לא עניינית.

<דניאל פרג: אני מדברת חד-משמעית רק לביקורת.

<דניאל פרג: אני לא מדברת על - - -

אלי אלאלוף: אם הייתי פותח את הפה על המשרד שלך, דרור, כמה יש לי להגיד לך.

<דרור גרנית: בסדר.

<דרור גרנית: גם המשרד שלי לא נקי מספקות ואני מתנצל, אדוני, על ההתפרצות.

<דניאל פרג: אם אפשר לחזור על - - -

ושיהיה ברור: חברים, זה מספיק.

ושיהיה ברור: יש לי הצעה, אני תכננתי לפי האוכל, רציתי לעשות הפסקה מרבע ל-12 עד 12:15 כדי שיישאר לכם זמן כי המזנון נפתח רק ב-12:00 אם אתם רוצים - - -

אלי אלאלוף: כן.

אלי אלאלוף: הלאה זה עד שלוש.

אלי אלאלוף: אני לא בעד לאכול מאוחר מדי.

אלי אלאלוף: רואים עלי.

אלי אלאלוף: אני דואג לזה.

שולי מועלם-רפאלי: אולי נעשה הפסקה?

שולי מועלם-רפאלי: עכשיו ההפסקה?

אלי אלאלוף: בואו נתקדם, בבקשה, חברים.

אלי אלאלוף: אני רוצה לציין שבהפסקה הייתה שיחה לא פורמלית עם אורי מאגף התקציבים ועם נציגת משרד הרווחה על ההצעה שלי.

אלי אלאלוף: הם בודקים איזו אלטרנטיבה ואני הסכמתי שיחפשו אלטרנטיבה ויביאו לנו את זה.

שולי מועלם-רפאלי: מימון תקנים של הרווחה.

אלי אלאלוף: עכשיו, חבר כנסת מיקי לוי, בבקשה.

מיקי לוי: בהתייעצות הלא פורמלית שגם חברת הכנסת שולי מועלם הייתה בה וגם נציג משרד המשפטים וגם שוקי, אמרנו שאם אין הסכמות לגבי הסוג של התיקון, שסעיף (1) יישאר כפי שהוא.

אלי אלאלוף: אני חושב שהגענו לסיכום שאמור לענות ולהרגיע את כולם שזה בסדר.

מיקי לוי: אם סעיף (1) יישאר כמו שהוא – דניאל, תרימי יד בבקשה.

מיקי לוי: תגידי - - -

שולי מועלם-רפאלי: זה טוב שאנשי החשכ"ל שהוא משרד ממשלתי, עובדים עם חברי אופוזיציה נגד החלטות ממשלה.

שולי מועלם-רפאלי: אבל זה בסדר, זה מעולה.

מיקי לוי: אבל עמדת לידנו.

אלי אלאלוף: - - - עובד עם חברי קואליציה שהם לא - - -

מיקי לוי: אני לא מבין מה רע בזה.

<נעה בן שבת: פסקה (1) זה דווקא בהתאם להחלטת ממשלה כי זה היה - - -

מיקי לוי: מה רע בזה?

שולי מועלם-רפאלי: שאתה נותן הוראה למישהי של החשכ"ל להרים יד ולהגיד מה שיש לה בניגוד לעמדת הממשלה.

מיקי לוי: אני לא אחראי עליה.

שולי מועלם-רפאלי: יש איזו התנהלות מינימלית בכנסת.

מיקי לוי: זה לא בניגוד להחלטת הממשלה.

שולי מועלם-רפאלי: בניגוד להחלטת הממשלה.

שולי מועלם-רפאלי: יש התנהלות מינימלית.

אלי אלאלוף: אל תפתחו את זה.

אלי אלאלוף: אני מבקש מהמחנה שלך לא לפתוח את זה כי הוא מחייב אותנו בלי להשתמש במושגים של סמוטריץ - -

שולי מועלם-רפאלי: בסדר.

אלי אלאלוף: - - כדי להגיד מה שהוא אומר על האחרים.

אלי אלאלוף: על האחים שלו.

<נעה בן שבת: אנחנו נחזור בדיון הבא לנושא של פסקה (1) ולנושא של - - - והנושא הזה נשאר פתוח - - -

אלי אלאלוף: זה לא פותר לי את הבעיה שאני הצעתי לפתור.

אלי אלאלוף: אני חושב שלחשכ"ל יש זכות לעשות ביקורת באמצעות הרשות בכל רמה שימצאו לנכון.

אלי אלאלוף: יש גם שיקול דעת לרשות, הרשות יכולה להגיד לא.

מיקי לוי: אם אפשר במקום "באמצעות" לכתוב "בתיאום", זה יהיה לי על הכיפאק.

שולי מועלם-רפאלי: אני מתנגדת.

מיקי לוי: נצביע.

שולי מועלם-רפאלי: נצביע.

אלי אלאלוף: - - - זה תאום - - -

מיקי לוי: - - - אני לא - - -

שולי מועלם-רפאלי: ברור שיש שוני, כי תיאום - - -

מיקי לוי: לא יכול להיות, אדוני, שמי שאחראי על הכספים יבקש רשות.

<שר-שלום ג'רבי: שולי, אני אגיד לך ביושר.

<שר-שלום ג'רבי: אם החשב הכללי יבוא למישהו, למשרד ויגיד: אני רוצה לעשות ביקורת כאן או כאן – אף אחד בעולם לא יגיד לא.

<שר-שלום ג'רבי: כי אם אני אגיד לו, יגידו שאני רוצה להסתיר.

שולי מועלם-רפאלי: ברור מתוך שכך, אדוני.

שולי מועלם-רפאלי: לכן אני לא מבינה למה החשכ"ל כל-כך דחוף לו פה לקבע את זה בחוק.

שולי מועלם-רפאלי: הרי את מה שאמרת יודעים כולנו, כולל אנשי החשכ"ל.

שולי מועלם-רפאלי: הרי כולנו יודעים שהחשכ"ל הוא היד על הברז ואף משרד לא מעז להמרות את פיהם, ובצדק.

שולי מועלם-רפאלי: זכותם וראוי ונכון שהם יבדקו כל דבר.

שולי מועלם-רפאלי: אני שמה סימן שאלה על ההתנהלות פה כי היא מטרידה אותי.

שולי מועלם-רפאלי: אם יש לכם כזה כוח וכל מקום שהם באים אליו ממילא נפתח לביקורת שלהם, למה דחוף להם פה להגיד את הדברים האלה שלא נאמרים במקומות אחרים?

שולי מועלם-רפאלי: אני מבקשת שלא להסכים לשינויים האלה שלא על סמך החלטת הממשלה.

שולי מועלם-רפאלי: ממילא, אדוני, אני כמובן מסכימה עם כל מילה שאמרת, שר-שלום.

שולי מועלם-רפאלי: אמר את זה גם קודם יושב-ראש הוועדה.

אלי אלאלוף: רציתי לסגור את העניין הזה.

אלי אלאלוף: למה פותחים את זה מחדש?

אלי אלאלוף: אתה רוצה הצבעה?

מיקי לוי: רק על סעיף (1) ורק לשנות את - - -

אלי אלאלוף: כשנגיע לזה.

<נעה בן שבת: אז נחזור לדיון על פסקה (1) - - -

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: פסקה (1) לא מספקת אותי.

<נעה בן שבת: פסקה (1), אני רוצה להזכיר – אני מבינה מה שמבקש חבר הכנסת מיקי לוי: לחזור לנוסח הכחול של הצעת החוק שהוא גם תואם את החלטת הממשלה בנושא.

מיקי לוי: מצוין.

<נעה בן שבת: אם כי, הוא אומר, שהרשות היא זאת שמווסתת את חלוקת המשאבים ומקצה את תקני השירות האזרחי.

מיקי לוי: אין לי בעיה.

מיקי לוי: זה פחות גרוע ממה שהגענו אליו.

אלי אלאלוף: אתם מסכימים לוויסות באמצעות - - -

שולי מועלם-רפאלי: אני מסכימה להחלטה שעברה כמו שעברה בהחלטת הממשלה.

שולי מועלם-רפאלי: ברור שאני מסכימה.

<יואב ארבל: המונח ויסות הוא מונח מאוד מעורפל.

<יואב ארבל: חשבנו להחליף אותו באישור "מאשרת".

<יואב ארבל: כך יהיה יותר ברור מה הכוח של הרשות.

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: ויסות זה יותר.

שולי מועלם-רפאלי: ויסות זה יותר מאישור, יואב.

שולי מועלם-רפאלי: בעברית, ויסות, זה יותר - - -

אלי אלאלוף: ויסות זה שני דברים ביחד.

מיקי לוי: אם משאירים את זה, אין צורך להצביע.

מיקי לוי: נכון, גברתי?

אלי אלאלוף: ללא לוח זמנים קבוע.

<נעה בן שבת: כפי שייקבעו מזמן לזמן בידי הממשלה.

<נעה בן שבת: היא צריכה לקבוע.

<נעה בן שבת: אמרנו שהיא חייבת לקבוע.

<דרור גרנית: קבענו שהיא חייבת לקבוע ולכן גם בתחום - - -

אלי אלאלוף: רגע, רגע.

אלי אלאלוף: מה זה "חייבת לקבוע", פה?

<נעה בן שבת: לא, לא.

<נעה בן שבת: בסעיף 22 חייבנו את הממשלה לקבוע אחת ל-5 שנים לפחות את סדרי העדיפויות.

מיקי לוי: אבל דיברת על שנתיים, אדוני.

שולי מועלם-רפאלי: כן, אבל זו לא החלטת הממשלה.

אלי אלאלוף: תאכל את מה - - - לפי ההצעה שלך אני הולך - - -

מיקי לוי: בסדר, אבל אחת ל-5 שנים – אתה יודע שיוכל להיות תוהו ובוהו.

שולי מועלם-רפאלי: אי-אפשר לאכול את העוגה הזאת - - -

<שר-שלום ג'רבי: הכי הרבה 5 שנחים.

<שר-שלום ג'רבי: אפשר גם פחות.

<שר-שלום ג'רבי: אתה יכול להחליט, אם יש לך פתאום איזה באמת צורך - - -

מיקי לוי: אני אומר 3 שנים - - -

אלי אלאלוף: אני רואה מי יהיה הממונה על התכנית הזאת בעתיד.

שולי מועלם-רפאלי: אדוני, אל תגרום לנו עצב כל פעם שאתה אומר את זה.

שולי מועלם-רפאלי: אתה חייב להישאר - - -

אלי אלאלוף: התחום הזה מרתק.

אלי אלאלוף: זו אחת התכניות היפות.

אלי אלאלוף: לברך את הרב דרורי ואת כל מי שהיה - - - אבל כשהופכים אותו לממלכתית, צריך לנקוט גישה ממלכתית.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו מתקדמים.

אלי אלאלוף: אפשר להתקדם, בבקשה.

אלי אלאלוף: כן, אדוני.

אלי אלאלוף: אדון כמיסה, אתה רוצה שנשמע אותך בשמחה?

אלי אלאלוף: בוא לשולחן.

שולי מועלם-רפאלי: בוא, יש פה מקום.

אלי אלאלוף: אל תדבר עם חברת הכנסת, אחרת יגידו שיש סודות ביניכם ונבקש להשתתף.

<יורם כמיסה: אני מנכ"ל העמותה לשוויון חברתי.

<יורם כמיסה: עמותה יחסית חדשה - - -

אלי אלאלוף: היא בחצור, העמותה?

<יורם כמיסה: לא.

<יורם כמיסה: היא ארצית.

אלי אלאלוף: אתה מחצור.

<יורם כמיסה: אני מחצור.

<יורם כמיסה: כל הכבוד לזיכרון של אדוני.

אלי אלאלוף: אני מכיר את המשפחה.

מיקי לוי: ברוך הבא.

<יורם כמיסה: אנחנו עמותה יחסית צעירה, וגם במספר התקנים, הקטנה ביותר יחסית.

מיקי לוי: כמה היא מונה?

<יורם כמיסה: בערך כ-1,000 מתנדבים.

<יורם כמיסה: רובה התקנים הם מהמגזר הלא-יהודי, זו גם הייחודיות שלנו.

<יורם כמיסה: הבעיה שנתקלנו בה בשנים הקודמות הייתה שלא יכולנו להשתתף במכרזי משרד החינוך וגם לפעמים במכרזים של משרדי ממשלה אחרים, בעיקר במגזר היהודי.

<יורם כמיסה: אני חושב שהבעיה שלנו מאפיינת גם את העמותות הצעירות האחרות.

<יורם כמיסה: התנאים של ההשתתפות במכרז לא מאפשרים להתמודד במכרז הזה.

<יורם כמיסה: לפעמים יש עניין של גודל, יש לפעמים עניין של ותק או חוסר תנאים אחידים.

<יורם כמיסה: אם אני לוקח את המכרז של הרשות לשירות לאומי-אזרחי – ואני באמת רוצה לציין אותו לשבח – הוא נותן שוויון הזדמנויות לכל העמותות.

<יורם כמיסה: המבנה שלו, הצורה שלו מאפשרים שוויון הזדמנויות ושקיפות מוחלטת וכמעט אין שום טענה או מענה על תוצאה סופית של ועדת המכרזים כי היא הוגנת ומאפשרת לכל העמותות שוויון.

<יורם כמיסה: במציאות הנוכחית אין שוויון - - -

אלי אלאלוף: אתה יכול לתת לנו דוגמה?

<יורם כמיסה: לדוגמה, היקף.

<יורם כמיסה: כשאתה אומר היקף, כמות של מספר מתנדבים – חסמת את העמותות הקטנות ונתת יתרון לעמותות הגדולות.

<יורם כמיסה: אנחנו מדברים היום על כמעט 4,000 תקנים.

<יורם כמיסה: אל מדברים על משרד שמוציא למכרז 20 תקנים שאז באמת אין מקום ש-6 ישתתפו וכל אחד יקבל 3 או 4 תקנים.

<יורם כמיסה: אבל כשאנחנו מדברים על מאות תקנים, אלפי תקנים, לא יכול להיות שלא ייצא מכרז – וזאת הבקשה שלנו מהוועדה, להגן במירכאות עלינו, שהוועדה תקבל החלטה.

<יורם כמיסה: נכון שהתקציב נשאר לכל משרד ומשרד, אבל המכרז ייצא דרך הרשות ויהיה מכרז אחיד וכל העמותות - - -

שולי מועלם-רפאלי: אתה מתכוון אחוד.

שולי מועלם-רפאלי: לא אחיד.

<יורם כמיסה: אחוד ואחיד – דומה בתוכן שלו לשאר המשרדים.

<יורם כמיסה: שלא יהיה משרד שייקח לו פריבילגיה לקבוע כל מיני תנאי סף שיימנעו מהעמותות האחרות להשתתף.

מיקי לוי: מי קובע את הוראות הסף?

מיקי לוי: המשרדים?

<יורם כמיסה: המשרדים קובעים.

<יורם כמיסה: אבל אני אומר לך שלפעמים אני יכול להגיד לך מראש את תוצאות המכרז.

מיקי לוי: אתה צודק.

<יורם כמיסה: זה גם יפגע בנו בהתקדמות כי אנחנו לא יכולים להתקדם.

<יורם כמיסה: כל העמותות הצעירות - - -

מיקי לוי: אדוני יושב-הראש - - - במגבלה הזאת.

מיקי לוי: מידע אישי אני אומר את זה.

<יורם כמיסה: כל העמותות החדשות מוגבלות בהתקדמות.

<יורם כמיסה: אני תקוע עם 1,000 מתנדבים ולא יכול להתקדם.

<קריאה: אפשר להתייחס?

אלי אלאלוף: אפשר, אפשר.

אלי אלאלוף: אני רק רוצה שקודם הרשות תגיד לנו מה הם חושבים.

<שר-שלום ג'רבי: אדוני היושב-ראש, מכיוון שכבר העלינו את העניין הזה שיהיה מכרז אחוד, אני חושב שהעניין הזה יורד.

<שר-שלום ג'רבי: נכון שהיום כל משרד ממשלתי, מכיוון שהתקציב אצלו, מוציא את המכרז עם הדרישות שהוא רוצה.

אלי אלאלוף: ועכשיו?

<שר-שלום ג'רבי: מדברים על תשע"ט.

אלי אלאלוף: מה זה אומר?

<שר-שלום ג'רבי: בשנה הבאה אין מכרזים על-פי הנחייה של סגן החשב הכללי מכיוון שרוצים לעשות כאן את הסדר הזה, וזה בסדר גמור.

<שר-שלום ג'רבי: בשנה הבאה לא יוצאים למכרזים חדשים אלא כולם מאריכים.

<שר-שלום ג'רבי: לתשע"ט ייצא מכרז אחוד, אם אני מבין נכון, אלא אם יתקנו אותי היועצים המשפטיים.

שולי מועלם-רפאלי: מצוין.

שולי מועלם-רפאלי: אז העמותות האלה לא יתקעו עם 1,000 מתנדבים ויוכלו להתקדם.

שולי מועלם-רפאלי: יופי.

אלי אלאלוף: אבל יתקעו עד המכרז הבא, זה שנה וחצי.

<יורם כמיסה: אנחנו חיכינו.

<יורם כמיסה: אמרו לנו שהשנה ייצא המכרז.

אלי אלאלוף: אתם רואים שהחשב מחליט בלי ועדה ובלי כלום, בהחלטה אישית.

<שר-שלום ג'רבי: אני רוצה להגן עליו הפעם - - -

אלי אלאלוף: בסדר.

אלי אלאלוף: אני רק אומר שלחשב יש יכולת להתערב.

אלי אלאלוף: הנה.

אלי אלאלוף: כן, בבקשה דניאל.

אלי אלאלוף: אחר כך – דוד.

<דניאל פרג: אם נספיק מבחינת לוח הזמנים כבר בשנה הבאה לעשות מכרז אחיד, יתכן ונעשה את זה.

<דניאל פרג: העניין הוא שהגופים המוכרים נדרשים להיערך כמה חודשים טרום תחילת שנת ההתנדבות ולכן אנחנו לא יודעים אם נהיה ערוכים כבר לתחילת שנת הלימודים באה.

<דניאל פרג: אם לא – זה ייקח עוד שנה אחת, אבל - - -

אלי אלאלוף: אוקיי.

אלי אלאלוף: דוד, בבקשה.

<דוד פלבר: עצרנו את כתיבת המכרז שלנו לשנה הבאה כפי שהתחייבנו לעמותה לשוויון.

<דוד פלבר: עמד להיות מכרז בתום 4 שנים של המכרז הנוכחי.

<דוד פלבר: במכרז החדש הכנסנו סעיפים מיוחדים שמאפשרים לעמותות חדשות פחות דרישות סף על מנת שהן יוכלו להשתלב ולצבור את הניסיון.

<דוד פלבר: כרגע זה נקטע על-פי ההנחיה לכל משרדי הממשלה לעצור את המכרזים הקיימים ולהאריך אותם בשנה נוספת.

<דוד פלבר: ככל שיהיה מכרז אחוד לכולם, זה יפתור לכאורה גם את הבעיה שהעלה יורם.

אלי אלאלוף: אני רוצה להזכיר שלא באנו לדון - - -

<יורם כמיסה: הערה אחרונה.

אלי אלאלוף: אחרונה ממש.

<יורם כמיסה: הבקשה שלי מדוד.

<יורם כמיסה: מאחר ודוד ציין בהגינותו שכבר פנינו לפני שנה על העניין של המכרז והובטח לנו על-ידי המנכ"לית שהמכרז ייצא השנה, אבל זה כלל ואנחנו מכבדים את הבקשה שלהם או את הכלל שהם קבעו.

<יורם כמיסה: אבל אני מבקש שאדוני ימסמר את זה, שהתנאים של המכרז יצאו חודשים לפני.

<יורם כמיסה: כי מה קורה?

<יורם כמיסה: כשאתה עמותה קטנה ואתה לא יודע מתי ייצא המכרז, אתה לא יכול להיערך.

<יורם כמיסה: הם יכולים להוציא את המכרז - - -

<דוד פלבר: אבל - - -

<יורם כמיסה: אני מבקש רק שהכללים - - -

<דוד פלבר: זה לא יוצא לבד - - -

אלי אלאלוף: אם נגיע לסעיף כזה - - -

<יורם כמיסה: - - - שבפברואר או בינואר ייצאו התנאים, ואז יש לנו זמן להיערך.

אני רוצה להזכיר: אני מציעה שנזכור גם את הסעיף הזה כשנחזור לנושא התחומים ולנושא המימון של התקנים באותם גופים.

אני רוצה להזכיר: בסעיף 22, סעיף סדרי העדיפויות הממלכתיים.

אני רוצה להזכיר: בדיון הקודם שלנו היום הזכירו את הסעיף הזה שבו אחת ל-5 שנים הרשות צריכה להעביר למועצה הצעה לקביעת סדרי עדיפויות ממלכתיים ולחלוקת המשאבים בהתאם לכך.

אני רוצה להזכיר: היה פה דיון האם יקצרו את התקופה או לא יקצרו את התקופה להחלטת הממשלה.

אני רוצה להזכיר: ההמלצה של הרשות מועברת למועצה והמועצה דנה בזה ומעבירה את ההצעה שלה הלאה.

אני רוצה להזכיר: בסופו של דבר הממשלה היא זאת שצריכה לקבל את ההחלטה.

