הוועדה לענייני ביקורת המדינה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 203, 2017-02-07 12:00

איל בן ראובן: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה לענייני ביקורת המדינה בנושא:

איל בן ראובן: הטיפול בכלבים ובחתולים על ידי המחלקות הווטרינריות ברשויות המקומיות.

איל בן ראובן: אני רוצה לברך את נציגי מבקר המדינה ואת כל שאר האורחים המכובדים.

איל בן ראובן: אני רוצה לברך על היום החשוב שמתקיים בכנסת בנושא בעלי חיים.

איל בן ראובן: אני חושב שהנושא הוא מאוד מאוד חשוב.

איל בן ראובן: אני מגדל חיות.

איל בן ראובן: אני גר במושב בצפון, מושב ידפת.

איל בן ראובן: אני צמוד לגדר של יער הקופים, שם החיות חיות באופן חופשי.

איל בן ראובן: הם מאוד משתדלים לעזור לחיות מכל מקום אפשרי.

איל בן ראובן: כל בית בישוב שאין בו לפחות שני כלבים ו-3 חתולים לא נחשב.

איל בן ראובן: הנושא קרוב לליבנו.

איל בן ראובן: הנתונים שנמצאים בידי מדברים על כך שבין 30% ל-35% מהמשפחות בישראל מגדלות חיות בבתיהן.

איל בן ראובן: יש לכך השלכות טובות על האנשים, על הילדים.

איל בן ראובן: אני מניח שכולנו מכירים את הדבר הזה.

איל בן ראובן: מצד שני, יכולים להיות נזקים אפשריים כאשר החיות, חיות המחמד בעיקר, אינן מטופלות כפי שכולנו רוצים וחושבים שצריך להיות.

איל בן ראובן: אני מוכרח להגיד לכם שכשאני מדבר על חיות, כשאני קורא, לומד ונתקל במושג "המתה" של חיות, משהו מתכווץ בתוך הבטן.

איל בן ראובן: זה מצד אחד.

איל בן ראובן: מצד שני, אנחנו מבינים שיש נושאים שחייבים להיות מטופלים נכון, כי אחרת הפגיעה יכולה להיות בבני אדם, בציבור ובחיות עצמן.

איל בן ראובן: אנחנו היום נדון בדוח מבקר משנת 2010.

איל בן ראובן: כשפעם ראשונה קראתי את החומר, אמרתי, "וואלה, 2010, כבר עברו כמה דברים מאז, אולי יש לזה משמעות כפולה".

איל בן ראובן: אני מבקש לראות מה קרה מאז 2010, לאן התקדמנו, לאן התפתחנו, האם התפתחנו.

איל בן ראובן: את הדבר הזה חשוב מאוד שנשמע כאן, כדי שנצא בסוף הדיון עם מסקנות.

איל בן ראובן: נפתח עם מבקר המדינה.

<מירה רזין: אנחנו מברכים על הדיון הזה.

<מירה רזין: הדוח פורסם בדצמבר 2011.

<מירה רזין: היה דיון בוועדת החינוך והתרבות של הכנסת בינואר 2012.

<מירה רזין: קודמי בתפקיד אמר שהמשרד שלנו בודק את הנושא הזה.

<מירה רזין: היו כמה מסקנות של ועדת החינוך והתרבות.

<מירה רזין: אנחנו לא עשינו דוח מעקב על הדוח, גם לא קיבלנו שום דיווח על תיקון הליקויים.

<מירה רזין: נשמח לשמוע מצד הגופים שנמצאים פה והיו מבוקרים מה נעשה מאז הדוח.

<מירה רזין: בסיכום הדברים של הדיון בינואר 2012 בוועדת החינוך, נאמר על ידי היושב-ראש, חבר הכנסת אלכס מילר, שהם פונים למשרד החקלאות, שממונה על חוק צער בעלי חיים, ומבקשים ממנו לקדם את אותן הצעות חוק שיחייבו את הרשויות המקומיות בתקצוב.

<מירה רזין: גם בנושא הזה נשמח לדעת מה השתנה מאז.

<מירה רזין: הדוח הזה נעשה על ידי מבקר המדינה כביקורת, אבל לנציבות תלונות הציבור, בשנה האחרונה במיוחד, הגיעו לא מעט תלונות על כלבים משוטטים.

<מירה רזין: מבקר המדינה נדרש גם לנושא הזה.

<מירה רזין: מבקר המדינה הפנה את תשומת לב הגופים הציבוריים על כך שהם חייבים לטפל בסוגיה, שהם חייבים למצוא פתרון מערכתי וכולל לסוגיה הזאת, שהם חייבים שתהיה איזו שהיא מדיניות סדורה לנושא הזה.

איל בן ראובן: ההערה שלך היא שאין מדיניות.

<מירה רזין: נכון לעכשיו.

איל בן ראובן: שלא הייתה בתקופת הביקורת.

<מירה רזין: השאלה איזה סוג של טיפול עושים.

<מירה רזין: יש כל מיני סוגים של טיפול, השאלה מה בוחרים לעשות.

<מירה רזין: מבקר המדינה לא ממליץ לנהוג בטיפול זה או אחר.

<מירה רזין: מה שאנחנו אומרים זה שכל הגופים שצריכים להסדיר את הסוגיה, עדיף שיעשו אותה.

<מירה רזין: לצד בעלי החיים יש את האנשים שנפגעים, גם על זה אנחנו מקבלים תלונות.

<מירה רזין: צריך לפתור את הסוגיה.

<טוביה בירן: מדובר בביקורת רוחבית, מקיפה מאוד.

<טוביה בירן: בחנו 10 עיריות, 8 מועצות אזוריות ואיגוד ערים.

<טוביה בירן: לגבי מינוי וטרינרים ברשות, חלק מהרשויות לא מינו וטרינרים כחוק.

<טוביה בירן: מינוי וטרינר צריך להיות בכפוף להסכמה של מנהל השירותים הווטרינריים במשרד החקלאות.

<טוביה בירן: אחד הנושאים החשובים שבדקנו זה איך מטפלים בכלבים מסוכנים.

<טוביה בירן: מצאנו שאין פעולה יזומה לאתר כלבים מסוכנים.

<טוביה בירן: יש אנשים שמחזיקים ברשותם כלבים מסוכנים ללא רישיון.

<טוביה בירן: אין פעילות יזומה בעניין הזה.

<טוביה בירן: במטה אשר הבאנו דוגמה לכך.

<טוביה בירן: כלבים כאלה צריך לעקר.

<טוביה בירן: אני החזקתי עד לפני שבועיים עשרות שנים כלבים.

<טוביה בירן: את הכלבה האחרונה נאלצתי להרדים בגלל גילה.

<טוביה בירן: לא נעים הסיפור הזה.

<טוביה בירן: לגבי טיפול בכלבים משוטטים, אין פעולה יזומה של הרשויות.

<טוביה בירן: כשערכנו את הביקורת, הגענו לגוש- דן, לווטרינר של תל-אביב.

<טוביה בירן: הכלבים לא מבינים שהם עוברים מרמת גן לתל-אביב, אין איזה שלט לכלב שאומר לו לעצור במקום מסוים.

<טוביה בירן: במקומות שבהם הכלבים לא מכירים את הגבולות הנושא הזה לא מטופל כמו שצריך.

<טוביה בירן: לגבי אכיפה כנגד כלבים משוטטים, ציינו בדוח שיש שתי מערכות חקיקה.

<טוביה בירן: יש חוקי עזר ותקנות מינהליות.

<טוביה בירן: יש הבדל ביניהן מבחינת הקנסות.

<טוביה בירן: צריך לאחד ביניהן.

<טוביה בירן: נושא שהוא כואב מאוד למי שמחזיק בכלבים זה נושא של תחנות ההסגר.

<טוביה בירן: אין ראייה כוללת.

<טוביה בירן: בצפון, למשל, יש מעט מאוד תחנות הסגר.

<טוביה בירן: כולנו יודעים שאם צריך להביא כלב לתחנת הסגר, זה לא נעים.

<טוביה בירן: יש מחסור, בעיקר פריפריה.

<טוביה בירן: חלק מתחנות ההסגר פועלות ללא רישיון עסק.

<טוביה בירן: חלק מתחנות ההסגר לא עומדות בתנאים שנקבעו בתקנות של צער בלי חיים.

<טוביה בירן: ראינו כמה תחנות כאלו.

<טוביה בירן: לא נעים לראות אחיות שיושבות בתחנות כאלו.

<טוביה בירן: הבנו שהיה איזה שיפור בצפת.

<טוביה בירן: בדוח צוין שהייתה שם תלונה.

<טוביה בירן: אני מקווה שהנושא הזה טופל.

<טוביה בירן: אנחנו יודעים שבעיריית חיפה בנו כלבייה חדשה.

<טוביה בירן: אני אשמח לשמוע התייחסות מהגורמים הרלוונטיים.

<טוביה בירן: מצאנו שיש פיקוח לקוי של השירותים הווטרינריים על תחנות ההסגר.

<טוביה בירן: זה נדרש מהשירותים.

<טוביה בירן: הם לא עושים את זה כמו שצריך.

<טוביה בירן: הדוח גם מתייחס לנושא של חתולי רחוב שמהווים מטרד.

<טוביה בירן: החקיקה הקיימת לא מסדירה את הטיפול בעניין הזה.

<טוביה בירן: יש פסיקות בג"ץ שהגבילו את הסמכות להמתת חתולים.

<טוביה בירן: מה שלמדנו בביקורת הזאת זה שרשויות חזקות שיש להן כסף משקיעות ומטפלות בזה כמו שצריך, ברשויות חלשות שאין להן את התקציב זה הדבר האחרון שמטריד אותן.

איל בן ראובן: סדר העדיפות שלהן הוא אחר.

<טוביה בירן: סדר העדיפות שלהן לא מגיע למקום הזה, זו הבעיה המרכזית.

<טוביה בירן: הדבר המרכזי בחתולים זה מדיניות של עיקור וסירוס כאמצעי לצמצום ההתרבות שלהם.

<טוביה בירן: רשויות שיש להן תקציב עושות את זה, רשויות שאין להן תקציב לא עושות את זה.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, תודה רבה על כך שנענית ואתה מקיים את הדיון ביום החשוב הזה, יום זכויות בעלי החיים.

