ועדת הכנסת, כנסת 20, פרוטוקול מספר 216, 2017-02-06 12:00

הצעות חוק: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מרכז שירות ארצי לעניין כרטיס רב קו, התשע"ה-2015 (פ/742/20); הצעת חוק להסדרת השימוש בכרטיס חכם בתחבורה הציבורית, התשע"ו-2016 – הצ"ח ממשלתית.

הצעות חוק: הצעת חוק הגבלת אשראי ספקים למוסדות המדינה, התשע"ה-2015 (פ/662/20); הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – מוסר תשלומים), התשע"ה-2015 (פ/1948/20); הצעת חוק מוסר תשלומים לספקים, התשע"ו-2016 – הצ"ח ממשלתית.

הצעות חוק: ולמזגן עם הצעות החוק של חברי הכנסת רוברט אילטוב ואראל מרגלית שמוזגו זה מכבר.

הצעות חוק: ז.

הצעות חוק: בקשת יו"ר ועדת העבודה, הרווחה והבריאות למיזוג הצעות החוק: הצעת חוק לתיקון פקודת הסטטיסטיקה (ביטול העבירה של סירוב או הימנעות למלא שאלון), התשע"ו-2016 (פ/2474/20); הצעת חוק לתיקון פקודת הסטטיסטיקה (מס' 5)(סייג לחובה למסור פרטים ולענות על שאלות ועונשין), התשע"ז-2017 (פ/500/20).

הצעות חוק: ח.

הצעות חוק: בקשת יו"ר ועדת הפנים והגנת הסביבה להעברת הצעה לדיון מהיר בנושא: "שני מקרי מוות של נשים בזנות בתוך שבועיים" מוועדת הפנים והגנת הסביבה לדיון בוועדה לקידום מעמד האישה ושוויון מגדרי.

<חברי הוועדה: יואב קיש – היו"ר איילת נחמיאס ורבין – מ"מ היו"ר אמיר אוחנה ישראל אייכלר רוברט אילטוב יואב בן צור יואל חסון אלעזר שטרן

קארין אלהרר משה גפני דב חנין יעל כהן-פארן עליזה לביא אורלי לוי אבקסיס יוליה מלינובסקי אורי מקלב רויטל סויד אוסאמה סעדי רחל עזריה נורית קורן מיקי רוזנטל

<ייעוץ משפטי: ארבל אסטרחן

<מנהל/ת הוועדה: אתי בן יוסף

<רישום פרלמנטרי: ירון קוונשטוק

הצעות חוק: <1.

הצעות חוק: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מרכז שירות ארצי לעניין כרטיס רב קו, התשע"ה-2015 (פ/742/20);>

יואב קיש: שלום לכולם.

יואב קיש: נא לשבת.

יואב קיש: אני רק אומר לכל הצלמים, שבטח באו בשביל הדיון בנושא הרפורמה בחקיקה, שנתחיל את הדיון הזה בערך עוד כרגע שעה.

יואב קיש: בינתיים יש לנו כמה דברים אחרים על סדר-היום.

ישראל אייכלר: הם באו בשביל התימנים, על מה אתה מדבר?

יואב קיש: אם באתם לתימנים, גם טוב.

יואב קיש: אנחנו תיכף מקימים ועדה, ילדי תימן.

יואב קיש: אז סדר-גודל של עשר דקות עד שנסיים ונחזור לנושא הזה.

יואב קיש: טוב, חברים, שלום.

יואב קיש: כמה דברים לסדר-יום – שני שינויים.

יואב קיש: בסעיף ח': בקשת יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, שביקש להעביר דיון מהוועדה שלו לוועדה לקידום מעמד האישה – הוא משך את ההודעה שלו בעניין, ולכן הסעיף יורד מסדר-היום.

יואב קיש: ובנוסף, גם את נושא ההצבעה בסעיף ב' של שינוי תקנון הכנסת – גם זה יורד מסדר-היום, כדי לאפשר לנו את הזמן בנושא של הדברים שאנחנו רוצים להתמקד עליהם.