אני רוצה להזכיר: הייתה הצעה לקיצור התקופה הזאת, אבל אני מבינה שבעצם לא ישנו את המועדים לקבלת ההחלטה על חלוקת המשאבים.

אני רוצה להזכיר: זה יישאר אחת ל-5 שנים.

אני רוצה להזכיר: ההצעה של משרד האוצר הייתה שזה יהיה במסגרת - - -

<דרור גרנית: אפשר להתפשר על 4.

<דרור גרנית: להסכים על 4, אם זה ישרת את המטרה.

שולי מועלם-רפאלי: עד 5 זה יותר טוב כי אם תכתוב 4, זה יהיה 4.

שולי מועלם-רפאלי: אבל עד 5 זה גם יאפשר 3, שזה לדעתי קיבל פה יותר הסכמה.

אלי אלאלוף: אוקיי, עד חמש.

<נעה בן שבת: אז זה יישאר כמו שזה היה, עד 5.

<נעה בן שבת: בסופו של דבר, סעיף קטן (ג1) אומר שהממשלה תקבע, זאת אומרת, הממשלה צריכה לקבוע, אחת ל-5 שנים - -

<יואב ארבל: לכל הפחות, צריך להוסיף.

<נעה בן שבת: אתם רוצים "לכל הפחות"?

שולי מועלם-רפאלי: כמו שהיה קודם.

<נעה בן שבת: - - את סדרי העדיפויות הממלכתיים של השירות הלאומי ואת חלוקת המשאבים בהתאם לכך.

<נעה בן שבת: היא גם מקבלת את ההחלטה לגבי חלוקת המשאבים.

<נעה בן שבת: הממשלה תקבע את סדרי העדיפויות הממלכתיים ואת חלוקת המשאבים בהתאם לכך.

<נעה בן שבת: אני רוצה להזכיר שבתוך סדרי העדיפויות הממלכתיים הוכנסה התייחסות לאנשים עם מוגבלות ולצעירים בסיכון, לרבות הנושא של שיעור ייעוד תקני שירות המוקצים על-ידי הממשלה לאוכלוסיות האלה.

<נעה בן שבת: זה מחייב גם את הרשות, גם את המועצה וגם, אחרי זה, את הממשלה, להתייחס לסוגיה הזאת במסגרת סדרי העדיפות הממלכתיים.

<נעה בן שבת: זה מביא אותנו לנושא של מספר הגופים המפעילים.

<נעה בן שבת: בסופו של דבר מוצע להכניס אותו פה בסעיף 23(ב).

<נעה בן שבת: סעיף 23 נוגע לתכנית הרב-שנתית של הרשות.

<נעה בן שבת: התכנית הזאת היא לתקופה של 4 שנים לכל היותר.

<נעה בן שבת: "בתכנית הרב שנתית ייקבע מספר מרבי של גופים מוכרים ומכסה מרבית של מתנדבים שרשאי גוף מוכר לפעיל, ככל שהדבר נדרש לשם הבטחת פיקוח ראוי על ביצוע השירות והגדלת היצע אפשרויות השירות, ויכול שמספר הגופים ישתנה בהתאם למספר המתנדבים.

<נעה בן שבת: ".

<נעה בן שבת: ההצעה של חבר הכנסת מיקי לוי הייתה שההחלטה הזאת לא תתקבל על-ידי הרשות במסגרת התכנית הרב-שנתית שהשר מאשר, אלא באמצעות החלטת הממשלה – אתה הצעת את זה בסעיף 22 – כרגע זה מופיע בסעיף 23 במסגרת התכנית הרב-שנתית ולא במסגרת הסדרי העדיפות הממשלתיים.

שולי מועלם-רפאלי: אולי אפשר שזה יהיה במסגרת הזאת, אבל באישור הממשלה.

שולי מועלם-רפאלי: זה נראה לי לגמרי הגיוני, רק כדי לא לנייד את זה מסעיף לסעיף.

מיקי לוי: גברתי, היועצת המשפטית ואדוני היועץ המשפטי של משרד המשפטים.

מיקי לוי: זו הסתייגות מאוד חשובה.

<נעה בן שבת: - - - על המספר המרבי של גופים מוכרים תהיה החלטת ממשלה בכל זאת?

<דרור גרנית: המחשבה היא להאחיד את 22 ו-23, כלומר למזג אותם יחדיו - - -

<נעה בן שבת: לא.

<נעה בן שבת: יש תכנית רב-שנתית שכפופה לסדרי העדיפויות הממשלתיים, אבל אם רוצים את המספר המרבי לקבוע, אפשר גם בסעיף נפרד, לא חייב להיות בתוך התכנית הרב-שנתית.

<נעה בן שבת: השאלה מתי קובעים.

<נעה בן שבת: זאת אומרת, יש פה הבדל: האם זה אחת ל-5 שנים או אחת ל-4 שנים?

<נעה בן שבת: האם זה בסדרי העדיפויות הממלכתיים או בתכנית הרב-שנתית?

<נעה בן שבת: ואיך ממבוצעת הקביעה הזאת?

<נעה בן שבת: תיארתם את המסלול כמסלול שיש בו קביעה מה המספר המרבי, בעקבות זאת יש צורך להוציא מכרז או קול קורא או הליך תחרותי, וזה נעשה במסגרת נפרדת.

<נעה בן שבת: אבל תנאי מקדמי לזה הוא שייקבע מספר מרבי של גופים מוכרים.

<נעה בן שבת: השאלה אם רוצים לעשות את זה בהמלצת הרשות ואישור השר, או המלצת הרשות, דיון במועצה, השר מעביר את המלצתו והממשלה מחליטה?

<נעה בן שבת: זה סעיף 22.

<יואב ארבל: העמדה שלנו הייתה ונשארה שזה צריך להישאר במסגרת הסמכות של השר.

<יואב ארבל: מדובר בסך הכול על החלטה מינהלית.

<יואב ארבל: בניגוד לסדרי עדיפויות של חינוך, רווחה וכולי, החלטה של מספר הגופים המוכרים היא החלטה מינהלית.

<יואב ארבל: לכן, המחשבה שלנו והעמדה שלנו היא שזה צריך להישאר בסעיף 23.

<יואב ארבל: דרך אגב, זה גם עובר במועצה.

<יואב ארבל: זה לא רק הרשות והשר, זה גם עובר במועצה.

<יואב ארבל: התכנית הרב-שנתית מאושרת גם במעצה.

<יואב ארבל: אז יש לנו: רשות, מועצה ושר בסופו של דבר.

<אברהם מאיר: ממילא זה יוצא למכרז בסוף, אז החלטת ממשלה פה - - -

<נעה בן שבת: איפה המועצה משתלבת פה?

<יואב ארבל: ב-23(א).

<יואב ארבל: לכן המסלול נראה לנו - - -

מיקי לוי: אני רק אומר שבעבר היינו עדים למצב בו לא נתנו לעמותות חדשות להיכנס.

מיקי לוי: אני נעמד פה כדי לראות איך אנחנו לא עושים – סליחה על המילה, אין לי כרגע משהו אחר, אני מתנצל – "שמור לי ואשמור לך" אלא מאפשרים לעמותות אחרות, קטנות ככל שיהיו, בפריפריה להיכנס ולא להגביל אותן.

<דרור גרנית: המחשבה בסעיפים האלה הייתה תכנון מרכזי.

<דרור גרנית: הרשות חובשת כובע של רגולטור מרכזי שחושב קדימה, ואז בתוך המסגרת של תכנית רב-שנתית שמסתכלת כמה שנים קדימה, אנחנו רואים היום את השוק, אנחנו רואים את מספר הגופים המפעילים, את מספר הגופים המתנדבים, את הפיזור ברחבי הארץ ואת כל שאר השיקולים המקצועיים.

<דרור גרנית: לכן אנחנו חושבים שצריך 5 גופים מוכרים ל-5 השנים הקרובות או 7 גופים מוכרים או 10 גופים מוכרים.

<דרור גרנית: וברגע - - - מספר הגופים, זה מחייב גם תחרות, כלומר מכרז או קול קורא או הליך תחרותי, על אותו מספר מוגבל של פונים.

<דרור גרנית: זה להבדיל מהמצב היום שבו לכאורה, באופן תיאורטי, כל מי שעומד בתנאי הסף של גוף מוכר, יכול לבוא ולבקש ולהיות גוף מוכר - - -

מיקי לוי: אני מאוד מכבד את מה שאתה אומר, אבל היושב-ראש עמד בראש ארגון שניסה להיכנס ולא הצליח כמה וכמה שנים.

מיקי לוי: אני מנסה למנוע את הדברים האלה.

מיקי לוי: איך אפשר לפשט ולהבטיח שאחרים יכנסו?

מיקי לוי: היו מקרים שהונחו על שולחני שלא הצליחו להיכנס כי הייתה איזו התנגדות - - - ולא רוצה להגיד יותר.

<דרור גרנית: בגלל שמדי מספר שנים תידרש הרשות ויידרש השר לתת את דעתו, בהסתכלות קדימה, כמה גופים מוכרים אנחנו צריכים, הוא יצטרך גם לתת החלטה מנומקת.

<דרור גרנית: זאת אומרת, יש פה איזושהי פרוצדורה שמייעצת אותו להתייעצות עם המועצה בהתחשב במספר המפעילים ובמספר המתנדבים.

<דרור גרנית: זאת אומרת, הוא חייב להקדיש שיקול דעת ולשקול את הסוגיה הזאת, ואז ההחלטה שלו ניתנת לתקיפה.

<דרור גרנית: אבל בכל מקרה, ברגע שהוא יקבע את המספר, גם יהיה תהליך תחרותי וזה אומר שלא יהיו שחקנים קבועים מכאן ולנצח, אלא בעצם אנחנו אומרים שכל מספר שנים אתם צריכים להתמודד בתחרות מחדש.

מיקי לוי: אני אבקש לשאול, אני לא יודע אם מותר לי לשאול את אדוני שלאה אישית, אתה לא חייב לענות.

מיקי לוי: כמה שנים ניסה הארגון שעמדת בראשו כל כך הרבה שנים בהצלחה רבה להיכנס?

אלי אלאלוף: אני אגיד לך את האמת, אף פעם לא בתקופתי.

אלי אלאלוף: כשעזבתי, עשו את כל התהליך הזה ובאמת הצליחו.

אלי אלאלוף: אחר כך בא יושב-ראש - - -

מיקי לוי: אני מנסה לפתוח דרך - - -

<שר-שלום ג'רבי: היושב-ראש לא היה מעורב.

<שר-שלום ג'רבי: למרות כל מיני השמצות שהיו בעיתונות, אני מעיד שהיושב-ראש לא היה מעורב ולא ידע מילה וחצי מילה על כל מה שקשור להכרה של הגוף המוכר, למרות שאנשים יצאו לעיתונות ולמבקר המדינה ולמשרד המשפטים ולחברי כנסת, הוא לא היה מעורב בכלום.

מיקי לוי: איך תבטיחו לי לפתוח את הדרך בפני עמותות חדשות?

מיקי לוי: זה הכול.

מיקי לוי: אני לא מבקש כלום.

מיקי לוי: אני מנסה להגן על החלשים, זה הכול.

מיקי לוי: תגידו לי, יש גוף שמפעיל 4,040 ויש גוף שלא נותנים לו להיכנס או גוף שמפעיל 1,000.

מיקי לוי: שולי, היית אתי לפני שנייה.

שולי מועלם-רפאלי: לכן אני מנסה להביא אפשרות להתקדם עם זה כדי שגם יהיה מענה למה שאומר חבר הכנסת מיקי לוי, שזה דבר ברוך וראוי שנאפשר לגופים נוספים להיכנס לתחרות ולעשות את זה בצורה הגונה, וגם להשאיר את זה ככה.

שולי מועלם-רפאלי: השאלה היא האם אתה רוצה שהשר יביא את זה לממשלה.

שולי מועלם-רפאלי: אדוני יועץ השר, מה השר מבקש?

אלי אלאלוף: אני מקווה שהממשלה תהיה עסוקה בדברים - - -

שולי מועלם-רפאלי: זה בדיוק.

שולי מועלם-רפאלי: לכן - - -

<נעה בן שבת: זה לא בחירת זהות הגופים.

<נעה בן שבת: מדובר כרגע על מספר הגופים.

<אברהם מאיר: מרגע שהשר אחראי על השירות הלאומי, הוגשו 4 בקשות.

<אברהם מאיר: הבקשות שהיו עד שנכנסנו למשרד אושרו אוטומטית.

<אברהם מאיר: לא אישרנו את הבקשות החדשות והודענו לוועדה שאנחנו לא מאשרים אותם על מנת להגיע להחלטה בחוק כיצד יאושרו הגופים המוכרים החדשים.

<אברהם מאיר: עמדת השר היא שהגדלת הגופים צריכה להיעשות בהתאם להמלצת המועצה של הרשות.

<אברהם מאיר: ומכוח זה שתהיה המלצה של המועצה, ייצאו לתקנים האלה למכרז, לקול קורא.

<אברהם מאיר: זה לא יהיה שהשר לבד מחליט עכשיו אם הוא מקבל גוף כזה או אחר אלא בקול קורא מסודר.

שולי מועלם-רפאלי: עוד יותר טוב.

<אברהם מאיר: אני צריך להדגיש שאנו מבינים שזה לעניין הגדלת התקנים הגופים המוכרים.

<אברהם מאיר: זה לא ביטול של העמותות הקיימות.

<דרור גרנית: אני לא יודע מה זה ביטול של העמותות הקיימות.

<דרור גרנית: עמותות קיימות יוכלו - - -

שולי מועלם-רפאלי: להתמודד.

<דרור גרנית: רק שנייה.

<דרור גרנית: כל 4 שנים או כל 5 שנים ייצא מכרז.

<דרור גרנית: המכרז יהיה: אנחנו מחפשים 5 גופים שיהיו גופים מוכרים, אנחנו מחפשים 7 גופים שיהיו גופים מוכרים.

<דרור גרנית: יתמודדו - - -

<אברהם מאיר: גופים מוכרים יכולים להתמודד במכרזים של המשרדים השונים מעצם ההכרה בהם כגוף מוכר.

<אברהם מאיר: כל כמה שנים הממשלה תחליט כמה גופים היא עוד צריכה מתוך הבנה שהיא רוצה שיהיה ויסות של התקנים, לא לעמותה אחת שתהיה - - -

<דרור גרנית: אם הגבלת את מספר העמותות, אתה חייב למכרז את זה לתחרות.

<דרור גרנית: עזוב מכרז – לקיים הליך תחרותי כלשהו.

<נעה בן שבת: הוא מדבר רק על הדלתה שנוספת.

<נעה בן שבת: אם היום יש לך 7 גופים ומחר יהיו לך 12 גופים, אז על 5 הגופים הנוספים - - -

<דרור גרנית: אתה לא יכול ליצר את זה.

<דרור גרנית: זו פגיעה בתחרות.

<דרור גרנית: היה פה מעבר יסודי.

<דרור גרנית: המצב היום הוא מצב שבו, לכאורה, כל מי שעומד בתנאי הסף יכול להיכנס ובעיקרון יש חופש עיסוק.

<דרור גרנית: זאת אומרת, אם הוא עומד בתנאי הסף, he is in כמו, לצורך הדיון, רישיון נהיגה.

<דרור גרנית: זה לא מוגבל, כל מי שעומד בתנאי הסף – עובר.

אלי אלאלוף: אוקיי.

אלי אלאלוף: הבנו.

אלי אלאלוף: עוד דעה, בבקשה.

<צבי במברגר: עמותה שקיימת 40 שנה ופועלת בשדה השירות הלאומי, האם יתכן שיהיה במכרז בעוד שנתיים ולחמש שנים יוציאו אותנו החוצה, לפטר מ-100 עובדים, לפרק מנגנונים.

<צבי במברגר: אחרי 5 שנים נזכה – ניכנס.

<צבי במברגר: נראה לי משהו לא - - -

אלי אלאלוף: תשובה פשוטה.

<צבי במברגר: נראה לי שאין לזה אח ורע - - -

אלי אלאלוף: זה כן קיים.

<צבי במברגר: אז אני חושב שיש פה איזשהו חוסר הבנה במורכבות, תסלחו לי, של הקמת גוף.

<צבי במברגר: אני חושב שצריך לתת התראה בחוק של לחות שנתיים לפרק.

<צבי במברגר: הרי "עמינדב" פועלת אך ורק בשירות הלאומי, אם מחר אין לנו גוף מוכר, נצטרף לפרק את עצמנו.

<צבי במברגר: אני חושב שצריך לתת בחוק לפחות התראה של שנתיים - - -

אלי אלאלוף: יש מכרז.

אלי אלאלוף: מכרז כדי לאפשר גם להיכנס, גם לשפר את הקיים וגם לעמוד - - -

<צבי במברגר: זו לא תורה מהשמיים המכרז.

<צבי במברגר: קיבלנו אישור, יש הוכחות, יש לנו את הרישיון להפעיל שירות לאומי, עושים את זה בהצלחה.

<צבי במברגר: אז אם אני לא טוב – יש בחוק הרבה אמצעים להוציא אותי.

<צבי במברגר: אבל רק על סמך קוביית משחק?

אלי אלאלוף: זה כל כך מתמשך הדיון הזה שלפעמים – גם לרישיון יש - - -

<יואב ארבל: צריך להבין שיש פה שינוי מהותי כרגע - - -

<צבי במברגר: - - - על מבנים ארגוניים מאוד מורכבים, עם השקעות כספיות גדולות, ואי-אפשר בהינף של כל קורא לבטל את כל העשייה הזאת.

אלי אלאלוף: יכול להיות שבמכרז יגידו שהפעלתו תהיה לגופים החדשים רק החל משנה שנייה ואחרים עד שיתארגנו לצאת מהתכנית.

<צבי במברגר: נראה לי מרחיק לכת.

אלי אלאלוף: התשובה לשאלה שלך היא חד-משמעית - - -

<צבי במברגר: רק צריך להגיד שיש פה שינוי מאוד מהותי בהצעת החוק מהצב היום.

<צבי במברגר: המצב היום הוא שהכרה בגוף מוכר היא הכרה לצמיתות, אלא אם קרה משהו ואז מבטלים.

<צבי במברגר: בהצעת החוק המצב הוא שונה לחלוטין.

<צבי במברגר: כבר בסעיף של ההכרה, בסעיף 47, ההכרה מוגבלת ל-5 או 7 שנים, עוד לא הוכרע העניין הזה.

<צבי במברגר: אני מפנה אתכם לסעיף 46(ה), שם כתוב שגוף מוכר, כשתגמר ההכרה, יהיה בסמכות השר להאריך את ההכרה בו.

שולי מועלם-רפאלי: הבנתי, אדוני, מכל השעות של הדיונים בנושא הזה, שבמצד אחד אנחנו רוצים לפתוח, אבל בעיקר אנחנו לא רוצים – תתקן אותי אם אני טועה – להוציא בלי סיבה.

אלי אלאלוף: בוודאי שלא.

אלי אלאלוף: חס וחלילה.

<צבי במברגר: מה זה להוציא בלי סיבה?

<צבי במברגר: זה יהיה רנדומלי.

<צבי במברגר: חברת הכנסת מועלם, זה יהיה רנדומלי - - - קול קורא ויחליטו על 5, אז אני לא אהיה.

<נעה בן שבת: מה שכתוב זה שאחת ל-5 או 4 שנים, בתלוי באיזה סעיף זה יכנס, קובעים מה הגבהת מספר הגופים.

<נעה בן שבת: הגבהת מספר הגופים, יכול להיות שהיא תאפשר כניסה של גופים חדשי, ולהם יגידו: שלום וברכה.

<נעה בן שבת: חוץ מזה, יש את ההוראה שאומרת שאחת לכמה שנים, 5 או 7 שנים, בוחנים את הגוף המוכר.

<צבי במברגר: נכון.

<נעה בן שבת: זאת אומרת שמרגע שהגוף המוכר נכנס, יכול להיות שיימצאו באותו הליך תחרותי פחות גופים מוכרים ממה שהממשלה אישרה כי לא כולם יעמדו בתנאי הסף, אז יכול להיות שיאשרו פחות מהם, אז יכול להיות שיהיה עוד גוף שיוכל להיכנס בשלב מאוחר יותר.

<נעה בן שבת: אנחנו לא יודעים איך יהיה, אבל הבחינה של גוף מוכר, חידוש ההכרה בו, תעשה אחת ל-7 שנים מהמועד שבו הוא קיבל את ההכרה.

שולי מועלם-רפאלי: לכן זה לא לצמיתות כמו - - -

<נעה בן שבת: בדיונים בסבב הקודם אתה הצעת מודל שהכול יעשה אחת ל-7 שנים.

<נעה בן שבת: יעשו ריסטרט לכל המערכת.

<נעה בן שבת: אבל אני הבנתי שהוועדה לא קיבלה את - - -

<דרור גרנית: המחשבה הייתה שיהיו מועדים מסונכרנים - - -

<נעה בן שבת: אם אתם אומרים שבאותו מכרז בוחנים את כל הגופים, כשהמשמעות של החלטת השר להגבלת מהספר הגופים המוכרים, זה אומר שכולם עומדים לבחינה מחדש, באותו מועד, במסגרת הליך תחרותי –זה לא מה שאני הבנתי וזה לא המנגנון שמייצרת פה הצעת החוק.