יעל גרמן: כמובן שהדוח לא מפתיע.

יעל גרמן: אני משערת לעצמי שאם הייתם עורכים היום את אותה ביקורת, הייתם מוצאים את אותם נתונים, אולי אפילו יותר חמורים.

יעל גרמן: אנחנו יודעים איך תחנות ההסגר של הרשויות הולכות ומצטופפות, איך יותר ויותר רשויות נאלצות, גם אם הן לא רוצות, להרדים, להמית את הכלבים.

יעל גרמן: נאמר לי פה שעד כה לא העבירו תיקון ליקויים.

יעל גרמן: מאיזו שנה אנחנו מדברים?

<טוביה בירן: מ-2010.

איל בן ראובן: גם הבנתי שלא היה דיון בנושא הזה.

יעל גרמן: תיקון ליקויים זה דבר אלמנטרי.

יעל גרמן: לפני כחצי שעה אישרו את החוק של חברתי נורית קורן, שמאשר 4 וחצי מיליון לעיקורים וסירוסים של כלבים, לא של חתולים.

יעל גרמן: חשוב שכל הרשויות תדענה את זה.

יעל גרמן: אני משערת לעצמי שזה יחולק בהתאם לקריטריונים, לתבחינים מאוד מאוד ברורים.

יעל גרמן: אין להשתמש בכסף הזה להרדמה, להמתה, רק לצמצום.

יעל גרמן: הפירוש של צמצום מספר הכלבים זה עיקור וסירוס.

יעל גרמן: זה הדבר ההומני ביותר שאנחנו יכולים לעשות כדי לאפשר לכלבים תנאי חיים טובים.

יעל גרמן: האם קיימת תכנית ארצית לפריסת תחנות הסגר?

יעל גרמן: אני יודעת שלא, אבל כדאי שנשמע את זה.

יעל גרמן: אנחנו צריכים לבקש לוח זמנים כדי שאכן תהיה תכנית ארצית לפריסת תחנות הסגר.

יעל גרמן: אני יודעת על המצוקה בצפון, ביקרתי שם מספר פעמים.

יעל גרמן: מי שמחזיק את הכלבים בצפון זה עמותות ונשים.

יעל גרמן: אני רוצה לקבל תשובה לגבי התפוסה הקיימת בתחנות ההסגר הרשותיות.

יעל גרמן: השאלה המאוד כואבת היא כמה כלבים מורדמים בשנה בעקבות הצפיפות הקיימת בתחנות, כמה פקחים מפקחים על תחנות ההסגר, מה נעשה בנושאי חתולי רחוב.

יעל גרמן: אתם ציינתם, נתתם דגש על חתולי הרחוב.

יעל גרמן: אנחנו בהרצליה הקצינו באופן קבוע סכום של בין 300 ל-350 אלף שקל לעיקורים וסירוסים של חתולים.

יעל גרמן: זה נעשה באופן קבוע.

יעל גרמן: הייתי רוצה לדעת אם ישנן רשויות נוספות שמקצות סכום ייעודי לעיקור וסירוס חתולים.

איציק שמולי: אני רוצה לברך על הדיון.

איציק שמולי: אני רוצה להודות לך, אדוני היושב וראש, ולמשרד המבקר.

איציק שמולי: זה יום עמוס וגדוש.

איציק שמולי: אחת הסוגיות שבאמת מטרידות אותנו בשנה האחרונה, כפי שאתם יודעים, זה הסיפור הזה של ההמתות של כלבים וחתולים.

איציק שמולי: אנחנו העברנו בזמנו מכתב שחתום בחתימת עשרות חברי כנסת למשרד מבקר על עצם הנתונים.

איציק שמולי: אנחנו טוענים יחד עם הארגונים שמומתים 60 אלף חתולים וכלבים בריאים.

איציק שמולי: הדבר הזה הוא דבר מטורף, הוא חייב להיפסק.

איציק שמולי: לא רק כנגד הדבר הזה יצאנו, יצאנו נגד השיטה.

איציק שמולי: הכלביות הציבוריות יודעות שיש עליהן פיקוח ציבורי, אז מה עושים?

איציק שמולי: מעבירים את הכלבים מעבר להרי החושך, מעבירים לכלביות הפרטיות.

איציק שמולי: שם יש בתי חרושת להמתות.

איציק שמולי: כולם חיים עם זה בשלום - משרד החקלאות, השירותים הווטרינריים, הרשויות המקומיות.

איציק שמולי: יש פה ושם כמה כוכבים בולטים כמו איזה כוכב צפון באפלה.

איציק שמולי: ריבונו של עולם, 60 אלף כלבים וחתולים בשנה, למה?

איציק שמולי: עם טיפה יותר השקעה, עם טיפה יותר משאבים, עם טיפה יותר איכפתיות יכול להיות שחלק מהם ימצאו בית חם.

איציק שמולי: אני יודע שלהגיד לעצור את ההמתות זה פופוליסטי כי בצמוד לדבר הזה צריכים לעשות שורה של צעדים כדי לתמוך במטרה הזאת, כמו להגביל את הגידול הפיראטי.

איציק שמולי: כל אחד יכול היום לקחת קופסת קרטון, לגדל גורים ולמכור ב"יד 2".

איציק שמולי: זה טירוף הדעת הדבר הזה.

איציק שמולי: צריך להגביר את הפתרון של עיקורים של כלבים וחתולים.

איציק שמולי: צריך לעשות שורה של פעולות כדי לתמוך במטרה הזאת של ההפחתה של ההמתות.

איציק שמולי: הדוח הזה נגע רק בחלק מהסוגיות, אבל זה אפילו לא קצה הקרחון.

איציק שמולי: לצערי, מאז שנכתב הדוח הזה בשנת 2010, וזה הדבר המשמעותי, המצב לא הלך והשתפר, המצב רק נהיה יותר גרוע.

איציק שמולי: מילא שעל הכנסת מצפצפת הממשלה, אבל על משרד המבקר?

איציק שמולי: אני חושב שזה לא ראוי.

איציק שמולי: אני מאוד מאוד מקווה שהיום הזה יהיה איזה שהוא קו פרשת מים בהתייחסות של מדינת ישראל והחברה הישראלית כלפי העניין הזה של צער בעלי חיים, התעללות בבעלי חיים.

איציק שמולי: אני מזכיר את מה שאמר כבוד השופט חשין, זכרונו לברכה.

איציק שמולי: הוא אמר שבעלי חיים הם חסרי ישע, שהם לא יודעים לזהות רוע, לכן הם לא יודעים להתגונן מפניו.

איציק שמולי: אם אתם, שומרי הסף – הרשויות המקומיות, משרד החקלאות, המשטרה, לא תעמידו חומה בין המתעללים, ומתעללים זה גם אנשים וגם מגנונים, לבין בעלי החיים, הטירוף הזה יימשך.

איציק שמולי: אנחנו לא ניתן לו להימשך.

<אבי צרפתי: אני מברך על התקיימות הדיון.

<אבי צרפתי: בחדר הזה יושבים מספר לא מבוטל של רופאים וטרינרים.

<אבי צרפתי: חלקם הגדול הם רופאים שנוגעים ישירות לדוח מאחר והם באים מהרשויות המקומיות, חלקם לא.

<אבי צרפתי: חלקם באו מתוך העניין של מה הולך להשתנות כתוצאה מהתהליך הזה.

<אבי צרפתי: אני רוצה להגיד דברים כלליים, מפני שאני מתאר לעצמי שהדוח הזה מכיל גם נתונים טכניים מאוד ברורים – האם לכלבייה כזאת יש רישוי עסקים, האם לכלבייה כזאת יש היתר בנייה וכדומה.

<אבי צרפתי: רוב הליקויים שנמצאו פה הם ליקויים שתוקנו עם הזמן כתוצאה מוועדת הביקורת שבדקה את העניין.

<אבי צרפתי: יש פה אלמנטים, כפי שאמר חבר הכנסת שמולי, שלא רק שהם לא השתפרו, אלא הם בוודאי ובוודאי הידרדרו משמעותית.

<אבי צרפתי: אני לא רואה פה ראשי ערים או מנכ"לים של עיריות.

<אבי צרפתי: הווטרינר העירוני הוא כמו כל פקיד שנמצא בתוך המסגרת העירונית.

<אבי צרפתי: מעמדו של הרופא הווטרינר לוקה, לצערי, בחסר, מאחר וברוב המקרים, כפי שציין הדוח, אין קביעת תקן לרופאים וטרינרים.

<אבי צרפתי: אני יכול להגיד שאנחנו כארגון בנינו לפני 4 או 5 שנים נוסחה מאוד ברורה ומסודרת מתמטית.

<אבי צרפתי: היא מאגדת את כל המטלות של הרופא הווטרינר ברשות המקומית.

<אבי צרפתי: בהתאם להשתלת הנתונים הרלוונטיים בכל רשות ורשות, קיבלנו איזה שהוא מספר של תקן.

<אבי צרפתי: עם זה הלכנו למשרד הפנים ,למשרד החקלאות ולגופים נוספים, אבל אף אחד לא מעוניין להתייחס לזה, אף אחד לא מוכן לאמץ את זה.

איל בן ראובן: היום אין תקן כתוב וברור לגבי מה צריך להיות ברשות מקומית?

<אבי צרפתי: אין תקן מחייב ברשות מקומית, לא משנה איך מסתכלים על זה - גודל הרשות מבחינת האנשים שגרים בה, רשות שעובדת במסגרת כזו או אחרת.

<אבי צרפתי: הדבר הזה מוכן וקיים, אנחנו רק מבקשים שמשרד הפנים יאמץ אותו.

<אבי צרפתי: כנ"ל לגבי האמצעים שהוקנו לווטרינרים.

<אבי צרפתי: אמר המבקר שבמקומות מסוימים לרופא אין משרד, אין איפה לשבת, אין מחשב, אין קו אינטרנט, אין מכונית.

<אבי צרפתי: הוא נאלץ להכניס לרכב הפרטי שלו בעלי חיים שהוא יכול להגיש להם עזרה.