יואב קיש: נתחיל עם הדברים היותר פשוטים וסטנדרטיים.

יואב קיש: יש לנו סעיף ה': בקשת יושב-ראש ועדת הכלכלה למיזוג הצעות חוק.

יואב קיש: ונורית, אני יודע שאת רוצה שנעשה את ההצעה של חטופי תימן, אבל עוד מעט.

נורית קורן: הכול בסדר.

נורית קורן: לא, כי אם יש עוד זמן, אז אני הולכת להצביע בוועדת החינוך.

יואב קיש: חמש-עשר דקות.

יואב קיש: לא, תישארי אתנו.

יואב קיש: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (פ/742/20), עם הצעת חוק להסדרת השימוש בכרטיס חכם בתחבורה הציבורית, הצעת חוק ממשלתית.

יואב קיש: זו הבקשה למיזוג.

יואב קיש: מישהו רוצה להתייחס?

יואב קיש: בסך הכול דיברתי עם היושב-ראש, ואין פה דברים מיוחדים, זה על דעת הצדדים.

יואב קיש: אז מי בעד? ירים את ידו.

יואב קיש: מי נגד?

יואב קיש: מי נמנע?

יואב קיש: נמנע אחד.

<קריאה: כי אני לא יודע על מה.

<קריאה: בעד המיזוג – רוב

<קריאה: נמנעים – 1

יואב קיש: ההצעה התקבלה.

יואב קיש: אין בעיה.

הצעות חוק: <1.

הצעות חוק: הצעת חוק הגבלת אשראי ספקים למוסדות המדינה, התשע"ה-2015 (פ/662/20);>

הצעות חוק: <3.

הצעות חוק: הצעת חוק מוסר תשלומים לספקים, התשע"ו-2016 – הצ"ח ממשלתית >

יואב קיש: אני מצביע על מיזוג של בקשה של יושב-ראש ועדת הכלכלה איתן כבל, למזג את הצעת חוק הגבלת אשראי ספקים למוסדות המדינה (פ/662/20), עם הצעת חוק חובת המכרזים (פ/1948/20), עם הצעת חוק מוסר תשלומים לספקים, הצעת חוק ממשלתית; ולמזג עם הצעות החוק של חברי הכנסת רוברט אילטוב ואראל מרגלית, שמוזגו זה מכבר.

יואב קיש: אני בעד ההחלטה למזג את ההצעות, לפי בקשת היושב-ראש.

יואב קיש: מי בעד? ירים את ידו.

יואב קיש: בעד המיזוג – פה אחד

יואב קיש: זה פה אחד.

יואב קיש: בסדר, התקבל פה אחד.

יואל חסון: אני מגיש רוויזיה.

יואב קיש: על מה אתה רוצה רוויזיה, יואל?

יואל חסון: אתה יודע מה?

יואל חסון: אני לא מבקש.

יואל חסון: הכול כאן עובר כל כך חלק, שזה הטריד אותי.

יואב קיש: ככה זה, ככה זה.

יואל חסון: שמשהו כאן קורה מתחת - - -

נורית קורן: זה יושב-ראש ועדת הכלכלה, זה שלכם.

נורית קורן: <1.

נורית קורן: הצעת חוק לתיקון פקודת הסטטיסטיקה (ביטול העבירה של סירוב או הימנעות למלא שאלון), התשע"ו-2016 (פ/2474/20);>

יואב קיש: יש לנו עוד משהו שאני מניח שיעבור חלק – בקשת יו"ר ועדת העבודה, הרווחה והבריאות למיזוג הצעות החוק:

יואב קיש: הצעת חוק לתיקון פקודת הסטטיסטיקה (פ/2474/20), עם הצעת חוק לתיקון פקודת הסטטיסטיקה (פ/500/20).

יואב קיש: אחת מהן שלך, חבר הכנסת אייכלר?

ישראל אייכלר: הראשון.

יואב קיש: אז יש בקשה למזג את שתיהן.