<נעה בן שבת: המנגנון שמייצרת הצעת החוק הוא שמרגע שגוף נכנס, יש לו תקופת זמן שהוא לא חופפת בהכרח את המועדים שבהם מחליטים על מספר הגופים המוכרים.

<נעה בן שבת: הוא רץ עם זה למשך 7 שנים, אחר כך הוא נבחן מחדש.

<נעה בן שבת: אפשר להאריך לו, אפשר לא להאריך - - -

<דרור גרנית: לא.

<דרור גרנית: אבל - - -

אלי אלאלוף: דרור, אתה לא יחיד פה.

<דרור גרנית: סליחה.

<נעה בן שבת: אם גוף פינה את מקומו ובינתיים אפשר להכניס במקומו, בגלל שהוא נפסל ויש מקום פנוי – שוב יצטרכו לעשות תהליך תחרותי.

<נעה בן שבת: יכולים להיות כל מיני דברים בדרך, אבל לא בכל שלב בוחנים מחדש את כל הגופים.

אלי אלאלוף: אני מציע שנצמד לנוסח הכתוב ולא נשנה שום דבר.

אלי אלאלוף: בואו נמשיך, בבקשה.

<נעה בן שבת: יש פה הסתייגות של חבר הכנסת מיקי לוי לגבי הנושא של מועדי סדרי עדיפות.

<נעה בן שבת: השאלה אם אתה עומד על זה.

<נעה בן שבת: הצעת שזה לא אחת ל-5 שנים אלא כל מיני מספרים שונים.

<נעה בן שבת: היא לא מופיעה פה בנוסח, אבל בסדרי עדיפות, החל מסעיף 22 לגבי סדרי עדיפויות, הצעת שזה לא יהיה 5 שנים אלא פחות או יותר.

<נעה בן שבת: השאלה אם אתה עומד על זה.

<נעה בן שבת: יש פה הסתייגויות חלופיות על כל מיני מועדים: 4 שנים, 3.5 שנים, 8 שנים.

<נעה בן שבת: כל מיני אפשרויות.

<נעה בן שבת: אתה רוצה שיצביעו על האפשרויות?

אלי אלאלוף: מה יש לנו היום בהצעה?

<נעה בן שבת: היום יש אחת ל-5 שנים.

<נעה בן שבת: לפחות אחת ל-5 שנים.

אלי אלאלוף: כולם אומרים שזו מערכת כבדה לבדוק אותה אחת לתקופה יותר קצרה.

אלי אלאלוף: לקחנו שני מספרים בכל החוק הזה: 5 ו-7.

אלי אלאלוף: בוא ניצמד לזה.

מיקי לוי: אתה מבקש ממני או אתה רוצה שנצביע?

אלי אלאלוף: אני מבקש בלי הצבעה.

אלי אלאלוף: אתה רוצה?

אלי אלאלוף: נצביע.

מיקי לוי: יש לי בעיה אתך.

אלי אלאלוף: אין לי בעיה, חס ושלום.

מיקי לוי: לי יש בעיה.

מיקי לוי: אני מקבל את עמדתך לסעיף הזה.

מיקי לוי: זה שטויות, זה יקטין לי את הנאומים במליאה ב-5-4 דקות.

מיקי לוי: יש לי שם 500.

אלי אלאלוף: איזה איומים.

אלי אלאלוף: שמתם לב איזה איומים?

שולי מועלם-רפאלי: מיקי, בניגוד לשאר האופוזיציה, הוא באמת לוחם.

שולי מועלם-רפאלי: הוא לא יוותר לנו על דקה.

אלי אלאלוף: אני מבטיח לך שההצגה שלי תהיה קצרה ואני אקבל נזיפות מהייעוץ המשפטי כי אני קצר מדי.

מיקי לוי: אני מוותר, לבקשת אדוני.

אלי אלאלוף: תודה.

<נעה בן שבת: בסעיף 24 אנחנו אומרים שהרשות מעבירה למועצה עד 1 ביולי בכל שנה, את תכנית הפעילות השנתית שלה לשנה הקרובה.

<נעה בן שבת: גם פה ההסתייגויות מציעות מועדים שונים: לא ב-1 ביולי אלא במועדים יותר מאוחרים.

<נעה בן שבת: יש פה הרבה הסתייגויות חלופיות.

אלי אלאלוף: קבענו גבול עד יולי בגלל התיאומים עם כל המערכת, כולל הגיוס, כולל ההכוונה, כולל הכנת המקומות לקבלת מתנדבים.

אלי אלאלוף: זה לא נשלף.

<נעה בן שבת: ההסתייגויות הן לגבי כל המועדים שקבועים פה, מ-1 ביולי - - - אחרי זה המועצה מחליטה עד 1 באוגוסט, אחר כך השר יאשר את תכנית הפעילות עד 1 ב-ספטמבר.

<נעה בן שבת: לגבי כל המועדים יש - - -

אלי אלאלוף: אנחנו בדקנו אתכם את המועדים - - -

שולי מועלם-רפאלי: נכון.

אלי אלאלוף: - - - לעשות בחינה טכנית.

אלי אלאלוף: אני לא רואה בזה שום ייחוד או כוונות לא גלויות.

<ישעיהו אברהם: בחוק לא מופיע מה זה השנה.

<ישעיהו אברהם: עקרונית, הפרשנות של שנה, לכאורה, תהיה מ-1 בינואר.

<ישעיהו אברהם: אבל שנת שירות מתחילה ב-1 בספטמבר בעצם.

<ישעיהו אברהם: יש לי הרגשה שהמועדים לא יהיו מתאימים.

<ישעיהו אברהם: זאת אומרת, אם השר מאשר את תכנית הפעילות ב-1 בספטמבר ואתה מפעיל שירות לאומי ב-1 בספטמבר, אז זה יתפוס רק לשנה שלאחר מכן.

אלי אלאלוף: לא לקחנו בחשבון את ההערה שנראית כל-כך טריוויאלית?

<יואב ארבל: אין ספק שזו שנת השירות של המתנדבות, אבל אנחנו עובדים עם תקציב מדינה שמתחיל ב-1 בינואר.

<יואב ארבל: לכן, עד ל-1 בספטמבר יש לנו תכנית לשנה שתהיה אחרי זה.

<יואב ארבל: היא לא חופפת לגמרי - - -

שולי מועלם-רפאלי: לא לשנה של ה-1 בספטמבר הזה אלא ל-1 בספטמבר הבא.

אלי אלאלוף: זה כמו מערכת החינוך.

<יואב ארבל: אין פה חפיפה בין - - -

אלי אלאלוף: זה כמו מערכת החינוך.

<נעה בן שבת: סימן (ב) נוגע לוועדת ההשגה.

<נעה בן שבת: אנחנו מדברים על ועדת השגה שחברים בה המנהל, עובד בכיר ברשות שהמנהל הסמיכו, יועץ משפטי לרשות וחבר מועצה שנתמנה לפי סעיף 32 - - -

שולי מועלם-רפאלי: המנהל זה ראש הרשות?

<נעה בן שבת: המנהל זה ראש הרשות, כן.

<נעה בן שבת: הסעיף הזה מוחל גם על חוק שירות לאומי-אזרחי.

<נעה בן שבת: ההשגות האלה אמורות לדון בנושאים שמצוינים פה בהצעת החוק, כמו למשל: הכללה ברשימה של מי שיכול לשרת בחוץ-לארץ או נושאים מסוימים שבהם נכתב במפורש שיש אפשרות לוועדה להשיג.

<נעה בן שבת: בנוסף לזה, היא מקבלת החלטות לגבי קבלה לשירות או הפסקת שירות.

<נעה בן שבת: אלה באמת החלטות של הגופים המפעילים שיכולים מאוד להשפיע על בנות השירות.

<נעה בן שבת: יש הצעה של חבר הכנסת מיקי לוי לגבי רוב נשי בוועדת ההשגה.

מיקי לוי: שולי, פה בטוח תהי אתי.

מיקי לוי: אדוני, אם מדובר ברוב המתנדבות והמתנדבים, כשלמתנדבות יש רוב, ראוי שבוועדת השגה יהיה רוב נשי שיכיר את דרך חשיבתן, מצפונן, כל הדברים שקשורים לנושא נשים, כדי שהן לא תפגענה.

מיקי לוי: לעיתים, גברים לא שוקלים את השיקול הנאות.

מיקי לוי: פה אני לטובת המתנדבות.

<שר-שלום ג'רבי: אנחנו מוחים על מה שאתה אומר, אבל אין בעיה.

שולי מועלם-רפאלי: אדוני יכול לתת לנו מספרים של חלוקה מגדרית?

<שר-שלום ג'רבי: 80% בנות.

שולי מועלם-רפאלי: 80%?

<שר-שלום ג'רבי: משהו כזה.

<שר-שלום ג'רבי: וטוב שכך.

מיקי לוי: שיהיה רוב לחברי הוועדה.

<שר-שלום ג'רבי: אני חושב שאנחנו יודעים לתת מענה ואנחנו יודעים להתחשב גם בבת וגם בבן.

<שר-שלום ג'רבי: אבל אין לי שום בעיה שיהיה רוב נשי בתנאי שבדברים האחרים שיהיו זכרים – יהיה רוב לזכרים.

שולי מועלם-רפאלי: לא.

שולי מועלם-רפאלי: השאלה שלי היא אם יש לך נשים שיכולות למלאות את התפקידים שמאיישים - - -

אלי אלאלוף: יש לכם בעיה.

אלי אלאלוף: לא יהיה לכם מניין מסורתי.

אלי אלאלוף: אתה מונע מהם מניין מסורתי.

שולי מועלם-רפאלי: אה, מניין מסורתי.

שולי מועלם-רפאלי: 10 גברים.

שולי מועלם-רפאלי: גדול.

<שר-שלום ג'רבי: אין כאן רוב נשי, בתנאי שאתם תחליטו שמנכ"ל הרשות הבא תהיה אישה.

מיקי לוי: זו הצעה לא נורמלית.

<שר-שלום ג'רבי: לא אכפת לי.

מיקי לוי: זה בצד החיובי.

מיקי לוי: זו הצעה מעולה.

<שר-שלום ג'רבי: אדוני היושב-ראש, זה בסדר גמור.

<שר-שלום ג'רבי: לא אכפת לי מי יהיה.

<שר-שלום ג'רבי: חבר הכנסת מיקי לוי - - -

אלי אלאלוף: איך יעשו קדיש, תגיד לי?

<שר-שלום ג'רבי: היועץ המשפטי הוא זכר, השלישית יכולה להיות אישה.

<שר-שלום ג'רבי: אבל אם המנהל לא יהיה אישה – אין לך רוב.

<שר-שלום ג'רבי: מה אתה רוצה?

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו יכולים להכניס פה, דרור - - -

מיקי לוי: - - - שאת נלחמת במקומי, בבקשה.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו יכולים להכניס פה את העניין של ייצוג הולם לנשים, לפחות.

<נעה בן שבת: אבל אנחנו מדברים על ועדה של 3 אנשים.

<שר-שלום ג'רבי: שלושה.

<שר-שלום ג'רבי: אלא אם אתם רוצים להעמיד משהי, איך זה נקרא?

<שר-שלום ג'רבי: דנה אינטרנשיונל, איך זה נקרא הדבר הזה?

שולי מועלם-רפאלי: הי.

שולי מועלם-רפאלי: הלו.

אלי אלאלוף: לא, לא, לא.

<שר-שלום ג'רבי: אז אין בעיה.

<שר-שלום ג'רבי: היא גם כאן וגם ככה.

<שר-שלום ג'רבי: מה אתם רוצים?

<שר-שלום ג'רבי: אין לנו.

<שר-שלום ג'רבי: נו, באמת, זה לא שייך.

<שר-שלום ג'רבי: אנחנו רוצים לעמוד בדברים שאתם מחייבים אותנו.

אלי אלאלוף: - - -

שולי מועלם-רפאלי: בדיוק.

שולי מועלם-רפאלי: בדיוק, אדוני.

שולי מועלם-רפאלי: עכשיו זה היה שיח פנים-מרוקאי, ממש - - -

<שר-שלום ג'רבי: אנחנו רוצים לקיים את מה שאתם אומרים.

<דרור גרנית: אדוני היושב-ראש, פספסתי את ההערה - - -

אלי אלאלוף: אתה רוצה סיפור?

שולי מועלם-רפאלי: רק אם אתה מבין מרוקאית, אתה יכול להבין - - -

אלי אלאלוף: זה לא גס.

<דרור גרנית: לא.

<דרור גרנית: ממש לא.

אלי אלאלוף: ההערות המרוקאיות אף פעם לא גסות.

<דרור גרנית: - - -

שולי מועלם-רפאלי: במיוחד, אתה אומר.

אלי אלאלוף: אמרתי שהוא בא לנשק את אביו, עשה אותו - - -

מיקי לוי: יש נושאים שבת שירות לאומי לא תפרט בפני גברים.

מיקי לוי: מה לעשות?

מיקי לוי: לא צריך להיות מאובן.

מיקי לוי: ראוי שנהיה - - -

<שר-שלום ג'רבי: חבר הכנסת מיקי לוי, יש לה את העמותה.

מיקי לוי: אתם תפתרו לי את הבעיה.

מיקי לוי: אל תמכור לי לוקשים אתה.

<שר-שלום ג'רבי: אין לי בעיה.

<שר-שלום ג'רבי: אתה רוצה שאני אשים חצאית כשנדון בזה?

<שר-שלום ג'רבי: לא באמת, מה אתם רוצים שנעשה?

מיקי לוי: לא יודע.

מיקי לוי: תן לי פתרון.

<שר-שלום ג'רבי: אין לי פתרון.

<שר-שלום ג'רבי: לא אשקר לכם.

אלי אלאלוף: אז הוועדה תדאג תמיד לצרף - - -

<שר-שלום ג'רבי: יש - - -

שולי מועלם-רפאלי: אולי שתמיד תשב בדיונים האלה אישה.

שולי מועלם-רפאלי: אולי אחת מחברות המועצה.

שולי מועלם-רפאלי: רעיון מצוין של הבחור פה.

שולי מועלם-רפאלי: אולי אחת מחברות המועצה.

<שר-שלום ג'רבי: אבל היא לא עובדת שלנו.

<נעה בן שבת: אבל יש לך נציגי ציבור לפי סעיף - - -

שולי מועלם-רפאלי: נכון.

<שר-שלום ג'רבי: אם נהיה תלויים באחרים, אנחנו מעכבים.

<נעה בן שבת: לא אדם נוסף.

<נעה בן שבת: אותו גורם שלישי - - -

אלי אלאלוף: אתה לא יודע שיש מייל לכולם?

אלי אלאלוף: "וואטסאפ"?

<שר-שלום ג'רבי: זו ישיבה.

<שר-שלום ג'רבי: אם אתם רוצים שהכול יהיה במייל, זה לא רציני, אבל לא אכפת לי.

<נעה בן שבת: אותו גורם שלישי בוועדת ההשגה צריך להיות או - - -

<שר-שלום ג'רבי: אז תהיה אישה.

<שר-שלום ג'רבי: השלישית תהיה אישה.

שולי מועלם-רפאלי: בדיוק.

שולי מועלם-רפאלי: השלישית אישה.

מיקי לוי: השלישית אישה.

מיקי לוי: העיקר שתהיה אישה.

שולי מועלם-רפאלי: השלישית אישה, העיקר שתהיה אישה שם כדי שהבנות יוכלו לדבר.

<דרור גרנית: נזכיר בהקשר הזה שבעצם חלה חובת ייצוג הולם לנשים.

<דרור גרנית: מכוח חוק שירות המדינה היא חלה על הרשות באופן כללי.

<דרור גרנית: לא יודע מה אחוזי העמידה שלכם.

<נעה בן שבת: יש פה הסתייגות נוספת שנוגעת לכך שההשגה תהיה באישור הוועדה.

שולי מועלם-רפאלי: איזו ועדה?

שולי מועלם-רפאלי: הוועדה הזאת?

מיקי לוי: לא צריך.

מיקי לוי: ברגע שקיבלתם שתהיה שם אישה, לא צריך.

<נעה בן שבת: מורידים את הנושא הזה.

<נעה בן שבת: עכשיו אנחנו עוברים לנושא של הממונה על פניות הציבור.

<נעה בן שבת: בסעיף 26 אנחנו אומרים שהפניות הן פניות מהממונה על פניות הציבור, לרבות פניות מקבלי השירות מהגופים המפעילים בנוגע לשירות ופניות מתנדבים.

<נעה בן שבת: אנחנו לא כוללים פה את הפניות של הגופים המוכרים ושל הגופים המפעילים.

<נעה בן שבת: הן לא פניות ציבור.

<נעה בן שבת: בעניין הזה הם יכולים לפנות לרשות באופן ישיר במסגרת הפיקוח על השירות הלאומי.

<דרור גרנית: נעה, בעניין פניות מקבלי השירות.

<נעה בן שבת: פניות מקבלי השירות, למשל, אם עמותה מסוימת שולחת בנות שירות לבתים של קשישים לתת טיפול או לשוחח איתם.

<נעה בן שבת: אם אדם כזה שמקבל את השירות, הוא יכול לפנות לממונה על פניות הציבור ולהגיד כן שירות לאומי, לא שירות לאומי, כן התנהגה בסדר, לא התנהגה בסדר - - -

<דרור גרנית: נניח שזו עמותה ששולחת את בת השירות, והתלונה של מקבל השירות מתגלגלת להיות תלונה על העמותה, לא תלונה על הבת שירות.

<נעה בן שבת: לא אמרנו שזה על הבת שירות.

<נעה בן שבת: התלונות צריכות להיות - - - מוקד לפניות הציבור באופן יותר כללי.

<נעה בן שבת: מישהו שראה איך השירות ניתן, הוא יכול לפנות להגיד: שימו לב, אתם הרשות שמפעילה את השירות הלאומי, ראיתי שמתנדב בשירות לאומי פעול כך או אחרת, צריך להיות או לא צריך להיות.

<נעה בן שבת: שתהיה לו כתובת, הוא לא יכול לדעת שהבת הזאת - - -

שולי מועלם-רפאלי: זה גם נכון שתהיה עוד עין, לטוב ולמוטב, דרור.

<דרור גרנית: יש קושי בזה שהרשות הופכת להיות מעין רגולטור על גופים אחרים שהם לא הגופים המוכרים שלנו.

<שר-שלום ג'רבי: זה התפקיד שלנו.

<שר-שלום ג'רבי: אני רואה בזה תפקיד - - -

אלי אלאלוף: בואו נתקדם.

אלי אלאלוף: אחר כך תיקחו אותו לשיעור תלמוד.

אלי אלאלוף: הוא מתאים, דרור.

שולי מועלם-רפאלי: הוא בא משם, אדוני.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו רק לא יודעים.

שולי מועלם-רפאלי: איך הפכתי אותך בין רגע - - -

<דרור גרנית: כשאני מקבל מחמאות אני שותק.

<שר-שלום ג'רבי: אתה שותק עכשיו או לא?

<דרור גרנית: שותק, שותק.

אלי אלאלוף: היית שם?

אלי אלאלוף: אז למה לא נשארת?

<שר-שלום ג'רבי: אדוני היושב-ראש, אני רק אגיד לך שהשר אורי אורבך, זכרונו לברכה, אמר שהציונות הדתית מביאה חילונים הרבה יותר משהחילונים מביאים חילונים.

אלי אלאלוף: את זה לא הבנתי.

<שר-שלום ג'רבי: אז אני אסביר.

שולי מועלם-רפאלי: אחר כך בשקט.

<שר-שלום ג'רבי: זה בשמו של אורי אורבך.

אלי אלאלוף: זכרונו לברכה.

שולי מועלם-רפאלי: צריך להגיד שבשבוע הבא ימלאו שנתיים לפטירתו, בכ"ח בשבט.

<נעה בן שבת: סעיף 27(ב) דובר על ההצעה לתיקון הזאת.

<נעה בן שבת: השר רשאי להסמיך מבין עובדי הרשות מפקחים שיהיו נתונות להם הסמכויות לפי חוק זה, כולן או חלקן.

<נעה בן שבת: בנוסף זה, משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים ביקש לשמר את הסמכויות שניתנות לו לגבי מתנדבים שהם צעירים בסיכון או אנשים עם מוגבלות, ולכן סעיף קטן (ב) אומר: "השר רשאי, לאחר התייעצות עם שר העבודה הרווחה והשירותים החברתיים, להסמיך, מבין עובדי משרד העבודה הרווחה והשירותים החברתיים, מפקחים שיהיו נתונות להם הסמכויות לפי חוק זה, כולן או חלקן, לשם פיקוח בעניינם של מתנדבים שהם צעירים בסיכון או אנשים עם מוגבלות.

<נעה בן שבת: ".

<נעה בן שבת: בנוסף לכך, בסוף הסעיף יש הוראה שאומרת בסעיף קטן (ד) בעמוד 42: "אין בסמכויות מפקח לפי פרק זה כדי לגרוע מסמכויות פיקוח אחרות הנתונות למפקחים לפי כל דין.

<נעה בן שבת: ".

<נעה בן שבת: בעמוד 41, בסעיף 28 יש את ההתייחסות לנושא של כניסה למשרדי כל גוף מוכר והכניסה לדירות השירות.

<נעה בן שבת: הכניסה למשרדי כל גוף מוכר, בסופו של דבר השינוי הוא יחסית מינורי ואומר: "להיכנס למשרדי כל גוף מוכר או גוף מפעיל ולמקומות שבהם יש לו יסוד סביר להניח שמשרתים מתנדבים".