<אבי צרפתי: שלא לדבר על הסיכון הבריאותי או הבעיות שיכולות להתעורר כתוצאה מהדברים האלה.

<אבי צרפתי: זה נכון שבמסגרת הזו שופרו דברים מסוימים בכלביות.

<אבי צרפתי: בחיפה, למשל, הוקמה כלבייה חדשה וגדולה, באשדוד הוקמה כלבייה.

<אבי צרפתי: עדיין אנחנו לא רואים תכנית מסודרת לפריסת כלביות.

<אבי צרפתי: אני יודע שבמדינת ישראל יש סדר גודל של בין 45 ל-47 כלביות.

<אבי צרפתי: חלקן הן פרטיות, אבל רובן רשותיות.

<אבי צרפתי: לי יש כלבייה.

<אבי צרפתי: אני חושב שהכלבייה שלי היא לא במצב גרוע, אבל כל בוקר כשאני ניגש לכלבייה אני לא רוצה להיות שם.

<אבי צרפתי: המקום הוא לא מקום נעים, המקום הוא לא מקום שאמור להיות ברמת התחזוקה וברמת ההחזקה שאני כווטרינר חושב שצריך להחזיק כלבים.

<אבי צרפתי: אני לא רוצה להיות שם, אבל זה שלי, זה המעט שיש לי במסגרת הזאת.

<אבי צרפתי: אין לנו הקצאת כספים, אין לנו הקצאה של מקומות, אין תכנית שמסתכלת, הכל בידי הרשות המקומית.

<אבי צרפתי: אם הצלחתי לשכנע את ראש העיר שלי או את המנכ"ל שלי שזה חיוני, הוא ייתן לי.

<אבי צרפתי: אגב, הקמת כלבייה נעה בין 2.5 מיליון ל-4 מיליון שקל, לא חצי מיליון שקל כמו שמצוין פה בדוח.

<אבי צרפתי: הרשות המקומית נדרשת להוצאה ניכרת.

<אבי צרפתי: הרבה פעמים שואלים במערכות העירוניות בשביל מה צריכים את זה בכלל, ואם לא צריכים את זה, צריך להתחיל לגלגל את הכלבים ממקום למקום, מכלבייה לכלבייה, כאשר אחר כך הם מגיעים לעמותות.

<אבי צרפתי: גם העמותות קורסות.

<אבי צרפתי: גם העמותות שמוכנות לקבל נמצאות בתפוסה של 200%.

<אבי צרפתי: כל הכלביות העירוניות נמצאות בתפוסה של 200%.

<אבי צרפתי: הן לא עונות על קריטריונים של חוק צער בעלי חיים, או על הנוהל של ניהול כלביות שאנחנו ממונים עליו.

איל בן ראובן: האם הבעיה אצלך היא בעיה בינך לראש העיר?

איל בן ראובן: איפה אתה שם את ה"זום אין"?

איל בן ראובן: מה היית רוצה כדי שבבוקר תלך לכלבייה ותרגיש יותר טוב ממה שאתה מרגיש היום?

<אבי צרפתי: ניסינו בהצעת חוק מסוימת שתהיה אחריות שילוחית.

<אבי צרפתי: הרופאים יושבים פה, הם מרגישים אחראים, אבל האחריות היא לא בידיים שלהם תמיד.

<אבי צרפתי: זה שבחוק כתוב שרשות מקומית חייבת לבנות מאורת בידוד או תחנת הסגר זה עוד לא אומר כלום.

<אבי צרפתי: אף אחד לא מחייב את ראשי הערים לבנות את זה, אף אחד לא דורש מהם לבצע את זה.

איל בן ראובן: התמונה הקשה שאתה מציג בהירה וברורה.

<דגנית בן דב: אני מבקשת להצטרף למה שאמר ד"ר צרפתי.

<דגנית בן דב: האחריות מחולקת בין מספר משרדי ממשלה.

<דגנית בן דב: למשרד הפנים יש תפקיד מאוד מאוד משמעותי.

<דגנית בן דב: השירותים הווטרינריים הם הגורם המנחה את הרופאים הווטרינריים הרשותיים, משרד הפנים הוא המעסיק.

<טוביה בירן: הוא גם מפקח.

<דגנית בן דב: סמכויות פיקוח יש לשני הגופים.

איל בן ראובן: נדמה לי שאנחנו עולים פה על אחת מהבעיות.

<דגנית בן דב: זה לא סוד שבשנים האחרונות יש נתק מסוים בין ועד הרופאים הווטרינריים ברשויות המקומיות להנהלת השירותים הווטרינריים במשרד החקלאות.

<דגנית בן דב: ניסינו כמה פעמים להתניע מהלך של גוף שיצור מפה שתכמת את החוסרים, שתהיה עבודה שתלווה את הנושא של תמיכה בהקמה של כלביות רשות.

<דגנית בן דב: זה לא צלח.

<דגנית בן דב: אני מאוד מקווה שזה יצליח בעתיד.

איל בן ראובן: מה הסיבה שזה לא צלח?

<דגנית בן דב: נתק בין שני הגופים, חוסר יכולת לתקשר.

איל בן ראובן: למי הסמכות?

איל בן ראובן: משרד החקלאות הוא גורם מדיני.

<דגנית בן דב: הוא יכול לחייב מישהו לדבר איתו?

איל בן ראובן: לדבר, לעשות עבודה.

<דגנית בן דב: הנתק היה ברמת התקשורת בין גורמים מסוימים.

<דגנית בן דב: חלק גדול מהגורמים מדברים אחד עם השני, חלק מהגורמים הרלוונטיים לא כל כך.

<דגנית בן דב: אנחנו נצא בימים הקרובים בקול קורא לתמיכה בהקמה של כלביות רשות, כאשר הרעיון הוא לעודד הקמת כלביות שיפעלו ככלביה אזורית.

<דגנית בן דב: רשויות קטנות לא יכולות להפעיל בצורה טובה כלביית רשות, זה גם בזבוז משאבים של רשויות סמוכות אם לכל אחת תהיה כלבייה.

<דגנית בן דב: אנחנו רוצים לנסות לאגד את זה.

<דגנית בן דב: הקול הקורא יצא להערות הציבור לפני כחודש.

<דגנית בן דב: את הערות הציבור אפשר היה לשלוח עד ה-3 בפברואר.

איל בן ראובן: את מדברת על איזו שהיא פריסה ארצית?

<דגנית בן דב: לא פריסה ארצית.

<דגנית בן דב: אנחנו יכולים לפנות לרשויות מקומיות כדי שיפנו ויבקשו תמיכה כספית על-מנת להקים כלביית רשות, אנחנו לא יכולים להורות לרשות מסוימת: אנחנו חושבים שפה יש חוסר, עלייך להקים.

<דגנית בן דב: הם צריכים להשקיע משאבים לא מבוטלים משלהם.

<דגנית בן דב: אנחנו תומכים תמיכה חדשה יחסית.

<דגנית בן דב: המשרד להגנת הסביבה תומך יותר מעשור בכלביות רשות.

<דגנית בן דב: הכלביות, שבשנים שהאחרונות קמו או שופצו בצורה משמעותית, היו בתמיכה של המשרד להגנת הסביבה ובהשקעה לא מבוטלת של אותה רשות.

איל בן ראובן: מי אחראי?

איל בן ראובן: האם יש לכם אחריות על המדיניות הארצית?

<דגנית בן דב: אנחנו יכולים להגיד איפה להערכתנו חסר, אנחנו לא יכולים לחייב רשות מקומית להקים כלביית רשות.

<דגנית בן דב: אנחנו יכולים לעשות קול קורא שייתן ניקוד גבוה יותר לרשויות שמבקשות על בסיס פערים וחוסרים שאנחנו מזהים.

<דגנית בן דב: זה מה שאנחנו מתכוונים לעשות.

איל בן ראובן: מה בנוגע למדיניות של איך צריכה להיראות מדינת ישראל ברמה של טיפול בכלביות, אכיפה?

<דגנית בן דב: אנחנו יכולים להגיד איפה אנחנו רואים חוסר, אנחנו לא יכולים לחייב רשות מקומית לעשות את זה.

<נורית חדד: אשכול נגב מערבי מתכוון בתוך חצי שנה להעסיק 4 וטרינרים לעניין, הוא מתכוון לבנות כלבייה מאושרת.

<נורית חדד: כולם צודקים, יש בעיה שצריך לפתור, אבל הבעיה היא יותר קשה ממה שנאמר פה.

יעל גרמן: אולי גם העניין של הנפילה בין הכיסאות.

יעל גרמן: בעוד שהקול קורא יוצא ממשרד החקלאות, התקציב נמצא במשרד להגנת הסביבה.

<דגנית בן דב: לא, יש תקציב למשרד להגנת הסביבה, הם ממשיכים עם התמיכה שלהם.

איל בן ראובן: אם אני מבין נכון, משרד החקלאות הוא האחראי המקצועי במדינת ישראל.

איל בן ראובן: ממה שאני מכיר, לאחראי מקצועי יש אחריות לכתוב מסמך, יש לו איזו שהיא אג'נדה ברמה הלאומית, תכנית שאמורה לחייב בצורה כזאת או אחרת את כל מי שעוסק בנושא.

יעל גרמן: במערכות ארגוניות נורמאליות.

איל בן ראובן: האם יש מסמך כזה, אין מסמך כזה?

איל בן ראובן: אני לא מדבר רק לגבי הנושא של כלביות ברשות, אני מדבר על מסמך כולל כדי שנבין מה צריך להיות בעניין.

איל בן ראובן: אני מבין שלא כל כך ברור מה האחריות, מה הסמכות, מה החובות.

איל בן ראובן: זה מתחיל מזה שאף אחד לא אומר מה צריך.

איל בן ראובן: אני שואל אם יש דבר כזה.

<דגנית בן דב: אין נייר עמדה שמרכז הכל, יש ניירות שונים בהקשרים שונים.

<דגנית בן דב: אני חושבת שבהחלט נכון וראוי שתצא קריאה לכתיבת נייר עמדה כולל ורוחבי על כל הדברים.