יואב קיש: אתה רוצה להגיד משהו, אייכלר?

ישראל אייכלר: לא, פשוט מאוד החוק מאוד התקדם, ומישהו, מישהי הצמידה חוק, ובבקשה.

יואב קיש: בבקשה, לבריאות מה שנקרא.

יואב קיש: אז מי בעד?

יואב קיש: שירים את ידו.

אלעזר שטרן: לא, רק אם אפשר להגיד מה זה מישהו או מישהי כאילו?

ישראל אייכלר: מועלם זה מישהו או מישהי.

יואב קיש: חברת הכנסת מועלם.

אלעזר שטרן: אה, ככה עובדים?

אלעזר שטרן: זה בהמשך לחוק הבא.

יואב קיש: רגע, בבקשה להצביע, מי שבעד, לא ראו.

אלעזר שטרן: כאילו סופרים פה חוקים, לא?

אלעזר שטרן: בעד המיזוג – פה אחד

יואב קיש: ההצעה התקבלה פה אחד.

אלעזר שטרן: למה היא הצמידה אבל?

ישראל אייכלר: לא יודע.

יואב קיש: אתה יכול לשאול אותה אחר כך.

יואב קיש: זה לא הדיון.

יואב קיש: יפה.

יואב קיש: רחל עזריה פה?

יואב קיש: נתחיל עם הנושא היותר קצר, זה סעיף ג' בסדר-היום: המלצה לחילופין בראשות הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון פיצול דירות ובסעיפים מהצעת חוק ההסדרים).

יואב קיש: דרך אגב, השם הזה הולך ומתארך.

רחל עזריה: משתנה.

יואב קיש: משתנה, בדיוק.

יואב קיש: הייתה המלצה ללכת לשם קבוע, אני כבר אומר לך: תבחני את זה ותשקלי את זה בכובד ראש, יש לזה יתרון מסוים.

<ארבל אסטרחן: יש לזה רק יתרונות.

רחל עזריה: יש לזה רק יתרונות.

רחל עזריה: למה זה לא קרה?

יואב קיש: יש לזה גם חסרונות, אבל נדבר על זה אחר כך.

יואב קיש: כן, אייכלר.

ישראל אייכלר: אני רוצה להגיד משהו בעניין.

יואב קיש: בבקשה.

ישראל אייכלר: פשוט לחברי ועדת הכנסת.

ישראל אייכלר: אני רוצה שתדעו – הלא תדעו אם שמעתם – החוק לפיצול דירות הוא חוק טוב, ויזמתי אותו והצעתי אותו.

ישראל אייכלר: מה שקרה, שבא אלי כהן, ומרצון טוב, הוא ראה שראשי הערים, שלא רוצים זוגות צעירים ולא רוצים משפחות גדולות מתנגדים, אז הוא אמר: בוא נעשה את זה רק לצמודי קרקע.

ישראל אייכלר: ומה שקרה, אדוני היושב-ראש וחברי הוועדה, שמי שיקבל את ההטבה הזאת זה רק צמודי קרקע, זאת אומרת אלה שיש להם אפשרות לרכוש דירה של צמודי קרקע.

ישראל אייכלר: והבנייה הרוויה, שזה היה מוציא לערים עשרות אלפי דירות להשכרה זולה לצעירים, לרווקים, לסטודנטים, זה ירד מהחוק.

ישראל אייכלר: אבל אולי היושבת-ראש החדשה תוכל להחזיר לפחות חלק - - -

רחל עזריה: אז בוא נשב ונדבר.

יואב קיש: לא, רחל, לא, לא.

ישראל אייכלר: - - לפחות חלק מהבנייה הרוויה.

ישראל אייכלר: לא יכול להיות - - - בין דיירי בנייה רוויה לדיירי בנייה צמודת קרקע.

יואב קיש: חבר הכנסת אייכלר, רשמנו את הערתך.

יואב קיש: כמו שאתה יודע, בוועדה הזו אנחנו לא דנים בחוק עצמו.