<נעה בן שבת: הנושא של המסמכים נכנס כבר בפסקה (1) ולכן ירד.

<נעה בן שבת: "אולם אם המשרדים או המקומות האמורים משמשים למגורים, לא ייכנס אליהם המפקח אלא במועד סביר שתואם עם מנהל המקום, ובהעדר מנהל המקום – עם הדייר במקום, או על פי צו של בית משפט.

<נעה בן שבת: ".

<נעה בן שבת: אנחנו מדברים על משרד של גוף מוכר או גוף מפעיל שמנוהל בתור מקום מגורים.

<נעה בן שבת: סעיף (3) נוגע לפיקוח הספציפי על הדירות.

<נעה בן שבת: אנחנו מדברים פה על כניסה לדירת שירות כדי לבדוק את התאמת הדירה לכללים שנקבעו לגבי מגורי המתנדבים.

<נעה בן שבת: השאלה פה הייתה האם אנחנו צריכים לקבל את הסכמת של כל המתנדבים המתגוררים בדירה או שאנחנו יכולים להסתפק בתיאום המועד - - -

אלי אלאלוף: בתיאום ובנוכחות אחד המתנדבים.

שולי מועלם-רפאלי: כן.

שולי מועלם-רפאלי: חייבים שיהיו מתנדבים הדירה כשנכנסים.

<שר-שלום ג'רבי: היועץ המשפטי, סליחה, אומר כאן שתיאום – תדבר.

<יואב ארבל: דורש תיאום מראש איתן.

<יואב ארבל: אם הן לא מסכימות – אתה לא יכול להיכנס.

<שר-שלום ג'רבי: אין דבר כזה.

<נעה בן שבת: אנחנו מדברים על כניסה למקום מגורים.

<נעה בן שבת: מקום מגורים שמתגוררים בו אנשים.

<שר-שלום ג'רבי: אני רוצה להסביר לכם את המשמעות.

<שר-שלום ג'רבי: הבקר לא יכול להיכנס אם הדלת נעולה.

<שר-שלום ג'רבי: הבקר או המפקח מגיע, הוא יכול להיכנס.

<שר-שלום ג'רבי: הוא מתקשר לדירה ואומר לרכזת, אבל הוא לא צריך את ההסכמה.

שולי מועלם-רפאלי: לכן - - - לא הייתה פה הסכמה.

<שר-שלום ג'רבי: אני לא משפטן.

<שר-שלום ג'רבי: אומר היועץ המשפטי שצריך את ההסכמה.

<שר-שלום ג'רבי: אני לא חושב שצריך הסכמה.

<נעה בן שבת: תיאום הוא יותר קל מהסכמה אבל הוא מבטא הסכמה, לכן אני חושבת שאפשר לחיות אתו.

<נעה בן שבת: אבל אני חושבת שלבטל לחלוטין את היסוד של הסכמה של מי שמתגורר בדירה, זה מאוד-מאוד - - -

<דרור גרנית: לאנשים יש זכות לפרטיות, גם למתנדבים - - -

<שר-שלום ג'רבי: לא, לא.

<שר-שלום ג'רבי: אני בא מהצד שלהם.

<שר-שלום ג'רבי: אתה מתבלבל.

<שר-שלום ג'רבי: תאמין לי שאתה מתבלבל.

<שר-שלום ג'רבי: אני בא מהצד של המתנדבים, לא משום מקום אחר.

<שר-שלום ג'רבי: במצב עכשיו, אני יכול להראות לכם – לא רוצה להראות לכם – יש פיצוץ ובדירה יש ים של מים וים של נזילות, אני לא בטוח שיגידו לבנות: אל תסכימו שנבוא.

<שר-שלום ג'רבי: לא יודע.

<שר-שלום ג'רבי: אין לי מושג.

<שר-שלום ג'רבי: תבינו, יש כאן מגוון של עמותות והעמותות יגדלו ואני לא יודע מי יהיו העמותות.

<שר-שלום ג'רבי: אני מדבר מהצד של המשרת והמתנדבים.

<שר-שלום ג'רבי: לכן, אנחנו רוצים בטובתם, דרור - - -

<נעה בן שבת: - - - זהה לנוסח שהיה - - - זה אומר בכפוף להקבלת הסכמתם של כל המתנדבים המתגוררים בדירה - - -

<שר-שלום ג'רבי: לא.

<שר-שלום ג'רבי: זה עוד יותר גרוע.

שולי מועלם-רפאלי: זה עוד יותר גרוע.

שולי מועלם-רפאלי: היא ריככה את זה.

<נעה בן שבת: אבל אני מנסה - - - אנחנו ניסינו ללכת פה לקראת ולהגיד שאנחנו מבינים שהסכמה של כל המתנדבים ויכול להיות שהייתה לכם בעיה להשיג, אבל חובה שיהיה תיאום.

<שר-שלום ג'רבי: ואם הרכזת לא תרצה שנגיע?

שולי מועלם-רפאלי: לא, לא.

שולי מועלם-רפאלי: אין דבר כזה.

<שר-שלום ג'רבי: אם רכזת לא תרצה שהבקר יגיע, מה אתה אומר, שלא?

<דוד פלבר: לנו חשוב, דעו לכם, שהתנאים בדירה יהיו נאותים ולכן חשוב לנו לאפשר לכם וגם לנציגים שלנו, בתיאום ולא בהפתעה ולא כמו פורצים – ממילא אין להם מפתחות.

<שר-שלום ג'רבי: נכון.

<דוד פלבר: זה חייב להיות עם רכזת.

<דוד פלבר: אבל לראות שגם תנאי הבטיחות וגם - - -

שולי מועלם-רפאלי: לא.

שולי מועלם-רפאלי: זה לא תלוי - - -

שולי מועלם-רפאלי: - - - של רכזת - - - אי-אפשר שרכזת תגיד לבקר לא להיכנס.

אלי אלאלוף: רגע, רגע.

אלי אלאלוף: אחד-אחד.

<דוד פלבר: אני יכול לומר מה קורה אצלנו היום.

<דוד פלבר: אני חושב שלדרור אולי יש איזו הסתייגות.

<דוד פלבר: יש לנו ולא מעט דירות שמופעלות באמצעות העמותות ואנחנו דורשים שיהיה מטף, שתהיה צפיפות מסוימת בחדרים, לדוגמה, לא יותר מ-2 בנות בחדר, ושיהיה מספר תאי שירותים ומקלחות ושיהיה - - -

אלי אלאלוף: בסדר, בסדר.

אלי אלאלוף: כל זה - - -

<דוד פלבר: - - - אנחנו רוצים להיכנס ונכנסים לדירות עם הרכזות - - -

אלי אלאלוף: איך?

<דוד פלבר: הרכזת באה עם מפתח - - -

אלי אלאלוף: אבל תיאום דרך הרכזת.

<שר-שלום ג'רבי: עושים תיאום דרך הרכזת.

<דוד פלבר: מה ששר-שלום אומר זה שהרכזת לא יכולה למנוע ובדרך כלל היא לא תעשה את זה.

<דוד פלבר: יש את המנכ"ל - - -

שולי מועלם-רפאלי: לא.

שולי מועלם-רפאלי: אבל אנחנו לא רוצים להשאיר את זה ליד המקרה, דוד.

שולי מועלם-רפאלי: זה לא נכון.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שהמטרה שלך ושל כולנו שהבנות יגורו בתנאים טובים.

שולי מועלם-רפאלי: זו המטרה של כל העמותות גם - - -

<דוד פלבר: - - - בתיאום ולא בהסכמה.

שולי מועלם-רפאלי: - - - שתאזן בין הדברים.

<שר-שלום ג'רבי: דוד, אני חושב שאנחנו מדברים על אותו דבר ואני חושב שכולם מדברים על אותו דבר.

<שר-שלום ג'רבי: המנכ"ל בא כי יש תלונה חריפה של הבת.

<שר-שלום ג'רבי: הרכזת אומרת לך: אני לא יכולה שתבוא היום, יש לי חתונה או סבתא שלי בהיריון.

<שר-שלום ג'רבי: היא לא יכולה להגיד את זה.

<שר-שלום ג'רבי: היא יכולה לבוא והבקר או המפקח יכולים לבוא ולהיכנס לדירה, לראות שיש דברים חמורים.

<שר-שלום ג'רבי: כי אם אתה תהיה תלוי עכשיו ברכזת, לרכזת לא נוח שאתה מוצא בעיה.

<שר-שלום ג'רבי: אגב, מתי פונים אלינו?

<שר-שלום ג'רבי: תאמין לי, אחרי שכלו כל הקיצין ופנו ולא טיפלו - - -

אלי אלאלוף: אז מה ההצעה שלך, תכל'ס?

שולי מועלם-רפאלי: עם המתנדבים.

שולי מועלם-רפאלי: נרון.

<יואב ארבל: המתנדבים שגרים בדירה.

<יואב ארבל: זו סוגיה אחרת.

שולי מועלם-רפאלי: זה דבר חשוב מאוד.

<שר-שלום ג'רבי: - - - מתקשר לרכזת.

<שר-שלום ג'רבי: בקרת – קודם כל, זאת בחורה.

<שר-שלום ג'רבי: צריכים להבין, אנחנו מעמידים אישה שתיכנס לדירה, לא גבר.

<שר-שלום ג'רבי: שנהיה מסודרים כאן ונבין במה מדובר אצלנו ברשות בכל אופן.

<שר-שלום ג'רבי: היא צריכה להודיע לרכזת, לא כגנבים: אנחנו מגיעים ביום בשעה חמש לדירה.

<שר-שלום ג'רבי: היא צריכה את התיאום עם אחת מהבנות בדירה.

<קריאה: כל הבנות.

<שר-שלום ג'רבי: לא כל הבנות.

<שר-שלום ג'רבי: כי יש בנות שלא רוצות – אומרים לי כשמתקשרים אלי, הם לא אומרים את זה על דעת הבנות כי הבת מפחת או לא רוצה או לא נעים לה.

<שר-שלום ג'רבי: אני לא חושב שצריך את כולן.

<שר-שלום ג'רבי: מספיק - - -

אלי אלאלוף: אני רוצה להבין.

אלי אלאלוף: נכנסים באמצעות הרכזת, ולא – באמצעות אחת הדיירות.

<שר-שלום ג'רבי: אנחנו מיידעים את הרכזת.

<שר-שלום ג'רבי: קודם כל, צריך ליידע את הרכזת.

<שר-שלום ג'רבי: צריך הסכמה של אחת – מישהו צריך לפתוח את הדלת.

אלי אלאלוף: נכנסים באמצעות הרכזת או בתיאום עם הרכזת.

אלי אלאלוף: במידה ולא – בתיאום עם אחת הדיירים.

<נעה בן שבת: הדיירות תמיד צריכות להסכים בגלל שהדיירות נמצאות שם בדירה.

<נעה בן שבת: זה שהרכזת תיכנס מתי שאתה רוצה - - -

אלי אלאלוף: ואם - - -

שולי מועלם-רפאלי: לא יכולים להגיד לדיירות - - -

<יואב ארבל: יש דירות עם 10, 12 בנות.

<יואב ארבל: את יכולה לקבל הסכמה של 12 בנות?

<נעה בן שבת: - - - לכן אני אומרת - - - מתקשרת, אני מבררת:

<נעה בן שבת: האם נוח לכן שנגיע ביום רביעי בשעה ארבע אחרי הצהריים?

<נעה בן שבת: - - -

אלי אלאלוף: אוקיי.

אלי אלאלוף: ידעיה, בבקשה.

<ידעיה לוין: צריך בהסכמת הרכזת.

<ידעיה לוין: בהסכמה או בוודאי בתיאום כדי שהיא תהיה.

<ידעיה לוין: אני באופן אישי כמנכ"ל עמותה, לא נכנסתי מעולם לדירות שירות לאומי.

<ידעיה לוין: אני לא נכנס.

<ידעיה לוין: אני שומר על צניעותן של הבנות ועל מקומן.

<ידעיה לוין: למעט עובדי דיור, עובדים שמתפעלים את הדירות, מתקנים, אנשי מקצוע, גברים לא נכנסים.

<ידעיה לוין: זו נקודה ראשונה.

<ידעיה לוין: נקודה שנייה, גם אם יש הסכמה של בת אחת והבנות האחרות אפילו אולי לא יודעות מזה, בעיני יש כאן פגיעה בפרטיות של הבנות.

<ידעיה לוין: לכן, אני חושב שצריך הסכמה - - -

אלי אלאלוף: אני חושב שאתם מביאים איזה דוקטורט.

אלי אלאלוף: יש בעיה בדירה, צריך להיכנס – שלום על ישראל.

אלי אלאלוף: מה זה - - -

<ידעיה לוין: אם יש בעיה של דירה, בראש ובראשונה זו אחריות שלנו לטפל בה.

אלי אלאלוף: בבקשה, אז תטפלו.

שולי מועלם-רפאלי: מצוין, מצוין.

<שר-שלום ג'רבי: מצוין.

<שר-שלום ג'רבי: אז לא יגיעו אלינו.

<שר-שלום ג'רבי: אתה אומר נכון.

<שר-שלום ג'רבי: אבל תמיד תזכור שיש חוץ ממך עוד 6 עמותות ואולי יהיו יותר.

<שר-שלום ג'רבי: אז אתה מטפל מצוין, ואחרים אולי לא מטפלים.

<שר-שלום ג'רבי: אז אם אצלך אין תלונות – טוב מאוד.

<שר-שלום ג'רבי: הראייה שפונים אלינו.

<שר-שלום ג'רבי: אם היה מטופל ומתוקן - - -

אלי אלאלוף: במעונות הסטודנטים באוניברסיטה, מחזיקים את כל המפתחות של כל החדרים.

<ידעיה לוין: גם אנחנו מחזיקים את כל המפתחות של כולם.

אלי אלאלוף: אז או שבאמצעות הרכזת או באמצעות הודעה לאחד הדיירות.

<ידעיה לוין: אני גם מצפה שאם הרכזת לא יכולה לבוא באותו יום, ודחוף לעשות את הבקרה באותו – אז יש מנהלת, יש רכזת מחליפה.

<ידעיה לוין: יש מי שיגיע אותם.

<ידעיה לוין: מה הבעיה?

<שר-שלום ג'רבי: מצוין.

<שר-שלום ג'רבי: תנחה אותם.

<שר-שלום ג'רבי: מצוין.

<שר-שלום ג'רבי: אתה יכול גם לבוא.

<שר-שלום ג'רבי: אין בעיה בכלל.

<שר-שלום ג'רבי: אנחנו נשמח אם יבואו - - -

אלי אלאלוף: בואו - - -

<נעה בן שבת: אני גם לא רואה מה הבעיה כי המטרה היא, כאמור, לבדוק את התאמת הדירה לכללים.

<נעה בן שבת: זה צריך להיות במועד סביר, צריך להיות מתואם מראש עם המתנדבים המתגוררים בדירה - - -

שולי מועלם-רפאלי: אולי עם אחד המתנדבים, נעה.

שולי מועלם-רפאלי: נעה, בדירות שירות יש 12 בנות.

שולי מועלם-רפאלי: זה אומר שלא תיכנסי אף פעם עם בקר לדירה.

שולי מועלם-רפאלי: - - - ביום ראשון יוספה לא יכולה, ביום שני שאולה לא יכולה.

שולי מועלם-רפאלי: בחודש הבא זרובבלה לא יכולה.

שולי מועלם-רפאלי: חברים - - -

<דרור גרנית: חברת הכנסת מועלם, אני רוצה להציג את הנקודה המרכזית - - -

אלי אלאלוף: לא, לא.

אלי אלאלוף: אל תציג.

אלי אלאלוף: רק פתרון.

<דרור גרנית: אני חושב שהנוסח משקף נכונה את האיזונים הדרושים.

אלי אלאלוף: מה, לתאם עם כל הבנות?

שולי מועלם-רפאלי: זה לא "תתאמי".

שולי מועלם-רפאלי: תודיעי זה לא תתאמי.

מיקי לוי: למה צריך להיות - - -

שולי מועלם-רפאלי: בדיוק.

שולי מועלם-רפאלי: וגם למשל, האם - - -

<דרור גרנית: כי אתה פוגע בפרטיותן.

<דרור גרנית: אתה נכנס לחלל המגורים והמחיה שלהן.

שולי מועלם-רפאלי: דרור, הנה הלכתי אתך, אבל צריך למסמר את זה בזמן - - -

אלי אלאלוף: ואם יש ברוֹך בחדר, ואם יש ברוֹך בדירה הזאת, אתם תחכו?

אלי אלאלוף: למי?

אלי אלאלוף: אם יש ברוֹך בדירה הזאת שהוא לא רק צינור, מה, לא נכנסים?

<נעה בן שבת: הברוֹך הוא בעיה של הגוף המוכר - - - פה זה לא הפיקוח.

<נעה בן שבת: אנחנו מדברים פה על פיקוח: רוצים לבדוק.

<נעה בן שבת: בדירה מסוימת שמעתם תלונות ואתם באים לבדוק.

<נעה בן שבת: זה לא שהתפוצץ עכשיו הדוד.

<קריאה: יבוא הבקר לבדוק את המים?

<נעה בן שבת: אז הבנות לא יסרבו לתאם - - -

<שר-שלום ג'רבי: הם יבואו לראות, קודם כל, שזה נכון - - - אתם עושים טעות, לדעתי.

<שר-שלום ג'רבי: אתם עושים מצוין, אתם מתנהגים מצוין, אתן עושים עבודה מצוינת – חבל בכלל שאנחנו מתווכחים על העניין הזה - -

שולי מועלם-רפאלי: נכון.

<שר-שלום ג'רבי: - - כי אתם עושים עודה נהדרת, באמת.

אלי אלאלוף: אנחנו נמצא את - - -

<נעה בן שבת: אתם רוצים שנחזור ונדון בנושא הזה?

אלי אלאלוף: לא.

שולי מועלם-רפאלי: לא, לא.

שולי מועלם-רפאלי: בואו נתקדם.

<נעה בן שבת: אז אנחנו אומרים שיש תיאום - - -

אלי אלאלוף: הודעה מראש.

שולי מועלם-רפאלי: הודעה מראש, לא תיאום.

<דרור גרנית: בלי הסכמה בכלל של המתנדבים?

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: יאללה, מספיק.

<דרור גרנית: מה לא?

<דרור גרנית: אתה נכנס לחלל הפרטי שלהם.

<שר-שלום ג'רבי: מה אתה רוצה?

<שר-שלום ג'רבי: להיכנס למי?

<דרור גרנית: אני רוצה להגן על הפרטיות שלהן.

<שר-שלום ג'רבי: אז מה לעשות?

אלי אלאלוף: תתקדמו.

<דרור גרנית: - - - זה קרוב יותר להסכמה.

<דרור גרנית: כשאני נכנס לחלל המגורים שלהן - - -

<נעה בן שבת: אבל אין סיבה למתנדבות – אם המטרה היא שיהיו להם מים חמים, אין סיבה שהמתנדבות - - -

שולי מועלם-רפאלי: לא.

שולי מועלם-רפאלי: המטרה היא שהדירה שלהן תהיה טובה.

<רעות מיכאלי: - - - מה הסכמות?

<רעות מיכאלי: אנחנו אומרים תיאום עם המתנדבות, זה אומר: ביום כך וכך - - -

שולי מועלם-רפאלי: אבל תיאום – ואם הן לא - - - אני מסכימה לנוסח - - -

אלי אלאלוף: ידעיה כועס בפעם הראשונה.

<ידעיה לוין: באים לפקח כאן – אם הבנות לא יודעות - -

אלי אלאלוף: מפקחת.

<ידעיה לוין: פקחית.

<ידעיה לוין: - - אם הבנות שגרות בדירה לא יודעות שפקחית או פקח – זה בכלל לא משנה – אמורים להגיע, לפעמים הבנות נמצאות בדירה בצורה שלא נוח להם שמישהו יכנס לדירה.

אלי אלאלוף: חבר'ה, יודיעו לפני - - -

שולי מועלם-רפאלי: אבל זה מה שכתוב פה, שתואם מראש - - - -

<שר-שלום ג'רבי: הודיעו לה, יודיעו לה.

<שר-שלום ג'רבי: אתה צודק, אתה צודק.

<שר-שלום ג'רבי: דופקים בדלת, נותנים לה 5 דקות, מה, לא - - -

<ידעיה לוין: - - - לא שמעה - - -

<שר-שלום ג'רבי: מה זה לא שמעה, אז ניתן לה מכשיר שמיעה.

<שר-שלום ג'רבי: הקישו בדלת - - -

שולי מועלם-רפאלי: ידעיה - - -

<ידעיה לוין: היו דברים מעולם, היו דברים מעולם.

<ידעיה לוין: סליחה, אני לומד על זה.

<ידעיה לוין: זה לא נכון - - -

שולי מועלם-רפאלי: ידעיה, אבל אם זה מתואם - - -

<שר-שלום ג'רבי: ממה נפשך, הרכזת שלך נכנסת לדירה?

<שר-שלום ג'רבי: באותו מצב שאתה אומר שלבת לא נוח להיראות למפקחת שלי, היא אותו דבר גם לאל ליד הרכזת שלי.

<שר-שלום ג'רבי: אז מה היא עושה?

<שר-שלום ג'רבי: היא מקישה בדלת – טוק, טוק – ואז היא אומרת - - -באמת, נו, חלאס.