<דגנית בן דב: אני קצת בספק אם נייר עמדה כזה ישנה משהו מבחינת ההבנה, כי אני חושבת שכל אחד מהגורמים הרלוונטיים מבין מה אחריותו וסמכותו.

<טוביה בירן: בפקודת הכלבת נקבע כי על פי המלצת מנהל השירותים הווטרינריים, קרי משרד החקלאות, רשאי הממונה על המחוז לדרוש מכל רשות מקומית להתקין מקום לבידודם של כלבים, חתולים וקופים.

<טוביה בירן: מקום זה נקרא "מאורת בידוד".

<דגנית בן דב: הממונה על המחוז הוא משרד הפנים.

<טוביה בירן: זה לא דבר וולונטרי.

<טוביה בירן: הרגולטור, קרי משרד החקלאות, שהוא הגורם המקצועי, חייב לדרוש.

<טוביה בירן: הנושא הוא איגום משאבים.

<טוביה בירן: נכון שיש רשויות קטנות שאין צורך שכל אחת תקים כלבייה לעצמה, לכן יש איגודי ערים לווטרינריה בכמה במקומות.

<טוביה בירן: בקריות, למשל, יש איגוד.

<דגנית בן דב: אין איגוד ערים בקריות.

<דגנית בן דב: יש שני איגודי ערים לווטרינריה.

<טוביה בירן: זאת חובתה של הרשות לתת מענה לבעיה הזאת.

<דגנית בן דב: אנחנו עובדים היום על תיקון מאוד מאוד רחב לפקודת הכלבת, כולל לתקן את הנקודה הזאת.

<דגנית בן דב: הסמכות כרגע היא של משרד הפנים, לא שלנו.

<דגנית בן דב: אנחנו יכולים להמליץ, אבל מי שרשאי לדרוש זה משרד הפנים.

<אהוד פלג: בשנת 1990 ייצגתי נאשם שנדרש בצורה לא חוקית להסגיר את כלבו למאורת בידוד.

<אהוד פלג: זיכיתי אותו על סמך העובדה שמאורת הבידוד לא נבנתה על פי הוראות הסעיף בפקודת הכלבת שכרגע קרא נציג מבקר המדינה.

<אהוד פלג: הדברים האלה נוגעים לא רק לסדר הנכון של דרך התנהלות המשרדים, אם הם מדברים ביניהם או לא, הדבר הזה נוגע לרווחת בעלי החיים.

<אהוד פלג: הרבה פעמים אנחנו נאלצים להסגיר את בעלי החיים משום שהם חשודים בכלבת.

<אהוד פלג: הם חוזרים מתים או חולים בגלל התנאים הירודים במאורות האלו.

<אהוד פלג: זה יורד לשורש הסמכות של המדינה לפעול בצורה יעילה למניעת כלבת.

<אהוד פלג: אם אין מאורות חוקיות, גם אין חובה להסגיר את הכלבים.

<אהוד פלג: הרבה בעלי כלבים שנאלצו להסגיר את הכלבים שלהם לא יודעים שחלק גדול מהדרישות האלו לא חוקיות.

<אהוד פלג: את המפרטים והתכניות מנהל השירותים הווטרינרים היה צריך לאשר.

<אהוד פלג: אם עד היום הם לא קיימים, כשאנחנו מדברים על 1990, זה מראה באיזה קצב עובדת המדינה.

<אהוד פלג: את הדברים האלה צריך לדרוש ממנהל השירותים הווטרינריים, הוא הסמכות המקצועית.

<אהוד פלג: הוא צריך להעמיד את התנאים הראויים.

<אהוד פלג: אני מציע שהם ייפתחו להתייעצות עם הציבור, לתגובות הציבור, על- מנת להבטיח את רווחת בעלי החיים, על-מנת שהם לא יחזרו חולים או מתים מאותן המאורות.

<אהוד פלג: צריך לחייב את הרשויות, לא להשאיר את זה לאם יש תקציב או אין תקציב הדברים האלה זוכים לעדיפות שאני לא רוצה להגיד איזו, בהתאם לכך אנחנו רואים את התוצאות.

<יוסי בן-יעקב: רציתי להגדיר את קווי המתאר של משרד הפנים סביב הטיפול בנושא הזה.

<יוסי בן-יעקב: משרד הפנים אמון על הגדרת התפקיד של כל נושא הווטרינריה.

<יוסי בן-יעקב: זה הוגדר.

<יוסי בן-יעקב: מהבדיקה שעשינו עם הגורמים המקצועיים במשרד, הנושא הזה טופל.

<יוסי בן-יעקב: בדומה למה שאנחנו מכירים בתחום של החינוך, בנושא של הרווחה, בנושא של הבריאות, תחומי האחריות של הווטרינריה נמצאים באחריות משרד החקלאות.

<יוסי בן-יעקב: אנחנו לא יכולים לתקצב.

<יוסי בן-יעקב: התקנים אמורים להגיע ממשרד החקלאות.

<דגנית בן דב: הווטרינר הוא עובד רשות.

<יוסי בן-יעקב: הוא עובד רשות, אבל הוא אמור להיות מתוקנן על ידי משרד החקלאות.

איל בן ראובן: אנחנו מבינים שלא כל כך ברור מי אחראי על מה.

איל בן ראובן: המצב פה הוא בלתי אפשרי.

איל בן ראובן: יש איזה שהוא מסמך שמגדיר את מדיניות משרד הפנים בנושא?

<יוסי בן-יעקב: לא מדיניות.

<יוסי בן-יעקב: יש הגדרת תפקיד לנושא של הווטרינריה ברשות המקומית.

<יוסי בן-יעקב: הנושא של התקצוב הוא לא באחריות משרד הפנים.

<יוסי בן-יעקב: אותו דבר בתחומים של חינוך, רווחה, בריאות.

איל בן ראובן: כשאתם מקצים כספים לרשויות המקומיות, נושא הווטרינריה לא במגרש.

<יוסי בן-יעקב: בדומה לתחומים האחרים.

<אבי צרפתי: אנחנו הסתובבנו לא מעט במשרדים ובחדרים של משרד הפנים, ביקשנו הקצבה של תקנים.

<אבי צרפתי: התשובה הייתה מאוד ברורה: אם אתם לא מביאים לי את הכסף כמו בחינוך וכמו בדברים מסוימים, אני לא מקציב את התקנים.

<אבי צרפתי: אין תקנים, הכל תלוי בהתאם לרצונו, בהתאם ליכולתו של ראש העיר.

<אבי צרפתי: בדיני העיריות, שלהערכתי זה רלוונטי למשרד הפנים, חובתה של הרשות המקומית לטפל במטרדים שנגרמים מבעלי חיים.

<אבי צרפתי: גם בפקודת הכלבת וגם בדיני העיריות הסמכות בסוף יום היא של הרשות המקומית.

<אבי צרפתי: הגוף הרגולטורי או הגוף המנחה, שזה משרד החקלאות, יכול להתוות את התנאים, את הסטנדרטים, את כל הדברים הרלוונטיים האלה.

איל בן ראובן: מה שאתה אומר זה שראש הרשות יקבע את סדר העדיפות אצלו.

איל בן ראובן: אם יעל בהרצליה חשבה שזה חשוב, היא תשים את זה במקום הראשון.

איל בן ראובן: אם היא תחשוב, בגלל יכולת או משהו אחר, שזה לא חשוב, זה יכול למצוא את עצמו במקום ה-74.

<אבי צרפתי: ודאי.

<אבי צרפתי: אני חייב להגיד שככה זה ברחובות.

<אבי צרפתי: העניין נמצא במשרד הפנים.

<צבי גלין: אני חושב שהדוח של המבקר עשה עבודה מצוינת.

<צבי גלין: זה לא מאוחר שהדברים האלה יקבלו איזו שהיא תנופה.

<צבי גלין: במהלך הדיון פה כל אחד ניסה למצוא מי בעצם אשם או לא אשם בכל נבכי הבירוקרטיה.

<צבי גלין: אני חושב שהיה ראוי שהוועדה פה תחשוב איך מקדמים את הדבר.

<צבי גלין: כמו שמשרד התחבורה מחליט איפה יהיה שדה תעופה, כמו שמשרד הבריאות מחליט איפה יהיו בתי חולים, כך משרד החקלאות יקבע היכן צריך להקים מקלטים לבעלי חיים.

<צבי גלין: אני חושב שמה שצריך לעשות זה לאגם את המשאבים, ללמוד ממה שקורה בעולם.

<צבי גלין: אני יודע שוועדות הכנסת שולחות תחקירנים לראות איך דברים מתנהלים בעולם.

<צבי גלין: הנושא הזה של בעלי חיים עזובים, נטושים זה לא פטנט שקורה רק בארץ.

<צבי גלין: אנחנו נוהגים בצורה קפקאית.

<צבי גלין: כשכל עירייה קטנה מקימה כלבייה עם 6 תאים, אז לא הגיוני שתהיה משרה לכלבן, והכלבים אוכלים יום כן, יום לא.

<צבי גלין: מדינה שאפשר ללמוד ממנה בנושא של רווחת בעלי חיים היא אנגליה.

<צבי גלין: צריך לראות איך מטפלים שם.

<צבי גלין: משרד החקלאות, המשרד להגנת הסביבה והרשויות נותנים תקציבים, רק צריך לאגם את זה.

<צבי גלין: צריך לקחת את זה למקום שיקדם אותנו 100 שנים קדימה, לא לתת משהו נקודתי.

<צבי גלין: אני מבין שכל מיני ראשי רשויות מתחבטים במצוקות כלכליות.

<צבי גלין: התמזל מזלי לשרת בעיר כמו תל-אביב שאין אצלה את הדילמה הזאת, האמצעים נמצאים בידיה.

<צבי גלין: ליבי עם עמיתיי שיושבים פה ולא יכולים לתת את התנאים.

<צבי גלין: אני חושב שהסטנדרטים צריכים להיקבע על ידי משרדי ממשלה, כמו משרד החקלאות או המשרד להגנת הסביבה.

<צבי גלין: זה צריך להיות בדיוק כמו שעשו בתאגידי המים, שהכסף כוון רק למטרה הזאת.

<צבי גלין: צריך שתהיה החלטה לקחת מכל אזרח 5 שקלים, או לקחת מחיסון הכלבת 5 שקלים על-מנת לממן את העניין של רווחת בעלי חיים.

<צבי גלין: לא יכול להיות שבעירייה א' יתנו, בעירייה ב' לא יתנו.

<צבי גלין: אם רוצים לתת עוד יותר, זה תמיד מבורך.

<צבי גלין: צריך לקבוע איזה שהוא כלל, איזה שהוא "לבל" גבוה.

<גלי דוידסון: המשרד להגנת הסביבה תומך בהקמה ובשיפוץ מתקני רשות באופן שנתי.

<גלי דוידסון: התקציב הוא מתקציב של המשרד להגנת הסביבה.

<גלי דוידסון: התקציב של הקרן אמור להיות מוזן מאכיפה של חוק צער בעלי חיים.

איל בן ראובן: זה קרן שלכם?

<גלי דוידסון: קוראים לה "הקרן למען בעלי חיים".

<גלי דוידסון: אותה קרן מנוהלת במשרד להגנת הסביבה מכוח חוק צער בעלי חיים.

<גלי דוידסון: הקרן הזאת אמורה להיות ממומנת מאכיפה של חוק צער בעלי חיים, אבל בפועל היא מוזנת מתקציב המשרד להגנת הסביבה.

<גלי דוידסון: אותה קרן משמשת למגוון פעילויות שנועדו למען רווחת בעלי החיים, במסגרתן גם תמיכה ברשויות.

<גלי דוידסון: התקציב שלה נע בין 700 אלף למיליון וחצי בשנה, בהתאם לתקציב שמתקבל בקרן.

<גלי דוידסון: התקציב הזה מחולק באמצעות קול קורא לרשויות, עם קריטריונים אחידים וברורים.

<גלי דוידסון: בהחלט אני מתחברת לדברים שנאמרו פה לגבי יתרון הגודל.

<גלי דוידסון: הוא בא לידי ביטוי בתוך הקול הקורא שמתעדף התאגדויות של מספר רשויות בכדי לייצר איזו שהיא כדאיות.

<גלי דוידסון: דבר אחד זה לבנות את המתקן, דבר שני זה להפעיל אותו.

<גלי דוידסון: לכך יש משמעויות כספיות.

<גלי דוידסון: המשמעויות הכספיות האלו הן בידי הרשות המקומית שצריכה להמשיך ולהפעיל את אותו מתקן.

<גלי דוידסון: חשוב שהמתקנים ייבנו בסטנדרט גבוה וטוב עבור רווחת בעלי חיים, כאשר במקביל יגלמו את הנושא של התפעול השוטף.

<יעל ארקין: אני לא רוצה לדבר על תקנים, כבר הבנו שיש בעיה בין משרדים, אני רוצה לדבר על בעלי החיים והסבל שלהם כתוצאה ממה שקורה ברשויות.

<יעל ארקין: אם נדרס חתול, כדאי לו לבחור באיזו רשות להידרס, כי ברשות מסוימת יעברו עליו עוד 10 מכוניות, הוא ימות, ואז מי שיגיע זה הפינוי שלו כי פינוי פגרים עובד בכל העיריות.

<יעל ארקין: אם הוא יהיה בעיר שיש לה תקציבים, רוב הסיכויים, ויושבות פה כמה ערים כאלו, שאני אתקשר ל-106, למוקד העירוני, יגיע מישהו, יאסוף את החתול, יפנה אותו לטיפול רפואי לא יקר מידי.

<יעל ארקין: חבריי הווטרינרים צריכים להתמודד עם בעיות מאוד מאוד גדולות ברשויות שאין להן את האמצעים.

<יעל ארקין: הרבה מהם פונים אלי: יעל, יש לי כלב דרוס, חתול דרוס, בואו תעזרו לנו.

<יעל ארקין: זה נשמע לי אבסורד שעיריות לא מתקצבות את הכלביות שלהן.

<יעל ארקין: אני רוצה להגיד לך שיש כלביות שאין בהן כלבן בשישי שבת.

<יעל ארקין: יש לי הקלטות של כלבן שאומר שבשישי שבת אף אחד לא מטפל בכלבים.

<יעל ארקין: לא ייתכן שבמאה ה-21 בעלי החיים יהיו במצב כזה.

<יעל ארקין: בוא נדבר רגע על תקציב עיקור וסירוס חתולים.

<יעל ארקין: יש תקציב של 4.5 מיליון שקל במשרד החקלאות שהעיריות עושות מצ'ינג.

<יעל ארקין: בקול קורא האחרון החליט משרד החקלאות שהוא מוסיף קריטריון של פחים מוטמנים ותחנות האכלה.

<יעל ארקין: לרשויות חלשות קשה לגשת כי קשה להן לעשות מצ'ינג.

<יעל ארקין: יש רשויות שבכלל לא מעקרים ומסרסים חתולים אצלן.

<יעל ארקין: אני לא מבינה איך הפחים המוטמנים האלה קשורים לעיקור וסירוס.

<יעל ארקין: רשויות נפסלות בגלל שאין להן פחים מוטמנים.

<יעל ארקין: אנחנו מדברים פה על עיקור וסירוס של חתולים, שזה הפתרון היחידי שמציעים בעולם לבעיות התרבות.

<יעל ארקין: בחלק מהערים זה פשוט קטסטרופה מה שקורה.

<יעל ארקין: רשויות חזקות מעקרות ומסרסות בלי שום קשר לתקציב של משרד החקלאות, שזה דבר מבורך.

<יעל ארקין: לא לכל הווטרינריים הרשותיים, לצערנו הרב, יש את הפריבילגיה הזאת, כמו שאמר ד"ר גלין.

<יעל ארקין: במדינת ישראל, לפי הנתונים שיש לנו ממשרד החקלאות, יש 48 הסגרים עירוניים ו-13 הסגרים פרטיים.

<יעל ארקין: רשויות שאין להן הסגר נעזרות בהסגרים הפרטיים.

<יעל ארקין: שר החקלאות הבטיח לנו שהוא יסגור אותם.

<יעל ארקין: התיעודים שיש לי מתוך אותם הסגרים מזעזעים ביותר.

<יעל ארקין: אין שם טיפול בבעלי חיים, כלבים גוססים.

<יעל ארקין: אין שם גם מי שירדים את הכלבים כי אין וטרינר שיעשה את זה.

<יעל ארקין: הרשויות שנעזרות בכלביות פרטיות - פסול.

<יעל ארקין: חייב להיות לחץ על שר החקלאות לסגור אותן באופן מידי.

<יעל ארקין: יש 257 רשויות ו-48 כלביות.

<יעל ארקין: משרד המבקר דיבר על כלבים משוטטים, בעיה מאוד קשה במדינת ישראל.

<יעל ארקין: רק לאחרונה משרד מבקר המדינה הוציא מכתב בעקבות תלונות שהגיעו מבית שמש, שדות נגב, ירושלים.

<יעל ארקין: פתאום, כמה ימים אחרי המכתב שיצא, התחיל הרג בלתי מבוקר של כלבים על ידי חיצים.

<יעל ארקין: אין שום תכנית מסודרת לטיפול בבעלי חיים משוטטים.

<יעל ארקין: מאחורי כל הבעיות שדיברו עליהן פה נמצאים בעלי חיים שסובלים סבל רב.

<נורית חדד: מאוד כואב לי על בעלי החיים, אבל כואב לי לא פחות על הילדים שלנו שאפילו לבתי הספר, לגני הילדים או לחוגים הם לא יכולים ללכת בגלל הכלבים המשוטטים.

<נורית חדד: אותם אני לא שומעת פה.

<נורית חדד: כולם מתייחסים פה לכלבים, לחתולים, אבל מה עם הילדים?

<נורית חדד: כל שבוע יש אצלנו מקרה של נשיכה.

<נורית חדד: אני מבקשת שיהיה פתרון כולל.

<יעל ארקין: ולא הרג כמו שאתם עושים.

<נורית חדד: כל מה שהוצג בתקשורת כלפי הווטרינר שלנו היה לא נכון.

<נורית חדד: עשו לו שיימינג.

<נורית חדד: אתם יודעים שהפיצו תמונות של הילדים שלו, של המשפחה שלו?

<נורית חדד: על מה, על זה שהוא ביצע את תפקידו?

<נורית חדד: איפה אנחנו נמצאים?

<יעל ארקין: איך הוא ביצע את תפקידו אם הוא ירה בכלבים?

<נורית חדד: הוא לא ירה כדי להרוג.

<נורית חדד: מישהי התקשרה אלי ואמרה לי שהוא ירה אש חיה.

<נורית חדד: איפה אנחנו נמצאים?

<יעל ארקין: אש חיה.

<נורית חדד: ממש לא.

<נורית חדד: העובדות מסולפות בתקשורת.

<נורית חדד: אתם הולכים שבי אחרי כל אמירה.

<נורית חדד: כואב לי על הווטרינרים שצריכים לבצע את עבודתם.

<נורית חדד: את יודעת מה, אין מי שיגן עליהם, הם באמת מבצעים את עבודתם.

<נורית חדד: הם לא הולכים בכזו קלילות להרוג.

<נורית חדד: זה לא היה בכוונה להרוג.

<נורית חדד: לא בוצע שם הרג.

<נורית חדד: הווטרינרים מבצעים את עבודתם מכוח החוק, חייבים לתת להם הגנה, בין אם זה יהיה בפתרון של אשכול, בין אם ברשות מקומית.

<נורית חדד: לרשויות מקומיות אין את מה שקורה אצלנו במועצות האזוריות.

<נורית חדד: כלבים מסוכנים שמגיעים רעבים מעזה לא מאפשרים לנו לחיות.

<נורית חדד: נכון שקרה מקרה מצער וחץ ההרדמה הרג את הכלב כי כנראה הוא היה בזווית שגרמה לחץ לפגוע בו באיברים הפנימיים, אבל חבר'ה, שימו לב, אתם הורגים בני אדם על עובדות לא נכונות.

<נורית חדד: אף אחד לא בדק מה קרה שם.

<נורית חדד: יש צילום.

<נורית חדד: הצילום לא נכון.

<נורית חדד: מי שמכיר את הרחוב, זה שטח ציבורי גרידא.