שולי מועלם-רפאלי: - - - תואם מראש.

שולי מועלם-רפאלי: חבל על הזמן.

אלי אלאלוף: חבר'ה, נגמר, נגמר הסעיף - - -

<קריאות: - - -

<נעה בן שבת: אני רק רוצה להביא להחלטה.

<נעה בן שבת: אני מציעה שייכתב "יתואם מראש" כי זה יותר קרוב להסכמה, אבל - - -

אלי אלאלוף: - - - לא עם כולם, רק עם רכזת הדירה.

<דרור גרנית: הרכזת היא הגוף המוכר עליו אני מפקח.

שולי מועלם-רפאלי: לא.

שולי מועלם-רפאלי: הבת.

<נעה בן שבת: ואם היא תשכח להגיד לבנות, והבנות - - -

אלי אלאלוף: אחת.

אלי אלאלוף: לתאם עם אחת - - -

שולי מועלם-רפאלי: אחת המתנדבות, אחד המתנדבים.

אלי אלאלוף: זהו.

אלי אלאלוף: והיא צריכה להוגיע.

אלי אלאלוף: מספיק, חברים.

אלי אלאלוף: הגזמתם.

אלי אלאלוף: תלמדו לדפוק על הדלת לפני שייכנסו.

<שר-שלום ג'רבי: אף אחד לא נכנס בלי לדפוק בדלת.

אלי אלאלוף: לא יודע.

אלי אלאלוף: איפה?

אלי אלאלוף: במדינה הזאת?

<נעה בן שבת: - - - שיהיה כתוב "אחד המתנדבים", שזה יהיה רק עם אחד מהם - - -

אלי אלאלוף: דרך אחת המתנדבות.

שולי מועלם-רפאלי: זה לא רק לתקן, זה גם לראות שה- facilitiesשיש להן הוא ברמה טובה, ממילא קיים היום - - -

<קריאה: זה לטובתן.

שולי מועלם-רפאלי: בדיוק.

שולי מועלם-רפאלי: זה מה שהעמותות רוצות ומה שהחוק - - -

<דרור גרנית: צריך לזכור שה-facilities, אתה יכול לבדוק אותם לקראת תחילת שנת פעילות - - -

אלי אלאלוף: אני שמח שאין אירועים חריגים בדירות האלה.

אלי אלאלוף: אני שמח לשמוע.

<דוד פלבר: אבל מספר הבנות בדירה יכול להשתנות.

אלי אלאלוף: אז מה אתה עושה?

אלי אלאלוף: להודיע לכולן - - -

<דוד פלבר: הוא מודיע לך על 10 בנות ופתאום יש 15.

<דוד פלבר: זה מה שהוא רוצה לבדוק: שלא צופפו אותן, שהמטף פעיל, שהסניטציה תקינה - - -

אלי אלאלוף: דוד הלוואי שאלה יהיו הבעיות.

שולי מועלם-רפאלי: נכון.

אלי אלאלוף: הלוואי.

אלי אלאלוף: ברגע שיש אירוע חריג בדירה הזאת, רק תפתחו את הדלת ותכנסו.

<נעה בן שבת: ואחרי מסירת הודעה לגוף המוכר, לעובד הגוף המוכר או הגוף המוכר המחזיק בדירה.

<נעה בן שבת: זה התנאי הנוסף.

אלי אלאלוף: נמשיך.

<נעה בן שבת: בסעיף 29 אנחנו עוסקים בהפעלת סמכויות הפיקוח על המדינה.

<נעה בן שבת: בעיקרון, המפקח רשאי להפעיל את סמכויותיו כלפי המדינה ומוסדותיה, אבל הייתה הוראה מסתייגת לגבי הנושא של מערכת הביטחון.

<נעה בן שבת: התברר שההוראה הזאת שונה מההוראה שקיימת בחוק שירות הלאומי-אזרחי שהיא הרבה יותר מתקדמת והרבה יותר קרובה ליישום.

<נעה בן שבת: גם לה יש את המגבלות שלה, אבל היא יותר קרובה ליישום.

אלי אלאלוף: לא הבנתי מה זה פיקוח על המדינה.

<נעה בן שבת: אם הגוף המפעיל הוא מדינת ישראל ויש לו פנימייה שבה יש מקום מגרום לבת שירות והמפקחים של הרשות- - -

<יואב ארבל: רק גופים ביטחוניים.

<יואב ארבל: זה לא המדינה.

<נעה בן שבת: חבר הכנסת אלאלוף שואל על האמירה "כלפי המדינה ומוסדותיה".

שולי מועלם-רפאלי: על המינוח.

<נעה בן שבת: אם הפנימייה היא פנימייה של המדינה, אז המפקחים יכולים לפקח גם על הפנימייה.

<נעה בן שבת: אבל לא רק זה אלא גם - - - הגוף המפעיל.

<נעה בן שבת: זאת אומרת, סמכויות הפיקוח הן לא רק השירות, הן גם כל הפעילות.

<נעה בן שבת: אז גם כלפי גוף מפעיל אחר.

<נעה בן שבת: אבל כאשר אנחנו מדברים על גופים מפעילים שהם מערכת הביטחון, מוצע פה להעתיק את ההוראות מחוק שירות לאומי-אזרחי.

<נעה בן שבת: אני אקרא אותן: "(ב) על אף האמור בסעיף קטן (א), מפקח יפעיל את סמכויותיו כלפי מערכת הביטחון בהתאם להוראות סעיף זה.

<נעה בן שבת: (ג) לא יפעיל מפקח את סמכויותיו כלפי מערכת הביטחון אלא אם כן נקבעה לו התאמה ביטחונית מתאימה לכך ובהתאם לכללי אבטחת המידע של גוף ביטחוני; גוף ביטחוני יביא לידיעת המנהל את כללי אבטחת המידע האמורים.

<נעה בן שבת: (ד) קצין בכיר או קצין מוסמך רשאי לעכב את כניסתו המידית של מפקח למיתקן המוחזק בידי מערכת הביטחון, אם מצא כי התקיים אחד מאלה: (1) כניסתו באותה העת תשבש פעילות מבצעית או מודיעינית, חקירה פלילית, או תרגיל או אימון רחבי היקף או שנעשה בהם שימוש באמצעי לחימה; (2) מתרחשת במקום פעילות עוינת; (3) מתקיימת במיתקן פעילות שהמפקח אינו רשאי להיחשף לה מטעמים של ביטחון המדינה או יחסי החוץ של מדינת ישראל; קבע קצין מוסמך או קצין בכיר כאמור, יודיע על כך לעובד הרשות כפי שייקבע בנוהל, ויקבע מועד חדש לכניסתו של המפקח, מוקדם ככל האפשר לאחר שחלפה העילה שמנעה את כניסתו.

<נעה בן שבת: (ה) מסירת ידיעה או מסמך, כולם או חלקם, למפקח תהיה בהתאם להתאמתו הביטחונית ובהתאם לכללי אבטחת המידע של הגוף הביטחוני; ואולם – (1) קצין מוסמך רשאי להורות כי ידיעה או מסמך מסוימים בעלי רגישות ביטחונית מיוחדת לא יועברו למפקח, אף אם התאמתו הביטחונית מתאימה, אלא לעובד הרשות כפי שייקבע בנוהל; (2) גוף ביטחוני ישמור מסמך, הדרוש למפקח לשם מילוי תפקידו, במקום שייועד לשם כך במיתקן המוחזק בידי אותו הגוף ויהיה נגיש למפקח או לעובד הרשות שנקבע כאמור בפסקה (1), לפי העניין; (3) קצין מוסמך רשאי להורות כי מפקח לא יוציא ממתקן ביטחוני מסמך מסוים שקבע לגביו כי הוא בעל רגישות ביטחונית מיוחדת, והוא יישמר במקום כאמור בפסקה (2).

<נעה בן שבת: (ו) קצין מוסמך רשאי להורות כי מידע מסווג שאינו קשור במישרין לעילת הפיקוח, לא ייכלל בידיעה או במסמך הנמסרים למפקח או לעובד הרשות כאמור בסעיף קטן (ה)(1), ובלבד שיידע את המפקח בכך שהשמיט מידע.

<נעה בן שבת: השר, בהסכמת השר הממונה, יורה בנוהל על אופן יישום סעיף זה במערכת הביטחון, בשים לב לטעמים של ביטחון המדינה, שלום הציבור וביטחונו; נוהל ראשון לפי סעיף קטן זה ייקבע בתוך שישה חודשים מיום תחילתו של חוק זה.

<נעה בן שבת: ".

<נעה בן שבת: אני מבינה שלגבי חוק שירות לאומי-אזרחי עדיין אין נוהל כזה.

<נעה בן שבת: עדיין אין נוהל כזה אבל למרות זאת זה לא מונע את ההפעלה של הפיקוח הזה.

<שר-שלום ג'רבי: - - - זה שייך שיהיה גם בשירות האזרחי.

<נעה בן שבת: זה כבר קיים בשירות הלאומי-אזרחי.

<נעה בן שבת: "(ז) בסעיף זה – "גוף ביטחוני" – גוף מהגופים המנויים בהגדרה "מערכת הביטחון"; "התאמה ביטחונית" – כמשמעותה בסעיף 15 לחוק שירות הביטחון הכללי, התשס"ב-2002; "מערכת הביטחון" – משרד הביטחון, יחידות ויחידות סמך של משרד ראש הממשלה שעיקר פעילותן בתחום ביטחון המדינה, משטרת ישראל, שירות בתי הסוהר והרשות להגנה על עדים; "קצין בכיר" ו"קצין מוסמך" – כהגדרתם בסעיף 10 לחוק הגנת הסביבה (סמכויות פיקוח ואכיפה), התשע"א-2011 , לפי העניין; "השר הממונה" – ראש הממשלה, שר הביטחון, או השר לביטחון הפנים, לפי העניין.

<נעה בן שבת: ".

<נעה בן שבת: זה בא במקום ההוראות הקודמות שקבעו שהתנאים לשימוש - - - מול מערכת הביטחון, ייקבעו כולם בנוהל.

אלי אלאלוף: אני מצטער לשאול, פשוט לא נוח לי שפקח יוכל להפעיל את החוק כלפי המדינה, זה כלפי מוסדות המדינה.

אלי אלאלוף: זה נראה לי - - -

<נעה בן שבת: כך פשוט המינוח - - -

אלי אלאלוף: זה המינוח של מדינה.

אלי אלאלוף: בשבילי מדינה, זה כולנו ביחד.

אלי אלאלוף: אחד יבוא לפקח - - -

<נעה בן שבת: אנחנו דווקא נוקטים בלשון הזאת דווקא בגלל המעמד המיוחד שניתן למדינה, שאומר שאם לא קבענו הוראה מפורשת שאפשר להפעיל את הסמכויות כלפי המדינה, אז הן לא חלות כלפי המדינה מכוח המעמד המיוחד שלה, כביכול הכתר שלא מפעילים כנגדו סמכויות.

<נעה בן שבת: ולכן אנחנו דואגים לכתוב בדרך זו את סעיפי הפיקוח.

אלי אלאלוף: גורף מדי.

<אוריאנה אלמסי: זה מכסה מפקח לבדוק אלו תפקידים הבנות ממלאות.

<אוריאנה אלמסי: האם הן ממלאות את התפקיד שלו הן יועדו וזה לא משהו שחורג.

<אוריאנה אלמסי: אז הוא יכול לעשות את זה.

<נעה בן שבת: הוא יכול לעשות.

<נעה בן שבת: הוא צריך להיות עם הסיווג הביטחוני, אפשר להשמיט פרטים שלא קשורים לנושא הפיקוח.

<נעה בן שבת: יכולים להגיד לו: עכשיו אתה לא נכנס לבדוק איזה תפקיד היא עושה כי בדיוק עכשיו יש פה פעילות ייחודית.

<שר-שלום ג'רבי: המפקח לא צריך לראות בפועל אם היא עושה עכשיו - - -

<אוריאנה אלמסי: אם היא עושה, נגיד - - -

<שר-שלום ג'רבי: ניקיון?

<אוריאנה אלמסי: לא ניקיון, אלא עבודה משרדית כלשהי.

<שר-שלום ג'רבי: עבודה משרדית, חלק מהן עושות עבודה משרדית.

<אוריאנה אלמסי: חלק נכבד.

<שר-שלום ג'רבי: אני אומר את זה גם בלי שהפיקוח יגיע ויראה.

<שר-שלום ג'רבי: יושב כאן מימיני נציג משרד המשפטים, שגם שם עובדים עבודה משרדית.

<שר-שלום ג'רבי: אני חושב שזה דבר חשוב מאוד לביטחון המדינה, אנחנו לא רוצים שבמקומות האלה, בגלל זה, ימנעו בנות מלשרת שם.

<שר-שלום ג'רבי: הסידור הזה מצוין ועובד מצוין.

אלי אלאלוף: סוף-סוף משכנע.

<נעה בן שבת: נעבור לסעיף 32.

<נעה בן שבת: בסעיף 32 אנחנו מדברים על המועצה הציבורית לשירות אזרחי.

<שר-שלום ג'רבי: סליחה.

<שר-שלום ג'רבי: בסעיף 31 היושב-ראש דיבר על זה שאנחנו עוברים ממקום למקום.

<שר-שלום ג'רבי: כתוב כאן: "ביצוע תפקידי הרשות, מורשה המנהל, יחד עם חשב הרשות או חשב המשרד".

<שר-שלום ג'רבי: דיברנו בישיבות הקודמות על עניין השכר לבנות השירות הלאומי, דמי הכיס.

<שר-שלום ג'רבי: משרדי הממשלה לא מעבירים כסף לגופים המוכרים והם צריכים להעביר למתנדבים.

<שר-שלום ג'רבי: זה דבר שיכול לגרום להם לבור גדול מאוד בכיס ויכול לפגוע גם בבנות, במשרתים.

<שר-שלום ג'רבי: הדבר היחידי שנפגע מקצועית – דיבר עליו גם חבר הכנסת מיקי לוי – זה רק בגלל שאין לנו חשב.

<שר-שלום ג'רבי: עברנו למשרד החקלאות.

<שר-שלום ג'רבי: עד שחשב משרד החקלאות הבין מה זה השירות הלאומי, מה ההתנהלות, איך, איפה, כמה ולמה – חודשים שלא אישרו את החשבוניות האלה ואת כל הכספים שהיינו צריכים להעביר.

<שר-שלום ג'רבי: זה פגע בעמותות.

<שר-שלום ג'רבי: אם יהיה חשב של הרשות, אז הוא ממילא מקצוען.

<שר-שלום ג'רבי: ואם אנחנו עוברים ממשרד למשרד, לא תפגע בשום דבר המקצועיות של הרשות.

<שר-שלום ג'רבי: אני לא יודע אם זה בחוק, לא יודע מה המנהג, מה הנוהל.

<שר-שלום ג'רבי: שתי הבנות מהחשב הכללי מסתכלות עלי כאילו רוצות לאכול אותנו, אבל - - -

אלי אלאלוף: זה במקום אורי שלא פה.

<שר-שלום ג'רבי: כן.

<שר-שלום ג'רבי: נוח לי שאורי לא כאן.

<שר-שלום ג'רבי: אני מודה.

<שר-שלום ג'רבי: אבל אמרתי את זה גם לידו, אז אין לי ביעה.

<שר-שלום ג'רבי: מכיוון שאני מוקלט ואין לי - - - מתלחששות עכשיו - - -

אלי אלאלוף: למה לא אישרו חשב לרשות?

<שר-שלום ג'רבי: אף פעם לא הייתה דרישה.

<דרור גרנית: בגלל היקף התקציב של הרשות.

<שר-שלום ג'רבי: נכון.

<שר-שלום ג'רבי: ההיקף של הרשות - יש גם משרדים עם היקפים יותר קטנים, אבל מכיוון שנגזר עלינו - - -

אלי אלאלוף: 800 מיליון שקל זה לא מספיק - - -

שולי מועלם-רפאלי: אבל הם לא אצלו.

<שר-שלום ג'רבי: לא.

<שר-שלום ג'רבי: התקציב שלנו הוא 220 מיליון.

<שר-שלום ג'רבי: הרגולציה היא 800 מיליון.

שולי מועלם-רפאלי: דרור ישמח להסביר.

<שר-שלום ג'רבי: מכיוון שנראה שגם אחרי החוק הזה ייגזר על הרשות שעדיין נעבור ממשרד למשרד, אנחנו חושבים שנכון שיהיה חשב עכשיו.

<שר-שלום ג'רבי: אני כבר לא אהיה, אבל למנכ"ל הרשות זה לא מוסיף שום דבר אם יש לו חשב או אם אין לו חשב.

<שר-שלום ג'רבי: זה דבר שיגרום לפגיעה בעמותות ובסוף במשרתים.

אלי אלאלוף: אנחנו יכולים לקבוע בחוק חיוב מינוי חשב?

<נעה בן שבת: אפשר לקבוע.

<נעה בן שבת: כשקובעים מי עובדי הרשות, אז אפשר להגיד שיש לרשות מנהל וימונה לה חשב.

<נעה בן שבת: אפשר לקבוע הוראה כזאת.

מיקי לוי: אני מכיר את הצד המספרי לפחות כמו כל אחד פה: בין 600 ל-800 מיליון שקל זה המון כסף והיו בעבר אירועים.

מיקי לוי: לכן, ההמלצה שלי – קטונתי – אבל ההמלצה שלי היא שזה לא צריך להיות חשב ברמה של חשב משרד, שם הדרישות הן אחרות, אבל חייב להיות רואה חשבון או כלכלן - -

<שר-שלום ג'רבי: סגן חשב.

מיקי לוי: - - שיהיה אחראי ברשות על הכספים האלה.

מיקי לוי: בסוף, כשיש נזילה של כסף, אנחנו משלמים פי כמה וכמה מהעלות הכספית שלו.

מיקי לוי: אני תומך בדרישה הזו.

אלי אלאלוף: מי ימנה את החשב?

<שר-שלום ג'רבי: תמיד זה האוצר.

שולי מועלם-רפאלי: תמיד האוצר.

מיקי לוי: תמיד האוצר.

אלי אלאלוף: אני יודע.

אלי אלאלוף: אני שואל - - -

מיקי לוי: האוצר.

אלי אלאלוף: יש פה נציגי האוצר, נציגי החשב.

<דניאל פרג: אני רוצה להתייחס, ג'רבי, למה שאתה אומר.

<דניאל פרג: באמת יכול להיות שבהיקף של פעילות הרשות יש צורך בחשב ואנחנו נבחן את זה, נראה מה המהלכים.

<דניאל פרג: אבל מבחינת העיכובים של התשלומים, חשוב לומר, שחשבות לא תקבע תשלומים.

<דניאל פרג: מבחינת חשב, נבדוק את הנושא הזה.

אלי אלאלוף: אם לא, אנחנו נקבע בחוק.

מיקי לוי: אפשר להכניס את זה לחוק, אדוני?

שולי מועלם-רפאלי: אומרת נעה שבאופן עקרוני כן.

<נעה בן שבת: באופן שיהיה מנהל לרשות והעובדים שלו - - -

מיקי לוי: אני בעד לקבוע את זה בחוק.

אלי אלאלוף: בדרך כלל אני - - -

שולי מועלם-רפאלי: בוא נחכה - - -

<דרור גרנית: צריך לבדוק - - -

שולי מועלם-רפאלי: בעניין הזה אנחנו - - -

<דרור גרנית: נדמה לי – אני לא סגור על זה, אני צריך לבדוק את עצמי – שכלל לא נהוג לקבוע הוראה לעניין מינוי של חשב אלא בתאגידים סטטוטוריים.

<דרור גרנית: זה אינו תאגיד.

<דרור גרנית: זו יחידה בתוך שירות המדינה, ולכן חלים עליה הוראות החשכ"ל - - -

אלי אלאלוף: אנחנו מבקשים מהחשב הכללי - - -

<דרור גרנית: - - - אבל אני אבדוק את זה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: זה לא תפקידך הפעם.

אלי אלאלוף: אנחנו משחררים אותך.

אלי אלאלוף: אנו מבקשים מנציגי החשב הכללי לתת לנו בשבוע הקרוב - - -

<דניאל פרג: חשוב להבין שזה גם תלוי-תקציבים, אז לא - - -

אלי אלאלוף: איך אנחנו יודעים - - - זה ניחוש קל שאנחנו יודעים.

אלי אלאלוף: אז בבקשה בוא ונבקש שתבדקו את זה.

מיקי לוי: בחיוב.

מיקי לוי: לא סתם.

<דניאל פרג: כמובן.

מיקי לוי: תודה.

אלי אלאלוף: תחליטו כן.

שולי מועלם-רפאלי: יושב-ראש הוועדה מבקש תשובה וטוב לו שהיא תהיה חיובית.

אלי אלאלוף: תשקלו, אבל תחליטו כן.

<נעה בן שבת: עכשיו יש לנו את רשימת חברי המועצה.

<נעה בן שבת: היו ברשימה הזאת, בפסקה (4), נציג משרד הכלכלה, נציג שר הכלכלה ובפסקה (8) נציג שר הרווחה והשירותים החברתיים.

<נעה בן שבת: משרד הכלכלה נועד בשביל לתת ביטוי לנושאי העבודה או התעסוקה, ושר הרווחה – לנושא הרווחה.

<נעה בן שבת: כיוון ששני התפקידים האלו עבדו תחת משרד העבודה ורווחה והשירותים החברתיים, מוצע שיהיה פה נציג אחד, נציג של שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים.