<נורית חדד: לא מדובר בשטח פרטי כמו שניסו להראות את זה בתקשורת.

איל בן ראובן: את לוקחת אותנו למקרה ייחודי, אנחנו מדברים פה רחב יותר.

<נורית חדד: אני מבקשת ממך שהפתרון יכלול את החיים היום יומיים שלנו, חיים שנהפכו בלתי אפשריים עם הכלבים המשוטטים, ואת ההגנה על הווטרינרים.

<נורית חדד: אני לא מכירה את הווטרינרים שיושבים פה, אבל הווטרינר אצלנו מתמודד לבד עם השיימינג שעשו לו בפייסבוק על עובדות לא נכונות.

<נורית חדד: הוא כל 2,3 דקות מקבל קללה וניתוק.

<נורית חדד: הוא מפחד לצאת.

<דפנה דעואל: אנחנו מקבלים כלבים מהסגרים, אנחנו מקבלים פניות כמו עמותות אחרות על כלבים פצועים, על כלבים שנמצאים בהסגרים ואין להם טיפול.

<דפנה דעואל: יש את העניין של התנאים בהסגרים.

<דפנה דעואל: אנחנו רואים הבדל מאוד גדול בין הסגרים שהווטרינר איכפתי, שהוא רוצה לעזור לבעלי החיים, לבין הסגרים שבהם לווטרינר יותר קל להרוג.

<דפנה דעואל: ישנם הסגרים שלא מוציאים את הכלבים כשמנקים את הכלובים.

<דפנה דעואל: אין תקציב למיטות, הכלבים ישנים על רצפת הבטון הקרה, אין תקציב למנורות חימום.

<דפנה דעואל: ההרגשה שלנו שאין מי שמנהל את העניינים.

<דפנה דעואל: יש קטסטרופה בכל מה שנוגע לטיפול בכלבים וחתולים.

<דפנה דעואל: אין פה שום תכנית.

<דפנה דעואל: יש מלחמה בין כל משרדי הממשלה.

<דפנה דעואל: בסוף הכל מגיע לפתחן של העמותות.

<דפנה דעואל: אין לנו תקציבים, אין לנו כספים, אין לנו מספיק כוח לעשות את הכל.

<דפנה דעואל: כל מה שאנחנו עושים זה טיפה בים.

<דפנה דעואל: עד שלא תהיה פה תכנית לאומית, התגייסות לאומית, עד שלא יינתן תקציב על-מנת לשנות את המצב הזה, זה לא יקרה.

<דפנה דעואל: אי אפשר שמשרד החקלאות יגיד שהכל על הרשויות.

<דפנה דעואל: התקציב צריך לבוא גם מהם.

<דפנה דעואל: הוחלט שיהיה תקציב של 6.6 מיליון לשנה ממשרד החקלאות.

<דפנה דעואל: זאת הייתה החלטת ממשלה.

<דפנה דעואל: חלק מהתקציב הוא לטיפול בהסגרים.

<דפנה דעואל: כלום לא קרה.

<דפנה דעואל: חלק צריך לבוא ממשרד החקלאות, חלק ממשרד האוצר.

<דפנה דעואל: מחליטים, אבל בפועל לא קורה שום דבר.

<דפנה דעואל: אתם יכולים לראות את התערוכה, יש שם תמונות וסיפורים של חלק מהכלבים שנכנסו להסגרים ולא יצאו.

<דפנה דעואל: חלק זה כלבים משוטטים, חלק זה כלבים של אנשים פרטיים שנכנסו להסגר.

<דפנה דעואל: זה נורא ואיום.

<דפנה דעואל: יש וטרינרים שהגישה שלהם הבסיסית היא נגד בעלי החיים.

<דפנה דעואל: זה הדבר הראשון שצריך לשנות.

<אסף בריל: עיריית ירושלים ירדה לאחרונה לסולם 3 בחתך הסוציו-אקונומי.

<אסף בריל: אני מזמין את כולם לבוא ולראות את המחלקה הווטרינרית שלדעתי צריך לעשות לה "קופי פייסט".

<אסף בריל: יושבים פה הרגולטורים שרבים ביניהם.

<אסף בריל: תמיד ידענו שאין לנו אבא, עכשיו מתברר שאין לנו אימא - לא משרד הפנים, לא משרד החקלאות.

<אסף בריל: אף אחד לא נותן לנו הגדרה של היקפי תקנים.

<אסף בריל: לפי הגדרת תקנים שדיבר עליה ד"ר צרפתי, בעיר של 850 אלף אנשים – זה על פי מפתח של וטרינר על 40 אלף אנשים - אני צריך 21 וטרינרים במחלקה.

<אסף בריל: יש לי 9.

<אסף בריל: עיריית ירושלים בנתה מתקן לתפארת.

<אסף בריל: יש לנו פיקוח וטרינרי 24 שעות ביממה, 7 ימים בשבוע.

<אסף בריל: יש פה נציגים של עמותות שיכולים להעיד.

<אסף בריל: לניר ברקת אין יותר כסף מאשר לחברת הכנסת גרמן שהייתה בהרצליה.

<אסף בריל: זה עניין של סדרי עדיפויות.

<אסף בריל: אם אין לו את סדרי העדיפויות, מישהו מהרגולטורים צריך להכריח אותו להשקיע בכלבייה, לא באמנון ותמר בכיכר בכניסה לעירייה.

איל בן ראובן: כמה תקציב צריך על-מנת להרים מחלקה כזאת שתפעל כפי שאתה מתאר?

<אסף בריל: זה בעייתי, כי חלק מהתקציב הוא לא תקציב פנימי שלי.

<אסף בריל: אני מעריך שזה בסביבות ה-10 מיליון שקלים.

<אסף בריל: כמו שאמרו פה, יש לבנות מתקן, יש לתחזק את המתקן לאורך שנים.

<אסף בריל: יש פה עבודה סיזיפית יום ולילה.

<אסף בריל: אני מוחה על מה שנאמר פה.

<אסף בריל: אף וטרינר לא שמח להרדים כלבים.

<אסף בריל: כשאין לו את האמצעים לתת להם את האוכל כי לא נותנים לו, הוא מקבל החלטות של אין ברירה.

<אסף בריל: אני חושב שהרגולטורים צריכים לשבת ביניהם.

<אסף בריל: הכנסת והממשלה צריכים לחייב אותם לפתוח מפתחות לתקנים.

<אסף בריל: אין תקנים לכלבנים.

<אסף בריל: כמה פקחים אני צריך בעיר של מיליון תושבים, מישהו יודע?

<אסף בריל: אף אחד לא יודע.

<אסף בריל: ראש העיר נותן לי 16.

<אסף בריל: אני טוען שאני צריך 25.

<אסף בריל: אם יבוא מחר ראש עיר אחר וייתן לי 10, אף אחד לא יוכל להתווכח איתו.

<אסף בריל: אין שום מדד לכמות האמצעים שווטרינר צריך, זה נתון לאג'נדה של ראש העיר.

<אסף בריל: זה לא אמור להיות ככה.

<יאיר ווייס: יש פה את ירושלים, תל-אביב וחיפה, אין ערים אחרות.

<יאיר ווייס: השוני הוא עצום.

<יאיר ווייס: בחיפה יש כלבייה לתפארת, אני מזמין את כל חברי הכנסת והוועדה לראות.

<יאיר ווייס: מדובר בכלבייה עם קרוב ל-100 תאים, נקייה.

<יאיר ווייס: לכל כלב יש 7 מטר.

<יאיר ווייס: יש 2 כלבנים, רופא ופקידה בכלבייה.

<יאיר ווייס: אלה התנאים שהכלבים רוצים.

<יאיר ווייס: זו רק החלטה של העירייה.

<יאיר ווייס: תקציבים לזה אין.

<יאיר ווייס: רשויות שאין להן את זה לא יכולות להקצות תקציב.

<יאיר ווייס: ירושלים, עם כל הכבוד, היא עיר גדולה, יש לה יותר תרומות משדרות.

<יאיר ווייס: גם חיפה לא נמצאת במצב של ערים אחרות.

<יאיר ווייס: כמו שאמרה יעל, תלוי איפה הכלבים נולדים, תלוי איפה הם נדרסים.

<יאיר ווייס: צריך שיהיו קריטריונים של שטחים לכלביות, כדי שכל הכלבים יקבלו מצב שהוא פחות או יותר זהה.

<צפורה פיליפס: בעקבות תלונות רבות אלינו לנציבות בעניין הפגיעה באזרחים על ידי כלבים משוטטים, קיימנו דיון עם כל גורמי הממשלה הנוגעים בדבר.

<צפורה פיליפס: עלה שכל גוף מטפל, כמו שעלה במקרים אחרים, בגבולות הגזרה שלו, שאין שום מדיניות כוללת.

<צפורה פיליפס: מבקר המדינה יצא בקריאה לכל המנכ"לים של המשרדים הרלוונטיים, גם למינהל האזרחי שאחראי על כלבים משוטטים שמגיעים מהשטחים לכיוון הישובים, על-מנת שיפתרו את הבעיה, על-מנת שימצאו מדיניות כוללת.

<צפורה פיליפס: אני חושבת שאם תצא קריאה דומה מהוועדה פה, אולי זה ייתן רוח גבית לטיפול בעניין הזה.

<זיו שורץ: אנחנו העלינו פוסט שקורא לציבור לפנות לראש המועצה בדרישה להיפגש איתנו על-מנת לשפר את היחס כלפינו.

<זיו שורץ: בזכות זה קיבלנו מניעה מלהיכנס ולהוציא עוד כלבים.

<זיו שורץ: אנחנו הוצאנו כ-400 כלבים בשנה.

<זיו שורץ: אני לא יודעת מה יעלה בגורלם כרגע.

<זיו שורץ: האם נוהל כלביות הוא דבר שאמורים לעבוד על פיו?

<זיו שורץ: הוא לא מחייב?

<זיו שורץ: הוא סתם קיים?

<זיו שורץ: בהסגר שלנו אין אפילו מרפאה.

<זיו שורץ: איפה ממיתים כלבים, יש רק מסדרון?

<זיו שורץ: ביקשנו שיבואו לבדוק, ביקשנו שיבואו לביקורת.