<נעה בן שבת: וכדי לאזן בין נציגי הממשלה במועצה לנציגי הציבור במועצה, מוצע שיהיה נציג ציבור מקרב נציגי השלטון המקומי שמופיע בסעיף (11).

<נעה בן שבת: במקום שני נציגי ציבור מהארגון שמייצג את המספר הגדול ביותר של רשויות מקומיות יהיה רק נציג אחד.

<נעה בן שבת: וככה, המועצה במקום להיות מועצה של 20 תהיה מועצה של 18 חברים.

אלי אלאלוף: תורידי אחד.

<נעה בן שבת: אני מורידה אחד.

<נעה בן שבת: היו נציגי שני משרדים שירדו לאחד ושני מציגים של השלטון המקומי.

אלי אלאלוף: אז איך את חיה עם תוצאה זוגית?

אלי אלאלוף: זה אפשרי?

<נעה בן שבת: - - - המלצות - - -

אלי אלאלוף: היושב-ראש יכול לקבל - - -

<נעה בן שבת: עוד שני דברים בנושא הזה.

<נעה בן שבת: נציג שר המשפטים מקרב עובדי משרדו.

<נעה בן שבת: אנחנו רואים שהם עורכי דין שהם נציגי היועץ המשפטי לממשלה.

<נעה בן שבת: הם יצטרכו לקבל הסמכה מתאימה לעניין הזה.

<נעה בן שבת: ולגבי הנושא של חובת הייצוג של נשים בתוך המועצה, יש כבר הוראה כללית בחוק שיווי זכויות האישה שחלה גם על המועצה הזאת.

שולי מועלם-רפאלי: כן.

שולי מועלם-רפאלי: כמו הציג פה האיש מהעמותה של העיוורים בשבוע שעבר.

<שר-שלום ג'רבי: משה משרקי כאן.

שולי מועלם-רפאלי: סליחה, לא ראיתי אותך משה.

<נעה בן שבת: גם לאוכלוסייה של אנשים עם מוגבלות יש גם נציג בפסקה (12) לפי המלצת נציב שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.

<נעה בן שבת: מוסיף כיוון של גיוון אוכלוסייה.

<נטלי מופסיק: יש לי התייחסות לגבי האיכות של הנציגים שלנו.

<נטלי מופסיק: זה נכון שכמשרד אוחדנו, אבל מדובר בכל זאת בשתי פריזמות שונות שרלוונטיות לשירות הלאומי.

<נטלי מופסיק: גם הפריזמה של התעסוקה וגם הפריזמה של הרווה.

<נטלי מופסיק: ולכן אנחנו מבקשים, אם יש אפשרות, שיהיו שני נציגים של משרד העבודה והרווחה.

<דרור גרנית: יש בזה היגיון.

שולי מועלם-רפאלי: ממש לא.

שולי מועלם-רפאלי: לשר שממונה על הרשות יש נציג אחד.

שולי מועלם-רפאלי: לדעתי גם למשרד הרווחה זה מספיק.

שולי מועלם-רפאלי: גברתי תמשיך.

<דרור גרנית: אבל יש היגיון בדרישה.

<דרור גרנית: הממשלה יכולה מכוח חוק יסוד: הממשלה לנייד יחידות ותפקידים ויחידות-סמך וכדומה, ולאחד משרדים ולבטל אותם - - -

שולי מועלם-רפאלי: וככה נוצרה הסיטואציה הזאת.

<דרור גרנית: - - - אבל כגורם מקצועי המייצג איזשהו אתוס מקצועי או אינטרס מקצועי, ברווחה ובעבודה הם באמת רכיבים שונים.

<דרור גרנית: לכן לכתחילה הם נבנו כשני - - -

<דוד פלבר: גם למשרד האוצר יש הרבה פריזמות - - -

<שר-שלום ג'רבי: גם למשרד הביטחון.

<שר-שלום ג'רבי: אני אעזור כאן לדוד פלבר – משרד החינוך שמפעיל 4,000 תקנים, יבוא בטענה ויגיד: תן לי עוד אחד כי יש לי בהיקף גדול.

<שר-שלום ג'רבי: אל תגיד את זה עכשיו, אנחנו - - -

<דוד פלבר: ליתר דיוק, כבר באתי - - -

<שר-שלום ג'רבי: אנחנו מתנגדים גם לזה.

שולי מועלם-רפאלי: בדיוק.

שולי מועלם-רפאלי: צריך להגיד בהגינות שכבר בא נציג משרד החינוך וגם הוא קיבל ממני אותה תשובה.

<שר-שלום ג'רבי: אנחנו מבטיחים לייצג אתכם נאמנה.

<שר-שלום ג'רבי: כל מה שתיקחו, תביאו, אנחנו נייצג אתכם נאמנה.

<שר-שלום ג'רבי: תודה.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה.

<נעה בן שבת: יש פה הסתייגות של חבר הכנסת מיקי לוי.

<נעה בן שבת: אנחנו אומרים שנציג השר מקרב עובדי המדינה, הוא מבקש שבמקום - - -

שולי מועלם-רפאלי: איפה אנחנו?

<נעה בן שבת: אנחנו בעמוד 45, סעיף 32(א)(1).

<נעה בן שבת: נוסח שהוא לא רגיל.

<נעה בן שבת: נציג השר מקרב עובדי המדינה.

<נעה בן שבת: נציג השר צריך להיות מקרב העובדים במשרדו.

<נעה בן שבת: הוא המשרד שאחראי על השירות הלאומי - - -

שולי מועלם-רפאלי: אני כמובן מסכימה עם חברי מיקי לוי.

מיקי לוי: אז אין צורך להצביע.

שולי מועלם-רפאלי: אין צורך בהצבעה.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו מכניסים את ההסתייגות.

<דרור גרנית: איפה זה היה?

שולי מועלם-רפאלי: סעיף 32(א)(1).

שולי מועלם-רפאלי: לא נציג השר מקרב עובדי המדינה הכליים אלא מקרב עובדי משרדו.

מיקי לוי: נותן לו יותר כוח.

מיקי לוי: אין בעיה, אבל לפחות יהיה מישהו - - -

שולי מועלם-רפאלי: לגמרי קוהרנטי.

מיקי לוי: מקובל, דרור?

<דרור גרנית: מצוין.

<דרור גרנית: רק להתאפס עם הדיון.

מיקי לוי: תודה רבה.

שולי מועלם-רפאלי: בקצב הזה, אנחנו היום מצביעים על כל החוק, חבר הכנסת לוי.

שולי מועלם-רפאלי: אתה ודרור ואני מסכימים – זה לדעתי - - -

<דרור גרנית: אני לא מתיימר להיות במעמד שווה, כפי - - -

רוצים להבהיר: רציתי לשוב ולשאול האם אנחנו לא יכולים לוותר על הדרישה שאת כל המינויים – זה יחזור עכשיו בסעיפים הבאים, בכל מקום שאמרנו השר, זה יהיה נשיא המדינה – אמנם זה מאוד יפה שנשיא המדינה נותן לזה איזה נופך, אבל השאלה אם זה דרוש וטעון את כל ההתעסקות עם נשיא המדינה ואם לא צריך להחזיר את זה לדרג השר.

רוצים להבהיר: השר הוא זה שממנה את המועצה הזאת - - -

<קריאה: בפעם הראשונה שנשיא ימנה ואחר כך - - -

<נעה בן שבת: אבל למה לעשות את זה ככה?

שולי מועלם-רפאלי: אדוני ראש הרשות - - -

<שר-שלום ג'רבי: אין לי בעיה שהשר יהיה.

<שר-שלום ג'רבי: אנחנו באמת רצינו לתת לזה נופך של כבוד, אבל - - -

שולי מועלם-רפאלי: אולי לא פה, אולי במקומות אחרים אפשר יהיה להכניס אותו.

<שר-שלום ג'רבי: לא אכפת לי.

<שר-שלום ג'רבי: לנו - - -

שולי מועלם-רפאלי: השר.

<נעה בן שבת: אז השר הוא זה שממנה לפי 32(א) וגם בכל מקום אחר.

<נעה בן שבת: זה פותר לנו כמה דברים.

<נעה בן שבת: בסעיף 34 - - -

שולי מועלם-רפאלי: איך דווקא כשלא הייתה פה הייתה הסכמה גורפת מקיר לקיר.

מיקי לוי: לא תאמין, אדוני היושב-ראש.

אלי אלאלוף: אז בואו - - -

מיקי לוי: הסתייגות שלי עברה ללא ויכוח.

שולי מועלם-רפאלי: לגמרי.

שולי מועלם-רפאלי: ומוצדקת, יש לומר.

אלי אלאלוף: אז אני חשבתי שאני - - -

שולי מועלם-רפאלי: איך אני עכשיו מתחנפת לחבר הכנסת לוי.

שולי מועלם-רפאלי: איך, איך.

מיקי לוי: איפה שאפשר לשתף פעולה, משתפים, שולי.

שולי מועלם-רפאלי: ברור.

<נעה בן שבת: דיברנו על כך שאמנם מלכתחילה הוצע שהמועצה תמונה על-ידי נשיא המדינה ואחרי זה גם כל שינוי ומינוי.

<נעה בן שבת: בסופו של דבר הסכימו שהכול יהיה בידי השר.

<נעה בן שבת: השר ימנה והשר יחזור וימנה.

<נעה בן שבת: נעשה את התיקונים בהתאם בהוראות השונות.

<נעה בן שבת: זה מעביר אותנו עד סעיף 38.

אלי אלאלוף: אפשר להמליץ על נשיא המדינה ללא הסכמה מראש שלו?

מיקי לוי: אם אתה עושה את זה בחוק, כן.

מיקי לוי: אבל זה לא ראוי.

<נעה בן שבת: אני מניחה שהתייעצתם עם נשיא המדינה מראש להצעת החוק הממשלתית.

<שר-שלום ג'רבי: אנחנו לא זוכרים מי היה נשיא לפני 10 שנים.

שולי מועלם-רפאלי: וטוב שכך.

שולי מועלם-רפאלי: אין מה להוסיף, אדוני.

<נעה בן שבת: בסעיף 38, בסופו של דבר אנחנו לא כוללים במסגרת תפקידי המועצה את הייעוץ לעניין הכרה בגופים מוכרים כיוון שזה מה שעלה מתוך הדיונים בוועדה, לאור ההתנגדות שלכם.

<נעה בן שבת: אתם אמרתם שזה הליך מכרזי, בסופו של דבר יתקיים הליך מכרזי ולכן אתם לא רוצים התייעצות עם המועצה בנושא הזה.

<נעה בן שבת: לסעיף 39(א) יש הסתייגות של חבר הכנסת מיקי לוי.

<נעה בן שבת: הוא מבקש שהישיבות של המועצה יתקיימו אחת לחודשיים לפחות ולא אחת לשלושה חודשים.

שולי מועלם-רפאלי: נראה לי מטורף.

אלי אלאלוף: מספיק אחת לשלושה חודשים.

<שר-שלום ג'רבי: אנשים באים מבחוץ, חבר הכנסת לוי.

אלי אלאלוף: בהתנדבות.

<שר-שלום ג'רבי: אני מאחל לך שתהיה חבר בוועדה, תבין מה העניין לבוא פעם בחודשיים.

מיקי לוי: אבל תכף תראה בהמשך שאני רוצה פרוטוקול ומצולם ומוקלט.

<שר-שלום ג'רבי: אין שום בעיה.

שולי מועלם-רפאלי: זה בסדר, אבל בוא נשאיר את זה 3 חודשים ופרוטוקול וכולי.

מיקי לוי: אני נענה לבקשתך.

<שר-שלום ג'רבי: אני מודה לך.

שולי מועלם-רפאלי: אז עכשיו, ברוח - - -

<שר-שלום ג'רבי: אפשר לבקש עוד כמה בקשות?

<שר-שלום ג'רבי: אולי זו הזדמנות.

מיקי לוי: תיזהר.

מיקי לוי: לא כדאי לך.

מיקי לוי: אתה יודע, אני - - -

אלי אלאלוף: מנהלת הוועדה הזאת תעבוד בלי יושב-ראש.

שולי מועלם-רפאלי: בזכות ההשארה שאתה משרה עלינו.

<נעה בן שבת: בסעיף 40 בעמוד 51, ובסעיף 41 – הוועדה דנה בנושא הזה - - -

שולי מועלם-רפאלי: סעיף 40?

<נעה בן שבת: כן.

<נעה בן שבת: סעיף 40 בעמוד 51.

<נעה בן שבת: "המועצה תערוך פרוטוקולים של ישיבותיה; פרוטוקול חתום בידי חבר המועצה שניהל את הישיבה וחבר מועצה נוסף שהשתתף בה, ישמש ראיה לכאורה לאמור בו.

<נעה בן שבת: ".

<נעה בן שבת: ההסתייגות של חבר הכנסת מיקי לוי שביקש פרוטוקול גם בכתב וגם מוקלט ושהכול יהיה מצולם על-ידי מערכת מותאמת.

<שר-שלום ג'רבי: אם אין שליש, אז אי-אפשר לקיים ישיבה?

<שר-שלום ג'רבי: זה לא נכון.

<שר-שלום ג'רבי: זה לא נכון.

<שר-שלום ג'רבי: חש לך עכשיו נציג ציבור מקריית שמונה, הוא מגיע עד לפגישה בתל אביב או בירושלים – אם אין שליש, אז הוא הולך הביתה?

<נעה בן שבת: בעת קבלת ההחלטות.

<נעה בן שבת: הישיבה יכולה להתקיים, אבל הצבעות צריכות להיות לפחות בשליש מהחברים.

<נעה בן שבת: כשנפתחה ישיבה במניין חוקי, המשך הישיבה כדין - - -

<שר-שלום ג'רבי: אבל לא הצבעות.

<נעה בן שבת: לא רק זה אלא גם מניין חוקי הוא רוב החברים.

<נעה בן שבת: צריכים מראש להיות רוב החברים, יותר מחצי.

<נעה בן שבת: ואחרי זה - - -

שולי מועלם-רפאלי: בהצבעות?

<נעה בן שבת: בהצבעות, שליש לפחות.

מיקי לוי: כמה זה שליש?

<נעה בן שבת: שליש מהחברים.

<נעה בן שבת: מתוך 18 - - -

שולי מועלם-רפאלי: שישה.

<שר-שלום ג'רבי: נעה, את היושבת-ראש וזימנת אנשים.

<שר-שלום ג'רבי: אלה אנשי ציבור.

<שר-שלום ג'רבי: למה אני אומר את זה?

<שר-שלום ג'רבי: כי ראינו את זה.

<שר-שלום ג'רבי: האלוף דוד עברי היה יושב-ראש המועצה הציבורית, הוא הזמין את האנשים – תאמינו לי, האלוף דוד עברי אדם עסוק מאוד, אדם מכובד מאוד – והגיעו 4-3.

<שר-שלום ג'רבי: הוא קיים את הישיבה.

<שר-שלום ג'רבי: אני מבין שהצבעות לא יהיו, אבל אי-אפשר להגביל – באו 5 אנשים, 6 אנשים, עושים.

<שר-שלום ג'רבי: למה אנשים שמגיעים צריכים להיענש?

<נעה בן שבת: כי הקוורום הוא רוב החברים.

<שר-שלום ג'רבי: אני הייתי קומונר בבני עקיבא, עשיתי פעם מסדר לשני ילדים.

<דרור גרנית: בכל הכבוד, אני רוצה להזכיר את ההקשר.

<דרור גרנית: זו מועצה שהקונספט שלה הוא שיש בה חצי אנשי ציבור מהציבור הרחב, וחצי עובדי מדינה.

<דרור גרנית: החלק של העובדים - - -

אלי אלאלוף: אל תסמוך על חצי של המדינה.

<שר-שלום ג'רבי: במיוחד אם זה יהיה אחרי הצהריים.

שולי מועלם-רפאלי: אותם אתה לא יכול לחייב להשתתף בשיבה.

<שר-שלום ג'רבי: לא.

<שר-שלום ג'רבי: אני לא יכול לחייב אף אחד.

<דרור גרנית: דווקא עובדי המדינה, אני חושב שיותר קל שיגיעו, אבל נציגי הציבור הם באמת - - -

<קריאה: הם באמת החלק היותר חשוב בעיני - - -

<דרור גרנית: או החלק הלא פחות חשוב במובן הזה שהם באמת - - - אמורים לייצג את הציבור הערבי ואת הציבור החילוני ואת הציבור הדתי ואת - - - זאת אומרת, הם אמורים להגיד שאנחנו נוכל לקיים את המועצה.

<דרור גרנית: כבר ירדנו בדרישה לזה שאמרנו שלפחות חצי זה הקוורום.

<דרור גרנית: אבל להגיד שאפילו חצי לא צריך בשביל קוורום?

<דרור גרנית: זה אומר שאנחנו מאבדים את כל היציגות של הגוף הזה, כל הערך המוסף שלו לתהליך קבלת ההחלטות - - -

שולי מועלם-רפאלי: אבל דרור, אם נניח מגיעים פחות מחצי, אתה מפזר את הישיבה?

שולי מועלם-רפאלי: לא מחכה חצי שעה ואז עושה אותה כמו שמקובל בעמותות?

שולי מועלם-רפאלי: ככה מקובל בכל המקומות שאני קיימתי בהם - - -

<שר-שלום ג'רבי: - - - אדוני היושב-ראש, מחכים חצי שעה ומתחילים.

<שר-שלום ג'רבי: זה כתוב במפורש - - -

<דרור גרנית: פה יש אלמנט מאוד חזק של יציגות ולכן - - -

<שר-שלום ג'רבי: אל תצביע.

שולי מועלם-רפאלי: אז אל תקיים הצבעות.

שולי מועלם-רפאלי: אבל דיון כן תקיים, ואז תודיע - - -

מיקי לוי: אבל אם הוא לא יצביעו, יבואו - - - חדשים כדי להצביע, שלא היו קשורים לדיון - - -

<דרור גרנית: - - - רגע, רגע, אנחנו ב-(א).

<דרור גרנית: מה אומר (א)?

<נעה בן שבת: - - - יש ב-(ג).

<דרור גרנית: לפני החצי שעה, לפני (ג) נדבר רגע על (א).

<דרור גרנית: מה הוא אומר?

<דרור גרנית: הוא אומר: "משנפתחה הישיבה במניין חוקי, המשך הישיבה יהיה כדין בכל מספר של חברים ובלבד שכולם זומנו ושבעת קבלת ההחלטות לא פחת משליש.

<דרור גרנית: זאת אומרת, גם אם פתחנו - - -

אלי אלאלוף: מה זה פה?

אלי אלאלוף: - - -

<דרור גרנית: הנה, הנה, (ג) פותר את הכול, אדוני היושב-ראש.

שולי מועלם-רפאלי: אבל (ג) פותר את זה.

שולי מועלם-רפאלי: אם אתה ממתין חצי שעה, כמו שמקובל בעמותות.

אלי אלאלוף: מה זה (ג)?

<נעה בן שבת: (ג) אומר שאם לא היה מניין חוקי בעת שנפתחה, היו פחות ממחצית, אז היושב-ראש דוחה אותה בחצי שעה.

<נעה בן שבת: ואם עברה חצי שעה, אז הישיבה היא כדין בכל מספר של משתתפים.

<נעה בן שבת: אבל עדיין קבלת החלטות מחייבת שליש לפחות.

שולי מועלם-רפאלי: 6 אנשים זה לא - - -

<שר-שלום ג'רבי: הייתי בישיבות שספרו גם רגליים.

<נעה בן שבת: בסעיף קטן (ב) יש דרישה שיהיו 10 חברים לצורך החלטות - - -

אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד לכם, אנחנו ועדה מכובדת, כן.

אלי אלאלוף: כמה פעמים קיבלתי פה-אחד החלטה.

אלי אלאלוף: הפה שלי.

אלי אלאלוף: אני לא חושב ככה.

אלי אלאלוף: אי-אפשר לעכב את זה.

אלי אלאלוף: אז אפשר לתת גם אפשרות להצביע במייל או משהו או לשאול בטלפון, אבל אל תעכבו את המערכת.

<שר-שלום ג'רבי: תגידי לי, את מגיעה מקריית שמונה?

<שר-שלום ג'רבי: מי שמכבד את המועצה, אדם מכבד את המועצה ומגיע וההוא שלא מגיע ולא מכבד – אני צריך לחכות לו?

<שר-שלום ג'רבי: לא נעים לי להגיד, מי שלא מכבד אותי, אני לא מכבד אותו.

<שר-שלום ג'רבי: יש יושב-ראש מועצה.

<שר-שלום ג'רבי: מן הסתם הוא יהיה אדם מכובד, מן הסתם, בשעה הזאת הוא יכול להרוויח עוד הרבה כסף.

<שר-שלום ג'רבי: הוא מגיע מדימונה עכשיו ואנשים לא באו – בגלל זה אני לא צריך לקבל - - -

אלי אלאלוף: בדימונה מרוויחים הרבה כסף?

<שר-שלום ג'רבי: יש כאלה שמגיעים.

שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה לשאול את היועצת המשפטית.

שולי מועלם-רפאלי: באופן מהותי, כשאנשים חברים במועצה הציבורית, מה הדרייב שלהם?

שולי מועלם-רפאלי: האם יש לנו משהו עליהם כדי שהם יגיעו לדיונים האלה?

<שר-שלום ג'רבי: אבל השר שואל אם יש החזר הוצאות לפחות?

<נעה בן שבת: הוא לא מקבל שכר, אבל בסעיף 43 מדובר פה על החזר ההוצאות שלו או גמול, אבל זה רק לאנשים שהם לא עובדי מדינה.

<שר-שלום ג'רבי: עובד משינה יקבל שעות נוספות.

<נעה בן שבת: אבל יש אפשרות להעביר אותו מכהונתו אם הוא לא מגיע ל-3 ישיבות רצופות של המועצה זה אומר חצי שנה לא להגיע לדיון.

<שר-שלום ג'רבי: תשעה חודשים.

<שר-שלום ג'רבי: העברנו את זה לישיבה אחת לשלושה חודשים.

<נעה בן שבת: אדוני, אתה רוצה להקטין את המספר הנדרש לצורך קבלת החלטה?

אלי אלאלוף: לקבל החלטות במינימום 5 נציגים שמתוכם 3 אנשי ציבור.

שולי מועלם-רפאלי: שני עובדי מדינה.

<נעה בן שבת: גם לגבי החלטות שהן ממש סדרי עדיפויות של שירות לאומי, דברים מאוד משמעותיים?

אלי אלאלוף: אני לא מרחם.

אלי אלאלוף: אני מקווה שיידעו - - -

<שר-שלום ג'רבי: מי שאכפת לו – יגיע.

<שר-שלום ג'רבי: באמת, מי שאכפת לו – יגיע.

שולי מועלם-רפאלי: אבל אתם מפרסמים את סדר-היום.

שולי מועלם-רפאלי: זאת אומרת, ברור לאנשים שזאת הישיבה.

אלי אלאלוף: - - - ותעשו מעקב לפני הישיבה.

אלי אלאלוף: תבדקו.

<דוד פלבר: אפשר להציע הצבעה גם למי שלא נוכח, כלומר מוציאים פרוטוקול ומצביעים על האפשרויות שהיו, ואז מי שלא הגיע יכול להביע דעתו?

<דוד פלבר: אז יש לך החלטה עם הרבה משתתפים, אבל - - -

<שר-שלום ג'רבי: אלא אם היה לו - - -

<דוד פלבר: זה כדי למנוע את המצב ששלושה אנשים בוועדה - - -

<שר-שלום ג'רבי: אני בטוח שתה תגיע.

אלי אלאלוף: חמישה נוכחים - - -

<נעה בן שבת: - - - אני יודעת שאני נחוצה לצורך קבלת החלטה ב-10 אנשים, אז אולי אני אטרח ואגיע.

<נעה בן שבת: אבל אם אני יודעת שיכולים להסתפק ב-5 אנשים, יכול להיות שאני אפילו לא אטרח להגיע.

שולי מועלם-רפאלי: אז למה את במועצה?

מיקי לוי: מי שרוצה להשפיע – צריך להגיע.

<דרור גרנית: אסור לדלל מדי את המנגנון הזה.

<דרור גרנית: אני מזכיר שההצעה הזאת התפקיד שלה זה להיות אותו פורום של שיח שאמור להיות באיזשהו מובן מייצג של הציבורים שלו.

<דרור גרנית: אם אנחנו מדללים את זה מדי, זה קצת מאבד את כל הערך המוסף שלו.

שולי מועלם-רפאלי: אז אולי נחזור לזה שיהיה שליש כי ההבדל בין 5 ל-6 הוא לא כזה דרמטי.

<נעה בן שבת: ואז לא תעשו את הבדל לגבי החלטות מסוימות?

שולי מועלם-רפאלי: כן.

שולי מועלם-רפאלי: שהכול יהיה שליש.

<נעה בן שבת: אדוני, אתה רוצה שחלק מהם חייבים שיהיו נציגי ציבור - - -

אלי אלאלוף: אם הולכים לפי ההיגיון שלכם - - -

שולי מועלם-רפאלי: כן.

שולי מועלם-רפאלי: לפחות שלושה.

<נעה בן שבת: לפחות שלושה נציגי ציבור?

שולי מועלם-רפאלי: כן.

אלי אלאלוף: אם זה לפי ההיגיון שלכם, אז תעשו 11.

<דרור גרנית: נכון.

אלי אלאלוף: - - - אני לא רואה - - -

<דרור גרנית: אבל בסדר.

<דרור גרנית: אמרנו שליש כדי להבטיח שזה יעבוד.

<נעה בן שבת: שליש, ומחצית מתוכם לפחות נציגי ציבור.

<שר-שלום ג'רבי: יש הסכמה כאן - - -

<נעה בן שבת: אנחנו יכולים לעבור לסעיף - - -

שולי מועלם-רפאלי: רגע.

שולי מועלם-רפאלי: מה עם ההסתייגות של חבר הכנסת לוי?

שולי מועלם-רפאלי: חבר הכנסת לוי, ההסתייגות שלך.

אלי אלאלוף: קיבלנו, קיבלנו.

<נעה בן שבת: ההסתייגות שהכול יהיה מוקלט - - -

שולי מועלם-רפאלי: לא.

שולי מועלם-רפאלי: מוקלט ומצולם.

שולי מועלם-רפאלי: קיבלת את זה?

<שר-שלום ג'רבי: מה מצולם?

שולי מועלם-רפאלי: זה לא ריאלי מצולם.

<שר-שלום ג'רבי: למה צריך צלם?

מיקי לוי: פה יכול להיות מצולם?

<שר-שלום ג'רבי: ממה אתה חושש במועצה הציבורית?

<שר-שלום ג'רבי: אם יש בורקסים או לא?

<שר-שלום ג'רבי: למה צריך לצלם?

מיקי לוי: בגלל הבורקסים צריך לצלם.

<שר-שלום ג'רבי: יש הקלטות.

<שר-שלום ג'רבי: יהיה פרוטוקול, יהיו הקלטות.

<שר-שלום ג'רבי: הצילים הזה יגרום לעוד הוצאה לרשות.

<שר-שלום ג'רבי: אני לא אהיה כאן, אבל - - -

מיקי לוי: 1,500 שקל עולה מסרטה.

מיקי לוי: האם זה בעיה בשבילך, תגיד ואני - - -

<שר-שלום ג'רבי: לא.

<שר-שלום ג'רבי: אבל נראה לי לא מצולם.

<שר-שלום ג'רבי: חבר'ה, אתם רוצים מצולם?

<שר-שלום ג'רבי: באמת לא אכפת לי - - -

מיקי לוי: הקלטה ופרוטוקול.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שמוקלט ופרוטוקול זה מספיק.

שולי מועלם-רפאלי: צילום מיותר.

מיקי לוי: באתי לקראתך פעמיים.

<שר-שלום ג'רבי: אני מציע, אדוני היושב-ראש, בוא נרוץ כאן - - -

מיקי לוי: אתה מציע להאריך את הישיבה - - -

שולי מועלם-רפאלי: אם כבר אנחנו עוסקים בהסכמות, אז אני באמת רוצה לאחל מזל טוב לאלעד, העוזר של חבר הכנסת מיקי לוי, שיש לו היום יום הולדת.

שולי מועלם-רפאלי: ככה ברוח הטובה.

<שר-שלום ג'רבי: לא ידענו כי לא הביא עוגה.

<נעה בן שבת: אדוני, אנחנו מוסיפים דרישה לצילום?

אלי אלאלוף: לא, לא.

אלי אלאלוף: הוא ויתר.

אלי אלאלוף: הקלטה בלבד ופרוטוקול.

שולי מועלם-רפאלי: בלי צילום.

שולי מועלם-רפאלי: הקלטה ופרוטוקול.

<נעה בן שבת: צריך לתמלל אחרי זה את הפרוטוקולים?

<נעה בן שבת: הפרוטוקולים יהיו תמלול?

<נעה בן שבת: זה עולה המון כסף - - -

שולי מועלם-רפאלי: ההקלטה היא מילה במילה, ופרוטוקול.

מיקי לוי: אם תגידו לי אחר כך שהקלטות נמחקו - - -

אלי אלאלוף: זה רק במשרדים מסוימים.

מיקי לוי: אם יש פרוטוקול, אז יש גם הקלטה.

מיקי לוי: מה הסיפור עכשיו?

מיקי לוי: אתה רוצה שאני אחזור לצילום?

<שר-שלום ג'רבי: לא אכפת לי.

אלי אלאלוף: אתה רוצה שיהיה מילה במילה?

אלי אלאלוף: אתה יודע כמה זמן גורם וכמה כסף?

<שר-שלום ג'רבי: נותנים את זה לתמלול.

מיקי לוי: ההקלטה תהיה כל זמן הדיון?

אלי אלאלוף: הקלטה מהתחלה ועד והסוף.

<שר-שלום ג'רבי: רוצים להוריד את ההקלטה.

<שר-שלום ג'רבי: הציע - - -

מיקי לוי: לא, לא.

שולי מועלם-רפאלי: הקלטה ופרוטוקול.

שולי מועלם-רפאלי: אבל לא תמלול.

שולי מועלם-רפאלי: הפרוטוקול לא מתומלל.

<שר-שלום ג'רבי: אני אומר חד-משמעית.

<שר-שלום ג'רבי: אם יש הקלטה, שיהיה מתומלל גם.

<שר-שלום ג'רבי: מחר יגידו שאין קלטת - - -

אלי אלאלוף: מי יקרא את זה?

<שר-שלום ג'רבי: מי ישמע את זה?

מיקי לוי: אני.

<שר-שלום ג'רבי: מי ישמע את זה?

<שר-שלום ג'רבי: אז אנחנו נעביר את זה ישר במייל - - -

אלי אלאלוף: אין לך ספר בבית?

אלי אלאלוף: לא, באמת.

אלי אלאלוף: עיקרי הדברים מספיק.

מיקי לוי: מה שאתה רוצה.

מיקי לוי: אתה - - -

שולי מועלם-רפאלי: יש ספר חדש, מהמם ומומלץ.

אלי אלאלוף: ועיקר הדברים של הדיון.

שולי מועלם-רפאלי: מצוין.

אלי אלאלוף: חוץ מזה, למשטרה אין זמן לקרוא.

מיקי לוי: במקום שיש כסף, צריך שתהיה שקיפות.

<שר-שלום ג'רבי: אין כסף במועצה.

מיקי לוי: לא חשוב.

<נעה בן שבת: אנחנו עוברים לסעיף 46 בפרק שנוגע לגוף המוכר.

אלי אלאלוף: אם נמשיך ככה, גמרנו את - - -

שולי מועלם-רפאלי: יש לנו עוד 7 דקות לישיבה.

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: לפי מה הוציאו כאן יש - - -

אלי אלאלוף: מה שתגיד, מה שתגיד.

<נעה בן שבת: בסעיף 46 יש הרבה שינויים ותיקונים והוא גם מביא אותנו לאחת המחלוקות העיקריות פה: "המבקש לשמש גוף מוכר, יגיש לשר בקשה מפורטת בכתב להכרה.

<נעה בן שבת: ".

<נעה בן שבת: יכול להיות שאנחנו נשלב את הנוסח, את הדרישה לבקשה בכתב בתוך סעיפים אחרים מכיוון שאמרנו שיהיה הליך מסודר לבקשה להצטרף בגלל הגבלת מספר הגופים המוכרים יהיה הליך מסודר ומכרזי, אז יכול להיות שהבקשה מפורטת בכתב, המעמד שלה הוא פחות צריך סעיף קטן נפרד לנושא הזה ונמצא מקום לשלב את דרישת הכתב.

<נעה בן שבת: לגבי הנושא של מי רשאי לבקש הכרה.

<נעה בן שבת: ברישה אנחנו עושים קצת שינויי נוסח, להגיד כך: רשאית לבקש הכרה כגוף מוכר מבקש ההכרה הוא עמותה או חברה לתועלת הציבור, של שבעה חברים או בעלי מניות לפחות, שאינם קרובי משפחה, ובידה אישור בדבר ניהול תקין תקף מרשם העמותות או מרשם התאגידים – סליחה, צריך להיות רשם ההקדשות – ולעניין עמותה או חברה כאמור שטרם חלפו שנתיים ממועד ייסודה – אישור על הגשת מסמכים מהרשם הנוגע לעניין; לעניין זה יראו מי שהגיש אישור כי הוא מוסד ציבורי לפי סעיף 46 לפקודת מס הכנסה‏‏, כאילו עמד בתנאי סעיף קטן זה, כיוון שהתנאים האלה נכללים ממילא.

<נעה בן שבת: זאת אומרת, זה לא אמור להיות שינוי.

<נעה בן שבת: זה אמור להיות יותר גמישות של הדרישות.

<יואב ארבל: אלה שני עולמות שונים.

<יואב ארבל: סעיף 46 ואישור ניהול תקין הם שני עולמות שונים, הם לא זה במקום זה, לדעתי.

<נעה בן שבת: אתה חושב שהם מקבלים גם את סעיף 46 ללא אישור ניהול תקין?

<יואב ארבל: צריך לבדוק את זה.

שולי מועלם-רפאלי: לא.

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: ניהול תקין אתה יכול לקבל.

אלי אלאלוף: סעיף 46 הוא בעיקר על מנת לזכות אנשים - - -

שולי מועלם-רפאלי: יכול להיות שיהיה לך אישור ניהול תקין, אבל לא יהיה לך סעיף 46, אז חבל למנוע מהם את - - -

<נעה בן שבת: אומרים שמי שיש לו אישור שהוא מוסד לפי 46, אז ממילא הוא נחשב כאילו שהוא עומד בתנאים הראשוניים האלה.

<דרור גרנית: למה?

<דרור גרנית: הרי - - -

<נעה בן שבת: זאת אומרת, שהוא כבר ממילא - - -

אלי אלאלוף: מי שיש לו 46, יש לו גם ניהול תקין.

שולי מועלם-רפאלי: אבל לא כל מי שיש לו ניהול תקין, יש לו 46.

<נעה בן שבת: שימו לב, אני רוצה להבהיר.

<נעה בן שבת: הנושא הזה של המטרה הציבורית, חלק מהדברים שנמחקו פה, זה שהעמותה פועלת למטרה ציבורית והנכסים וההכנסות משמשים להשגת אותה מטרה.

<נעה בן שבת: אז הנכסים והמטרות להשגת אותה מטרה, רשם העמותות גם בוחן את זה ולכן ממילא קיצרנו פה את הנוסח והכנסנו את זה לתוך ההגדרה של העמותה.

<נעה בן שבת: השאלה אם אתם רוצים למחוק את החזקה הזאת שיוצר סעיף 46 לפקודת מס הכנסה?

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: 46 לא קשור לניהול התקין.

אלי אלאלוף: - - - מי שתורם יש לו - - -

<דרור גרנית: זה בכלל משרד האוצר מוציא ולא רשם העמותות.

אלי אלאלוף: זה לא.

אלי אלאלוף: ולכן אני מציע שניהול תקין יהיה חובה.

מיקי לוי: סעיף 46 נותן האוצר באישור ועדת - - -

אלי אלאלוף: השאר זה בוועדת כספים, זה דרך ועדת כספים.

מיקי לוי: סעיף 46 מגיע דרך רשות המיסים, לאחר בדיקה, לוועדת הכספים.

<יואב ארבל: זה מקצר את הדרך למוסד ציבורי לפי תשע שתיים, לא לאישור ניהול תקין.

<נעה בן שבת: הוא מקצר את הדרך גם בשביל להוכיח את המטרה הציבורית ואת הנכסים וההכנסות.

<נעה בן שבת: הורדנו את זה כיוון שהמטרה הציבורית כבר הייתה ממילא מצומצמת יותר ולכן זה אולי מתייתר.

<נעה בן שבת: אבל מבחינת הדרך, זה אמור היה להחליף את המטרה הציבורית ואת הנכסים המשמשים - - -

<קריאה: רק לוודא שזה בא במקום זה.

הסיפא הזאת: הייתה פה הצעה של חבר הכנסת מיקי לוי לאסור גם על קרבת משפה בכלל בגוף המוכר.

הסיפא הזאת: למעשה, זה מה שנכנס בנוסח שאומר "שאינם קרובי משפחה", לא רק "רובם אינם קרובי משפחה".

הסיפא הזאת: הסתייגות שנייה זה להגביל חברות ופעילות פוליטית מהחברים.

הסיפא הזאת: דנו בזה, הזכרנו את העניין הזה.

הסיפא הזאת: אם אנחנו מגבילים את הזיקה הפוליטית, יש שתי דרכים לעשות זאת.

הסיפא הזאת: יש דרך שדיברנו עליה באחד הדיונים הקודמים: לדבר על כך שמנהל הגוף המוכר או אם אנחנו דברים על חבר ועד – אני לא יודעת איך רוצים לקרוא לזה או עד כמה רוצים להחיל את זה – הוא לא חבר בהנהלה הפעילה של מפלגה או של גוף מדיני או חבר בגוף בוחר של מפלגה, בדומה לחוק סיוג פעילות מפלגתית ומגבית כספים.

הסיפא הזאת: ראינו שיש הוראה דומה כזאת בחוק התקנים.

אלי אלאלוף: אין משהו בתקשי"ר של עובדי המדינה?

<נעה בן שבת: יש משהו שדומה לתקשי"ר והוא אומץ גם לחוק תאגיד השידור הציבורי.

<נעה בן שבת: דרור הציע - - -

אלי אלאלוף: אז נאמץ אותו דבר.

<נעה בן שבת: זה מדבר על זיקה אישית או עסקית לשר משרי הממשלה.

<נעה בן שבת: מנהל הגופים כבר לא עוסק בפעילות פוליטית או פעילות מפלגתית, רב בהגבלה שהשתתפות בהפגנה או בכינוס בעל אופי פוליטי או הבעת עמדה פומבית בעניינים פוליטיים כשלעצמם אינה פעילות פוליטית.

<נעה בן שבת: זו הדגרה שיהא קצת יותר רחבה, אבל גם היא כמובן אפשרית.

<נעה בן שבת: שוב עולה השאלה אם אנחנו מגבילים רק את המנהל, את כל חברי הוועד.

<נעה בן שבת: אלה בעצם האפשרויות בנושא הזה.

<נעה בן שבת: אם בכלל עושים הגבלה.

<דרור גרנית: יש פה שתי שאלות על הזיקה הפוליטית.

<דרור גרנית: שאלה אחת, על מי מחילים?

<דרור גרנית: האם רק על - - -

אלי אלאלוף: על כל האחרים.

<דרור גרנית: השאלה הראשונה היא על מי מחילים; השאלה השנייה היא מה מחילים.

<דרור גרנית: אפשר בשאלה הראשונה לדבר רק על מנהל הגוף המוכר, כלומר, המנכ"ל או המנכ"ל ויושב-ראש הגוף שאלה שני האורגנים הקודקודים - - -

<נעה בן שבת: למרות שהיושב-ראש לא כל-כך - - - בתוך חוק העמותות - - -

שולי מועלם-רפאלי: - - - אני מציעה להשאיר את זה רק ברמת מנכ"לים, כי אחרת אתה מתחיל - - -

<דרור גרנית: - - - האופציה האחרת היא ללכת יותר רחב ולדבר על הוועד המנהל של העמותה.

<דרור גרנית: הוועד המנהל של העמותה, תלוי בגודל העמותה, אבל זו כאילו הרשות המבצעת של העמותה במירכאות.

<שר-שלום ג'רבי: - - - בדרך כלל שלושה-ארבעה, תלוי בגודל העמותה.

שולי מועלם-רפאלי: אבל זה לא קיים בשום מקום, אז למה פה?

<נעה בן שבת: פה יש לנו דרישה של 7 חברים או בעלי מניות לפחות.

שולי מועלם-רפאלי: אני מציעה להשאיר את זה ברמת המנכ"לים, אדוני היושב-ראש, מתוקף התפקיד שלהם.

אלי אלאלוף: איך אתם קוראים לשלישיה שלכם?

אלי אלאלוף: המנכ"ל, היועץ המשפטי והגזבר?

<שר-שלום ג'רבי: לא.

<שר-שלום ג'רבי: אין לנו.

<שר-שלום ג'רבי: זו הנהלה.

מיקי לוי: לא ברשות עצמה.

שולי מועלם-רפאלי: זה בגופים המוכרים.

<שר-שלום ג'רבי: זה בגופים המוכרים.

<שר-שלום ג'רבי: לנו אסור להיות.

<שר-שלום ג'רבי: לי, כמנכ"ל, אסור להיות.

מיקי לוי: מה ההמלצה של משרד המשפטים, בבקשה?

<דרור גרנית: זו שאלה מורכבת.

<דרור גרנית: אני אמרתי כבר בדיון קודם.

<דרור גרנית: השאלה מורכבת.

<דרור גרנית: אין לנו מודלים מאוד נחרצים לזה כי יש פה טיעונים לכאן ולכאן.

<דרור גרנית: לכן אנחנו יוצרים פה משהו – אני לא יכול לבוא לפה עם המלצה מאוד מגובשת.

יש גישה שאומרת: שאלה נפרדת היא על מה מחילים שזה הרגע - - -

אלי אלאלוף: אפשר לשאול שאלה?

אלי אלאלוף: יש היום מצבים שבעמותות האלה יש אנשים - - -

שולי מועלם-רפאלי: כן.