<זיו שורץ: עד כה משרד החקלאות לא הגיע.

<זיו שורץ: האם יש דיווח על כלבים מומתים?

<זיו שורץ: לנו אומרים שהכלב אומץ.

<זיו שורץ: אנחנו אף פעם לא יודעים מה קורה עם הכלבים, למה מסרבים להוציא אותם אלינו.

<זיו שורץ: לגבי התנאים.

<זיו שורץ: לא תמיד צריך תקציב בשביל שמיכות.

<זיו שורץ: אנשים תורמים שמיכות.

<זיו שורץ: אנחנו לא מורשות להכניס שמיכות להסגר.

<זיו שורץ: יש המון דברים שעמותות מוכנות לתמוך ולעשות.

<זיו שורץ: טיפולים קשים נופלים על הראש שלנו מתרומות של אנשים.

<זיו שורץ: אין מי שיממן.

<זיו שורץ: המועצה שלנו לא מממנת טיפולים לכלבים.

<זיו שורץ: יש לי המון תיעודים של כלבים שהיו במצב מאוד מאוד קשה, הם לא שרדו את ההסגר כי הם לא יצאו לטיפול.

<זיו שורץ: אני כלום לעומת ותיקים ואנשים בתחום, אבל אני רק רוצה לתת רעיון.

<זיו שורץ: אצלנו במועצה יש עשרות אם לא מאות כלבים שלא מחוסנים בכלבת.

<זיו שורץ: אף אחד לא אוכף את החוק.

<זיו שורץ: אם יהיו קנסות כמו בערים מתוקנות אז לא יהיו גורים.

<זיו שורץ: לחוה שעושה אצלנו גבינות יש עדר של כלבים שממליטים.

<זיו שורץ: הם נזרקים והופכים להיות כלבי בר.

<זיו שורץ: אין אכיפה, אין קנסות.

<זיו שורץ: זה המצב.

<זיו שורץ: אם יתחילו לאכוף ולקנוס, לאט לאט נצליח לצמצם את העניין הזה.

<זיו שורץ: משרד החקלאות לא יאשר את העיקור בגלל דת.

<זיו שורץ: אפשר גם בתחום הזה להיכנס באופן חוקי.

<זיו שורץ: אז יהיה כסף להפנות לטיפול בכלבים.

<זיו שורץ: זה רעיון.

<אמיר דקל: בפתח-תקווה יש הסגר מאוד מאוד גדול.

<אמיר דקל: בעבר הוא היה הסגר קשה.

<אמיר דקל: אני לא יודע אם דגמתם אותו.

<אמיר דקל: לעמותה היו עימותים מאוד קשים בהתחלה עם השירות הווטרינרי והעירייה.

<אמיר דקל: השינוי חל רק כשהצלחנו להציע לשירות הווטרינרי פתרונות, כאשר דרשנו שיפסיקו להמית.

<אמיר דקל: באמצעות לחץ ציבורי שהרשים את ראש העיר ואת המועצה הצלחנו לא רק לעצור את זה, גם למצוא בתים לכל הכלבים, לרוקן הסגר מאוד גדול.

<אמיר דקל: מי שהיה בא להסגר פתח-תקווה לפני 2014 היה רואה הסגר יפה, הכל מבריק והכל מתוקצב.

<אמיר דקל: שום דבר לא השתנה מבחינת המצב של ההמתות.

<אמיר דקל: מה שקורה כאן זה שווטרינריים רשותיים צריכים את הפתרון.

<אמיר דקל: הם מתמודדים עם בעיה של המוני כלבים.

<אמיר דקל: אין מערכת תומכת שדואגת לאימוצים וחיפוש בתים.

<אמיר דקל: מידי יום שישי אנחנו מוציאים את כל הכלבים שסיימו תקופת הסגר.

<אמיר דקל: הכלבים הם שלנו.

<אמיר דקל: אין לנו כלבייה, אנחנו מחזיקים אותם בהרבה מאוד אומנות, שזה די מסובך.

<אמיר דקל: מה שעוד עשה את ההבדל זה בקרה.

<אמיר דקל: אנחנו מסתובבים המון בתוך ההסגר.

<אמיר דקל: יש לנו שיתוף פעולה טוב, לכן אנחנו מסוגלים לראות את הדברים ולציין.

<אמיר דקל: הבעיה שלא כל העמותות יכולות להיכנס להסגרים, כמו שציינה זיו.

<אמיר דקל: המפתח הוא דווקא הפתרון הקשה, של למצוא דרכים לבקרה שוטפת על התחזוקה.

<אמיר דקל: לא להקים כלבייה יפה ולתקצב אותה חד פעמית, אלא לדאוג אחר כך לכל מה שכרוך בתחזוקה מבחינת תקציבים ותקנים, שזה חצי מהפתרון, וגם מבחינת מעורבות של הגורמים המפקחים.

<אמיר דקל: צריכה להיות בקרה מאוד צמודה ברמת הפרטים, מישהו שיהיה כמו משגיח הכשרות שמסתובב במסעדות.

<נועה שני: אני מתאמת רווחת בעלי חיים בעיריית באר-שבע.

<נועה שני: זה תקן ראשון מסוגו בארץ.

<נועה שני: זה משגיח הכשרות שהוא דיבר עליו.

<נועה שני: נכנסתי לתפקיד הזה לפני כשנתיים.

<נועה שני: אני לא מדברת עכשיו כעובדת עירייה, אלא כפעילת בעלי חיים שבמקרה עובדת בעירייה.

<נועה שני: אני חושבת שתפקיד כזה הוא חובה בכל רשות.

<נועה שני: זה גורם לעירייה לעשות תהליך של התבוננות פנימית, כי ברגע שאת בתוך המערכת, ברגע שאת מציפה בעיות ומגיעה ממקום שבו את יכולה לתת את הפתרון, מתחיל תהליך מאוד יפה של השתפרות עצמית.

<נועה שני: הרבה יותר קל לעבוד מול מישהי שמגיעה מהשטח.

<נועה שני: אני חושבת שהתפקיד הזה עשה הבדל מאוד מאוד משמעותי בבאר-שבע.

<נועה שני: אנחנו הסגר שהוא לא ממית.

<נועה שני: השקענו כמיליון שקלים בהקמה של מרפאה וטרינרית שתיפתח השנה.

<נועה שני: יש לנו כלבנים, בת שירות, וטרינרים, אסיסטנטים.

<נועה שני: הרבה דברים טובים קורים בגלל התפקיד הזה והרצון של הרשות.

<נועה שני: הרבה פעמים רשויות לא יודעות איך אפשר לעשות את זה.

<נועה שני: כשמישהו מגיע משנים של פעילות במגזר הציבורי עם רעיונות, אני חושבת שזה דבר שיכול לייצר פתרונות מאוד יפים.

<נועה שני: אני חושבת שזה תפקיד שצריך לדרוש שיהיה בכל רשות.

<שושנה גולדברג: אני רואה את מקור הבעיה במשרד החקלאות.

<שושנה גולדברג: אני רוצה לספר סיפור קצר שהיה בשבת.

<שושנה גולדברג: קיבלנו טלפון על כלב פצוע קשה בנחל שורק.

<שושנה גולדברג: דרך גלי והמשרד לאיכות הסביבה שלחנו חילוץ.

<שושנה גולדברג: היינו כל העמותות אצל שר החקלאות לפני פחות מחודש.

<שושנה גולדברג: הוא אמר לנו שאם יש מקרים כאלה, שנפנה ליחידת הפיצו"ח, הם ימצאו פתרון.

<שושנה גולדברג: אנחנו לא חיכינו למי יחלץ את הכלב, זה המשרד להגנת הסביבה עשה, אלא פשוט התקשרנו ליחידת הפיצו"ח של משרד החקלאות.

<שושנה גולדברג: כשאמרתי לפקידה שמנהל הפיצו"ח אמר להפנות את המקרים האלה אליו, היא חזרה אלי ואמרה, "תשמעי, הוא אמר שתפני ליעל ארקין מ"תנו לחיות לחיות".

<שושנה גולדברג: זאת הייתה התשובה של משרד החקלאות.

<שושנה גולדברג: גם אנחנו עמותה.

<שושנה גולדברג: הכלב אצלנו, הוא מאושפז.

<שושנה גולדברג: אם יורידו לו את הרגל הוא יהיה בסדר.

<שושנה גולדברג: שר החקלאות לקח אחריות על הנושא.

<שושנה גולדברג: זה צער בעלי חיים, זה חוק הכלבת, זה לגמרי משרד החקלאות.

<שושנה גולדברג: הם לא התכחשו, הם רק הפנו לפיצו"ח.

<שושנה גולדברג: הפיצו"ח בעצמו אמר לנו לפנות אליו.

<שושנה גולדברג: הם פשוט הפנו אותנו לעמותה אחרת.

<שושנה גולדברג: אני חושבת שזה מגוחך.

<מאיה קמחי: אני רוצה לספר לכם על המצוקה שלי.

<מאיה קמחי: מבקר המדינה ציין אותה לפני 7 שנים ולפני 3 שבועות.

<מאיה קמחי: מדברים על אכיפה.

<מאיה קמחי: ב-40% משטח מדינת ישראל אי אפשר לאכוף את חוק העבירות המינהליות.

<מאיה קמחי: אנחנו מאוד רוצים לעבוד לפי החוק, אנחנו רק מבקשים שתעזרו לנו, שתעשו כך שחוקים שמחוקקים בכנסת יחולו על כל אזרחי מדינת ישראל.

<מאיה קמחי: אין לי כלים.

<מאיה קמחי: חוקי העזר מבוססים על חוק עזר שבוטל בשנת 2004 כאשר חוק ההסגרה נכנס לתוקף.

<מאיה קמחי: אני לא יכולה לאכוף.

<מאיה קמחי: קצת קשה לי לבוא לבן אדם שהחליט לשחרר את הכלב שלו.

<מאיה קמחי: כשהכלב הזה חובר לעוד כלבים אז יש לי להקה שתוקפת.

<מאיה קמחי: זה המצב בבית שמש.