<שר-שלום ג'רבי: כן, אבל אני לא חושב שצריך - - -

אלי אלאלוף: אז קודם כל, צריך לעשות - - - להפעלה - - -

שולי מועלם-רפאלי: - - - אני בעד - - -

<דרור גרנית: הוראת מעבר - - -

<קריאה: מה ההגדרה של איש פוליטי?

אלי אלאלוף: אז תהיה תקופת מעבר - - -

מיקי לוי: הוא חבר מפלגה והוא פעיל.

מיקי לוי: יש הגדרה.

<דרור גרנית: אז עכשיו זה המקום לשאלה השנייה.

<דרור גרנית: השאלה השנייה היא מהי ההגבלה שמגבילים אותם.

<דרור גרנית: יש פה שצי הצעות שונות.

<דרור גרנית: אחת אומרת: בואו נחיל את הסטנדרט שמקובל בחוק שירות המדינה סיוג פעילות מפלגתית ומגבית כספים, שזה בעצם אומר שהוא לא חבר בהנהלה פעילה של מפלגה או חבר בגוף הבוחר במפלגה.

שולי מועלם-רפאלי: גם אם הגוף הבוחר הוא 70,000 אנשים או 120,000 אנשים?

<דרור גרנית: לא, לא.

<דרור גרנית: בחוק ממעטים - - -

שולי מועלם-רפאלי: זאת אומרת, לצורך העניין – אני מתרגמת את זה למציאות חיינו – במפלגות שבהן יש פריימריז, זה לא מתייחס לכל מי שבוחר בפריימריז אלא רק למרכז המפלגה.

<דרור גרנית: בדיוק.

<שר-שלום ג'רבי: או מרכז או מזכירות מפלגה.

<שר-שלום ג'רבי: אני אומר לך את זה - - -

<דרור גרנית: זו ההגבלה - - -

מיקי לוי: גם כשיש פריימריז, אם הוא חבר במרכז ליכוד, הוא לא יכול.

שולי מועלם-רפאלי: בסדר, זה ההסבר.

אלי אלאלוף: לכם יש מוסדות במפלגה?

שולי מועלם-רפאלי: לא.

מיקי לוי: כמו שאצלכם יש.

אלי אלאלוף: הכי טוב.

אלי אלאלוף: במקום הדיקטטורה - - -

שולי מועלם-רפאלי: אני מציעה להחיל את זה רק על מנכ"ל ולהישאר עם ההגדרה שישנה היום.

<דרור גרנית: של חוק הסיוג?

<דרור גרנית: אני אציג את האלטרנטיבה - - -

<נעה בן שבת: רק מנכ"ל - - -

שולי מועלם-רפאלי: רק מנכ"ל והגדרה כמו שהיא היום.

<נעה בן שבת: של הגוף הבוחר.

שולי מועלם-רפאלי: כן.

שולי מועלם-רפאלי: של גוף בוחר.

<דרור גרנית: אני רק אציג את האלטרנטיבה.

<דרור גרנית: האלטרנטיבה היא קצת יותר מרחיבה ואומרת שההגבלה יותר רחבה.

<דרור גרנית: הוא מדברת על זיקה אישית או עסקית ופעילות פוליטית או פעילות מפלגתית.

<דרור גרנית: זאת אומרת, מושגים שאני יותר - - -

אלי אלאלוף: לפני שתתפזר, רשות הסמים - - -

שולי מועלם-רפאלי: הרשות למלחמה בסמים ובאלכוהול.

אלי אלאלוף: יש שם הגדרה מי יכול להיות או יש מגבלה פוליטית?

<יואב ארבל: הם לא עובדי מדינה, נראה לי.

מיקי לוי: אישור של נציבות שירות המדינה.

מיקי לוי: זה מכרז.

מיקי לוי: יש ועדה.

מיקי לוי: בדיוק עכשיו מחפשים, אז אני יודע על כמה שראיינו אותם, כולל ניצבים שחלקם לא עברו.

אלי אלאלוף: אדוני השקט, כן.

<דניאל דושניצקי: אני רק רוצה לחדד משהו לגבי הוועד המנהל לעומת מנכ"ל.

<דניאל דושניצקי: הוועד המנהל הוא דווקא הרשות המחוקקת יותר, קובעי המדיניות, היד המכוונת של העמותה.

<דניאל דושניצקי: ויכול להורות לעמותה מה לעשות.

<דניאל דושניצקי: המנכ"ל הוא המוציא לפועל, הוא הרשות המבצעת באיזשהו אופן.

<דניאל דושניצקי: לכן, מי שמכווין את המדיניות, עליו צריכות להיות המגבלות של חברות בזיקה פוליטית ולא על היד, לא על הזרוע המבצעת.

אלי אלאלוף: לא רק.

<דניאל דושניצקי: לא רק, לפחות.

<דניאל דושניצקי: ויותר חשוב, לפחות על הוועד המנהל וכנראה גם על המנכ"ל כקודקוד הראשי.

מיקי לוי: על זה אין ויכוח.

<דניאל דושניצקי: לכן כדאי שהמגבלה הזאת תהיה על הוועד המנהל לכל הפחות.

<נעה בן שבת: כל הוועד המנהל.

<דניאל דושניצקי: כל הוועד המנהל, כולל המנכ"ל כקודקוד הראשי.

מיקי לוי: מדובר בעוד 5-4 אנשים.

מיקי לוי: זה לא סיפור.

שולי מועלם-רפאלי: זה לא נכון זה לא נכון.

אלי אלאלוף: כמה אנשים יש ב"בת עמי"?

<ידעיה לוין: לפחות 10 אנשים בוועד המנהל, כולם מתנדבים.

<ידעיה לוין: אין לי מושג מה הדעות הפוליטיות שלהם.

<ידעיה לוין: וגם לא מפריע.

<ידעיה לוין: הם לא נבחרים על פי זיקה פוליטית כזאת או אחרת.

<ידעיה לוין: הם אנשי ציבור - - -

אלי אלאלוף: מי בחר אותם?

<ידעיה לוין: זה היסטורי.

<ידעיה לוין: חלקם היה לפני וחלקם הצטרפו.

<ידעיה לוין: נציגי ציבור שונים.

אלי אלאלוף: עוד דעה?

מיקי לוי: אם כך, אז מה הבעיה להכניס?

שולי מועלם-רפאלי: כי אנחנו לא רוצים להגביל כל-כך הרבה אנשים ממעורבות.

שולי מועלם-רפאלי: זה לא נראה לי הגיוני.

שולי מועלם-רפאלי: מנכ"ל, אני מבינה, הוא - - -

<מיכל וולידגר: יש לי שאלה.

<מיכל וולידגר: אנחנו מדברים לא על הרשות - - - אלא על הגוף המבוקר שה עמותה פרטית כמו כל עמותה.

<מיכל וולידגר: לעמותות רגילות אין הגבלה של איש פוליטי או לא איש פוליטי.

שולי מועלם-רפאלי: נכון.

<מיכל וולידגר: אז למה שפה כן תהיה?

<דרור גרנית: אני אסביר.

<דרור גרנית: פה יש הבדל מאוד משמעותי.

<דרור גרנית: השאלה מורכבת כי יש טיעונים לכאן ולכאן.

<דרור גרנית: מצד אחד, יש את הטיעון שאומר שאלה גופים פרטיים, אלה עמותות - - -

אלי אלאלוף: לא רק שאתה לא נותן כבוד לאישה, היא לא גמרה את דבריה, וגם לא הספיקה להגיד לנו את השם שלה לפרוטוקול.

אלי אלאלוף: שם ותפקיד, גברת.

<מיכל וולידגר: אני יושבת-ראש "בת עמי".

שולי מועלם-רפאלי: זה הזמן להגיד לה מזל טוב, היא נבחרה ממש בימים, בשבועות האחרונים.

אלי אלאלוף: אז איזו פוליטיקה את עושה?

מיקי לוי: אל תעני.

<מיכל וולידגר: אני עורכת דין במקצועי.

<מיכל וולידגר: אני יודעת שבעמותות פרטיות אין שום בעיה, אין הגבלה על איש פוליטי או לא איש פוליטי.

<מיכל וולידגר: אנחנו לא מדברים על הרשות, אנחנו מדברים על העמותות שהן גוף מוכר.

<מיכל וולידגר: אני לא מבינה את ההגבלה לאור כל החופש שדיברנו עליו, האפשרות שכל אדם יכול להיכנס לאן שהוא רוצה.

<מיכל וולידגר: אני לא רואה בעיה בכל חברי הוועד המנהל שתהיה להם דעה פוליטית כזו או אחרת.

אלי אלאלוף: דרור, בבקשה.

<דרור גרנית: התחלתי להגיד שהשאלה מורכבת כי מצד אחד עומד הטענה שאלה גופים מוכרים - - -

שולי מועלם-רפאלי: של עמותות פרטיות.

<דרור גרנית: בעצם הן עמותות פרטיות עם חופש ההתאגדות וכשדומה.

<דרור גרנית: הטיעון הנגדי הוא שאלה גופים ששני דברים קורים להם בחקיקה הזאת: אחד, אנחנו נותנים להם מעמד סטטוטורי ובעצם הם הופכים להיות גוף דו-מהותי לכל הפחות כי הם זוכים פה בכתר מכוח הדין, מכוח החוק שהמחוקק שם על ראשם.

<דרור גרנית: הנקודה השנייה היא השאלה התקציבית, המימונית, אנחנו יודעים שאלה לא עמותות ככל העמותות אלא בעצם חלק מאוד-מאוד ניכר – עכשיו אפשר לדבר פה על השאלה כמה – יותר מתשעים אחוזים מהתקציבים שלהם מגיעים מהכיס הציבורי במובן הרחב, כולל מרשויות מקומיות אבל גם מרשויות השלטון המרכזי.

<דרור גרנית: כשאנחנו מדברים על גופים שכל-כך הרבה מהמימון שלהם הוא בעצם כסף ציבורי, יש פה שאלה עד כמה הם נשארים פרטיים.

<דרור גרנית: בתוך המאזן הזה של האינטרסים – אתם רואים, אני מציג פה עמדה שהיא לא נחרצת, אני פורס את מערך השיקולים כדי שיהיו בפני חברי הוועדה את השיקולים לכאן ולכן ואת המורכבות שלטעמי היא לא מובנת מאליה, לא ימין ולא שמאל.

<דרור גרנית: זאת אומרת, זה לא - - -

<נעה בן שבת: אדוני, רק לציין שההגדרה של זיקה פוליטית היא הרבה יותר רחבה והיא גם יותר קשה לבחינה.

<נעה בן שבת: כשאנחנו מדברים על מועמד של מועצת השידור הציבורי, אז באמת יש פקיד שהתפקיד שלו לשבת ולבחון את הדברים האלה.

<נעה בן שבת: כשאנחנו מדברים פה על גוף מוכר, הבחינות שצריך לעשות, השאלונים שצריך למלא בשביל לזהות את הזיקה הפוליטית, זה הרבה יותר מורכב מאשר להגיד האם אדם הוא חבר בגוף בוחר או לא חבר בגוף בוחר, שזו בחינה הרבה יותר ספציפית ויותר מוגבלת.

שולי מועלם-רפאלי: לכן אדוני, אני אחזור למה שהצעתי קודם, דווקא בגלל המורכבות שמוצגת פה, גם על-ידי דרור וגם על-ידי נעה, והייעוץ המשפטי בכלל ומול האמירה שאלה בכל זאת גופים פרטיים שברור שהמימון להם הוא מימון מכספי הציבור.

שולי מועלם-רפאלי: אני מציעה להחיל את זה רק על המנכ"לים.

שולי מועלם-רפאלי: לא להרחיב את זה מעבר לזה.

שולי מועלם-רפאלי: אני רואה בעיה בהרחבה מעבר לזה.

שולי מועלם-רפאלי: ללכת עם הנוסח הראשון שמוצע פה, נעה, ולא השני שהוא קצת יותר שביר בעיני.

<דרור גרנית: אפשר לעשות חצי-חצי ולהגיד נחיל יותר רחב, אבל - - -

שולי מועלם-רפאלי: החלה יותר רחבה, אבל על פחות אנשים.

שולי מועלם-רפאלי: זה מה שאני ביקשתי.

<דרור גרנית: אני התכוונתי שהמגבלה יותר מצומצמת לפי חוק הסיוג ולא לפי האמירה הכללית יותר "זיקה פוליטית".

<דרור גרנית: אבל להרחיב לוועד המנהל בכללותו ולא רק ליושב-ראש.

אלי אלאלוף: מיקי, בבקשה.

מיקי לוי: אני תומך בהרחבה על הוועד המנהל, לעשות פעם אחת ולתמיד סדר.

מיקי לוי: לנתק את הגופים האלה לפחות מפוליטיקה.

מיקי לוי: 99.9% זה כסף ציבורי באשר הוא וראוי שננהג בו כפי שנוהגים בו בכל מקום אחר בתוך ארגוני מדינת ישראל או משרדי ממשלה.

מיקי לוי: ההרחבה הזו היא ההצעה שלי.

מיקי לוי: מדובר בעוד 5-4 אנשים.

אלי אלאלוף: מניסיון מסוים, באמת לא היינו מחויבים, ודווקא כן צירפנו אנשים פוליטיים.

אלי אלאלוף: לא בגלל היכולת הפוליטית אלא בגלל מעמדם הציבורי.

אלי אלאלוף: אני חושב ששני תפקידים: מנכ"ל, זה ברור, ויושב-ראש, לא כדאי שיהיו פוליטיים.

אלי אלאלוף: כל השאר, בסדר.

<נעה בן שבת: תניד יש יושב-ראש ועד מנהל או שכל הוועד המנהל הוא בעצם הדירקטוריון?

<שר-שלום ג'רבי: חייב להיות, חייב להיות - - -

שולי מועלם-רפאלי: חייב להיות מנכ"ל ויושב-ראש.

אלי אלאלוף: יושב-ראש ומנכ"ל.

אלי אלאלוף: בשני התפקידים האלה, אנשים לא צריכים להיות בגופים הבוחרים הפוליטיים.

אלי אלאלוף: זה מה שהייתי עושה, אם זה מקובל.

מיקי לוי: נע\ה הצבעה כדי שבעוד שנתיים - - -

אלי אלאלוף: אתה רוצה הצבעה?

מיקי לוי: כן.

אלי אלאלוף: מי בעד ההצעה שלי?

אלי אלאלוף: מי נגד?

אלי אלאלוף: בעד הצעת יושב-ראש הוועדה – מיעוט

אלי אלאלוף: נמנעים – אין

אלי אלאלוף: שולי, אז מה ההצעה שלך?

מיקי לוי: נפלה.

מיקי לוי: אדוני היא נפלה.

שולי מועלם-רפאלי: ההצעה שלי היא רק מנכ"ל.

שולי מועלם-רפאלי: אני לא נפלתי בכלל.

מיקי לוי: נפלה.

מיקי לוי: את היית צריכה להצטרף אליו.

שולי מועלם-רפאלי: למה?

שולי מועלם-רפאלי: אני הצעתי רק מנכ"ל.

שולי מועלם-רפאלי: אני - - -

<למיקי לוי: נכון.

<למיקי לוי: הוא הציע מנכ"ל, סמנכ"ל - - -

<נעה בן שבת: לא, לא.

<נעה בן שבת: רק שנייה.

<נעה בן שבת: כרגע הצביעו על ההצעה של חבר הכנסת אלאלוף.

<נעה בן שבת: עכשיו יכולות להיות הצעות אחרות.

<נעה בן שבת: מה ההצעות האחרות?

מיקי לוי: ההצבעה של אלי אלאלוף, עם כל הרצון, היא הרחבה, כמו שאני ביקשתי.

שולי מועלם-רפאלי: אבל אני גם ביקשתי, אז - - -

<נעה בן שבת: ההצעה לא התקבלה.

אלי אלאלוף: לא התקבלה.

<נעה בן שבת: הצעתך לא התקבלה.

<נעה בן שבת: עכשיו, מה ההצעות האחרות?

אלי אלאלוף: אני מחייך.

שולי מועלם-רפאלי: אני מציעה שזה יוחל רק על מנכ"ל.

<נעה בן שבת: - - - רק אפשרות הראשונה של גוף בוחר - - -

אלי אלאלוף: מי רוצה, אתם רוצים הצבעה רק על המנכ"ל?

שולי מועלם-רפאלי: כן.

אלי אלאלוף: מי בעד המנכ"ל בלבד?

אלי אלאלוף: מי נגד?

אלי אלאלוף: בעד ההצעה של חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי – מיעוט

אלי אלאלוף: נמנעים – אין

שולי מועלם-רפאלי: חברים, בואו נשב אחר-כך שלושתנו ונגיע להסכמה, באמת, שלושת חברי הכנסת, מה נכון.

אלי אלאלוף: מה אתה רוצה?

אלי אלאלוף: בוא נתחיל - - -

שולי מועלם-רפאלי: לא, לא, אל - - - את מיקי, זה יום חג.

מיקי לוי: אני תומך בהרחבה, לפי עמדת משרד המשפטים.

אלי אלאלוף: הרחבה שמה אומרת?

שולי מועלם-רפאלי: - - - הציג עמדה מאוד - - -

<נעה בן שבת: הרחבה לכל חברי הוועד, והרחבה של האפשרות הראשונה או של האפשרות - - -

אלי אלאלוף: - - - מה ההצעה - - - מי רוצה את ההצעה של משרד המשפטים?

מיקי לוי: לפי ההצעה של עורך דין דרור - - -

<דרור גרנית: אופציה אחת היא להגיד שאנחנו מרחיבים את התחולה על הוועד המנהל בכללותו, אבל הולכים על ההגבלה המהותית היותר מצומצמת - -

אלי אלאלוף: אז מי בעד ההצעה של משרד המשפטים?

<דרור גרנית: - - לפי חוק הסיוג - - -

מיקי לוי: זה הרע במיעוטו.

אלי אלאלוף: מי נגד?

אלי אלאלוף: בעד הצעת משרד המשפטים – מיעוט

אלי אלאלוף: נמנעים – אין

אלי אלאלוף: אז גם היא נפלה.

מיקי לוי: רביזיה.

שולי מועלם-רפאלי: ברור, רביזיה - - -

שולי מועלם-רפאלי: נכון.

אלי אלאלוף: אז בינתיים לא זה, לא זה ולא זה.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו נבדוק את זה ונבוא עם הצעה - - -

מיקי לוי: את יכולה בבקשה לשבת עם דרור ואפילו עם עורך הדין של הרשות - - -

<נעה בן שבת: למרות שבסופו של דבר, אני חושבת שהאפשרויות - - -

אלי אלאלוף: מי יעשה את נאום הניצחון עכשיו?

שולי מועלם-רפאלי: נאום הניצחון הוא שלך כי בזכותך החוק הזה יגיע לסיום.

שולי מועלם-רפאלי: באמת אני אומרת את זה.

שולי מועלם-רפאלי: עברו פה כבר כל-כך הרבה ראשי ועדה.

אלי אלאלוף: אם יש הצעה האחרת, תביאו אותה לדיון הבא.

שולי מועלם-רפאלי: למנכ"ל ויושב-ראש?

שולי מועלם-רפאלי: אין בעיה.

שולי מועלם-רפאלי: אם זאת הייתה ההסכמה שהגיעו אליה, אני אתמוך בזה מכל הלב.

אלי אלאלוף: יושב-ראש ומנכ"ל - - -

שולי מועלם-רפאלי: אני אתמוך בזה מכל הלב.

שולי מועלם-רפאלי: אם זאת ההסכמה שהגיעו אליה - - -

<נעה בן שבת: - - - צריך - - -

אלי אלאלוף: מה, עוד פעם?

<נעה בן שבת: לא - - -

אלי אלאלוף: את רוצה הצבעה - - -

מיקי לוי: לא - - - הצבעה כהצעת היושב-ראש.

שולי מועלם-רפאלי: לא.

שולי מועלם-רפאלי: אני צריכה לברר את זה על סמך מה שאמר היועץ המשפטי של משרד המשפטים.

מיקי לוי: עם מי את הולכת - - -

שולי מועלם-רפאלי: עם השר הרלוונטי.

שולי מועלם-רפאלי: עם שר אורי אריאל.

שולי מועלם-רפאלי: אומר דרור שהדבר הזה - - -

אלי אלאלוף: - - - אני מכבד את עצמי, זו הצעה - - - אני גאה בזה.

אלי אלאלוף: אני מציע שעד כאן – סיימנו את הפרק הזה?

<נעה בן שבת: לא, לא סיימנו - - -

מיקי לוי: אתה יודע מה, אדוני היושב-ראש, רביזיה על ההצעה שלך שנפלה, כדי שנצביע עליה עוד פעם.

שולי מועלם-רפאלי: לא.

שולי מועלם-רפאלי: אל תעשה - - -

מיקי לוי: בסדר, אבל אני מגיש רביזיה.

שולי מועלם-רפאלי: בסדר, גם אני מגישה רביזיה.

שולי מועלם-רפאלי: הרבה רביזיות עוד - - -

אלי אלאלוף: אוקיי, יש רביזיה, אבל עוד יהיה דיון על זה בישיבה הבאה.

מיקי לוי: גברתי היועצת המשפטית, רביזיה על ההצעה של היושב-ראש.

<נעה בן שבת: סיימנו את סעיף קטן (ב).

<נעה בן שבת: יש לנו עוד הרבה סעיפים קטנים בסעיף הזה.

אלי אלאלוף: אוקיי.

אלי אלאלוף: אז ברשותכם, הישיבה תינעל עכשיו.