<מאיה קמחי: כל יום אני מקבלת טלפון מהמשטרה או מהמוקד על כך שפינו בן אדם מהרחוב באמבולנס כי הוא נתקף על ידי כלבים משוטטים.

<מאיה קמחי: אפרת זה ישוב מקסים, אין לו גבולות, אין לו גדרות, הכל מסביב כפרים ערביים.

<מאיה קמחי: יש להקות של כלבים משוטטים שנכנסות ויוצאות בלי שיהיה משהו שתוחם אותם.

<מאיה קמחי: אני לוכדת את הכלבים האלה.

<מאיה קמחי: עכשיו אני במצוקה, אני לא יודעת מה לעשות איתם.

<מאיה קמחי: אני לא מתכוונת להמית.

<מאיה קמחי: המתה מבחינתי זה הדבר הכי קיצוני שיש.

<מאיה קמחי: אני בוחרת לעבור על החוק ולהכניס את הכלב הזה לשטח מדינת ישראל, לכלביית מטה יהודה, שם יש מתנדבות מקסימות.

<מאיה קמחי: אני מסגירה לכלביית מטה יהודה, שזו כלבייה מאושרת, חוקית, נראית מצוין, לפחות לפי אמות המידה שלי.

<מאיה קמחי: אני רוצה להציל את החיים של הכלב הזה.

<מאיה קמחי: אני מודה לרופא של מטה יהודה על כך שהוא מוכן לקלוט, אבל הוא קולט עד נקודה מסוימת.

<מאיה קמחי: לכלביות שנמצאות באיו"ש אני לא מוכנה להסגיר.

<מאיה קמחי: יש לי אחריות מינימאלית לכלב.

איל בן ראובן: אנחנו בסיטואציה בלתי נסבלת.

איל בן ראובן: יש פה גורמים שיש להם אחריות מול מבקר המדינה.

איל בן ראובן: הם פשוט לא ביצעו את תפקידם, הם לא עשו את מה שנדרש מהם.

איל בן ראובן: תראו, אנחנו מדברים על דוח מ-2010.

איל בן ראובן: אנחנו רואים שהמצב רק נעשה יותר רע.

איל בן ראובן: ההמלצות בהירות וברורות באשר למה שצריך לעשות.

איל בן ראובן: הדברים האלה לא בוצעו.

איל בן ראובן: זה לכשעצמו חמור מאוד.

איל בן ראובן: אנחנו מדברים פה על בעיה קשה ביותר בכל מה שקשור באחריות וסמכות.

איל בן ראובן: הרגולטורים בעניין הזה לא עושים את תפקידם.

איל בן ראובן: אם משרד החקלאות מציג פה רעיון שלפני חודש הוא התחיל להפעיל אותו על איזו שהיא תכנית הסגרים בצורה כזאת או אחרת, כאשר אנחנו מדברים על הצורך לעסוק בנושא הזה מלפני 7 שנים, אז יש פה בעיה.

איל בן ראובן: אנחנו בתחילתה של דרך.

איל בן ראובן: אני מקווה שאנחנו מפה נצא לאיזו שהיא דרך.

איל בן ראובן: אני אדבר באופן אישי עם השרים הרלוונטיים על העניין הזה.

איל בן ראובן: משרד החקלאות, אתם אחראים מקצועית על הנושא.

איל בן ראובן: אחריות מקצועית נמדדת בראש וראשונה בהגדרת מדיניות של איך ומה צריך לעשות.

איל בן ראובן: מכאן נגזרים הרבה מאוד פעולות של מתחת – פריסה נכונה, פריסה ארצית.

איל בן ראובן: אנחנו שומעים פה שהדרישה מרשויות מקומיות להחזיק כל אחת כלבייה מסודרת היא דרישה שלא מחזיקה מים.

איל בן ראובן: בדיוק בשביל זה יש מדינה, יש צורך בלהסתכל על הדברים ארצית, יש צורך לעשות איגומי משאבים, לשים את הדברים במקומות הנכונים.

איל בן ראובן: אנחנו שמענו פה את הווטרינרים של הערים הגדולות שלהן יש יכולת הרבה יותר גדולה, אבל מי כמונו יודע, כולל עבדכם הנאמן שגר בגליל, על המקומות שאין בהם כלום בעניין הזה.

איל בן ראובן: אני מבקש שבתוך 3 חודשים מהיום משרד החקלאות יציג מסמך מדיניות של איך ומה עושים.

איל בן ראובן: אנחנו נקיים פה דיון מעקב.

איל בן ראובן: אנחנו נרצה לראות מסמך שיגדיר מה רוצים, מה צריך לעשות.

איל בן ראובן: המסמך הזה צריך לנגוע בנקודות המקצועיות - תקנים באשר לאיך ומה נדרש, מה אנחנו רוצים.

איל בן ראובן: לא דומה ירושלים לאביבים, לא דומה חיפה לישובים בעוטף עזה.

איל בן ראובן: צריך לתת איזה שהם פרמטרים.

איל בן ראובן: זה לא דבר מאוד מסובך.

איל בן ראובן: צריך להסתכל על מפת מדינת ישראל, לנסות ולתת איזה שהם תקנים של מה נדרש, על מנת לתת איזה שהם מענים.

איל בן ראובן: אני מבקש ממשרד הפנים להציג לדיון הבא איזה שהוא מסמך של הגדרת אחריות.

איל בן ראובן: אני אנסה ללמוד ולהעמיק בכל נושא סוגיית המשאבים בעניין הזה.

איל בן ראובן: עוד לא הצלחתי להבין מי אחראי לשלם מה כדי שזה יקרה.

איל בן ראובן: ממה שהבנתי, אנחנו תלויים היום בראש הרשות.

איל בן ראובן: אם האיש אוהב חיות, סביר להניח שהחיות יטופלו קצת יותר טוב, ואם האיש גדל במקום שבו החיות קצת פחות חשובות, אז החיות יקבלו את מה שיקבלו עם התנאים של אותן אגודות שעושות עבודת קודש ומנסות איכשהו להחזיק את הדבר הזה בידיים.

איל בן ראובן: בדיון פה עולה שהעמותות היום עושות הרבה מאוד עבודה.

איל בן ראובן: ברור שיש לעמותות תפקיד מרכזי.

איל בן ראובן: העמותות לא צריכות להיות המרכז.

איל בן ראובן: העמותות צריכות לתמוך את המאמץ של המדינה, את המאמץ של הרשויות, לא הפוך.

איל בן ראובן: התוצאה היום, כפי שזה נראה על פניו, שהמצב הוא הפוך.

איל בן ראובן: אני מבקש ממשרד החקלאות, ממשרד הפנים וממשרד להגנת הסביבה לקחת את הדוח של 2010, להעביר תיקון ליקויים.

איל בן ראובן: זה נכון גם לרשויות המקומיות המוזכרות בדוח.

איל בן ראובן: אני מבקש מהמבקר להקפיד על כך שהוא יקבל ויעביר את זה אלינו.

איל בן ראובן: בעוד 3 חודשים יהיה דיון מעקב.

איל בן ראובן: נא לעדכן אם זה לא הגיע.

איל בן ראובן: אני אמליץ לשרים, אחרי שאני אבין קצת יותר את נושא התקציבים, ללכת לכיוון של חקיקה בעניין של תקציב "צבוע" לנושא של בעלי חיים, כך שלכל רשות ולכל אחד יהיה ברור שזה לא נתון לשיקול דעת.

איל בן ראובן: זה לא עניין של טוב לב.

איל בן ראובן: מה שאתם רואים פה זה שראשי רשויות עושים זאת בהתנדבות.

איל בן ראובן: למי שמתנדב יש יחידה יותר טובה.

איל בן ראובן: אנחנו רואים פה את התוצאות.

איל בן ראובן: התוצאות הן באיכות החיים שלנו, באיכות החיים של החיות.

איל בן ראובן: המצב הוא קשה ביותר.

איל בן ראובן: משרד החקלאות, אתם אחראים על הפיקוח.

<דגנית בן דב: אנחנו מבצעים לא מעט פיקוח.

איל בן ראובן: פיקוח רלוונטי הוא פיקוח שיש לו כוח, שיש לו שרירים, שיש לו אחריות וסמכות בעניין הזה.

איל בן ראובן: אני מבקש שבמסמך של המדיניות יוגדר נושא הפיקוח, איך מממשים את הפיקוח.

איל בן ראובן: יש את סוגיית הכלביות הפרטיות שעלתה פה.

איל בן ראובן: זה עלה גם בדוח.

איל בן ראובן: תבחנו את זה במשרד החקלאות.

איל בן ראובן: ממה שאני ראיתי בדוח, וגם ממה שעולה פה, סוגיית הכלביות הפרטיות היא דבר רע, היא דבר שאין עליו פיקוח.

איל בן ראובן: צריך לקבל החלטה.

איל בן ראובן: אני לא רוצה לקבל אותה מפה, כי אני לא יכול על סמך דיון אחד להגיד שאני מכיר את הנושא.

איל בן ראובן: ממה שעולה פה, הנושא הזה לא טוב.

איל בן ראובן: כנראה שהן צריכות להיסגר, או לקבל איזו שהיא דרך אחרת שבה הנושא הזה יטופל.

איל בן ראובן: אני יוצא מהדיון הזה עוד יותר מודאג ממה שנכנסתי אליו.

איל בן ראובן: לא שחשבתי שאני אשמע פה דברים מדהימים, אבל התמונה היא באמת לא טובה.

איל בן ראובן: המדינה חייבת לקחת אחריות בנושא הזה.

איל בן ראובן: אנחנו נעשה הכל על מנת שזה יקרה.

איל בן ראובן: נקיים דיוני מעקב.

איל בן ראובן: השיטה בדברים האלה היא לקחת אחריות.

איל בן ראובן: אני שמעתי פה יותר מידי גורמים רגולטוריים שמסבירים לי על מה הם לא אחראים.

איל בן ראובן: אני רוצה לשמוע על מה הם אחראים, איך מממשים את האחריות.

איל בן ראובן: זאת הדרך לפתרון של בעיות.

איל בן ראובן: לכל העוסקים בהתנדבות כזאת או אחרת, המון המון תודה והערכה מאיתנו על העשייה.

איל בן ראובן: תודה רבה לכם.