ישראל אייכלר: אני יודע.

יואב קיש: אנחנו כרגע דנים במינוי של חברת הכנסת רחל עזריה ליושב-ראש לוועדה הזו, במקום מי שמונה כמינוי זמני, חבר הכנסת רועי פולקמן.

<ארבל אסטרחן: יש שם משותפת.

<אתי בן יוסף: לא, זה ביקשתי שמות, שיחליף רועי.

יואב קיש: זה המהלך.

יואב קיש: אני רוצה להגיד מילה לפני שנצביע.

יואב קיש: רחל, אני חושב שהוועדה הזו עשתה בראשותו של חבר הכנסת אלי כהן עבודה מאוד משמעותית מאז שהכנסת התחילה את פעילותה, הכנסת ה-20.

יואב קיש: אני מאחל לך, מה שנקרא להמשיך בפעילות.

יואב קיש: ובאמת אין ספק שאני מכיר אותך, יש לך את היכולות, יש לך את האמביציה, יש לך את האג'נדה, ואני מאחל לך המון בהצלחה בעניין הזה.

רחל עזריה: תודה.

יואב קיש: אז ברכות.

יואב קיש: אז מי בעד ההחלפה?

יואב קיש: שירים את ידו.

יואב קיש: בעד החילופין – פה אחד

יואב קיש: פה אחד.

יואב קיש: תודה רבה, ההחלטה התקבלה.

רויטל סויד: בהצלחה, בשעה טובה.

נורית קורן: כמה שיותר נשים בוועדות – הכול טוב.

יואב קיש: יואל, עכשיו אם אתה רוצה לעשות לה התקף לב - - - אני רק אומר, חברת הכנסת עזריה, שביום רביעי ב-10:30, בעזרת השם, נעשה את הדיון בוועדת הרפורמות, לצורך העניין, ונחליף את היושב-ראש.

יואב קיש: תודה.

רחל עזריה: תודה רבה.

יואב קיש: אנחנו עכשיו עוברים לסעיף א' בסדר-היום, ולאחר מכן נדון בנושא הרפורמה.

יואב קיש: סעיף א': הצעה להקמת ועדה מיוחדת לעניין "חטופי תימן" – לפי סעיף 108 לתקנון.

ישראל אייכלר: איפה ילדי רומניה?

נורית קורן: מזרח ובלקן.

יואב קיש: המזרח והבלקן.

נורית קורן: לא, זה מזרח ובלקן.

יואב קיש: תימן, מזרח והבלקן.

ישראל אייכלר: מזרח זה גם מזרח אירופה?

נורית קורן: כן, הבלקן זה כולל את הכול.

סמכויות הוועדה: פיקוח על יישום החלטת הממשלה שכותרתה ״חשיפת חומרי ועדת החקירה הממלכתית בעניין פרשת היעלמותם של ילדים מבין עולי תימן בשנים 1954-1948״ – החלטה מספר 2040 מיום 13 בנובמבר 2016 – כפי שבאה לידי ביטוי בין היתר בצו ועדות חקירה (היתר עיון בחומרי ועדת חקירה), התשע״ז-2016.

סמכויות הוועדה: עיון במסמכים המצויים בארכיון המדינה בנושא הפרשה.

סמכויות הוועדה: מאגר DNA שעניינו התאמה בין קרובי משפחה בקשר לפרשה.

<ארבל אסטרחן: אם עוברת אליה הצעה לסדר, למשל, אז היא תגיש מסקנות - - -

נורית קורן: אז רק שנייה, יש לי פה שאלה לגבי ה-6 בנובמבר.

רויטל סויד: שאז הכנסת מתפזרת.

יואב קיש: מי שחשב שהכנסת מתפזרת ב-6 בנובמבר, התשובה היא לא.

יואל חסון: האמת, אחרי שהוועדה תסיים את עבודתה - -

רויטל סויד: הכנסת יכולה להתפזר.

יואל חסון: - - אין סיבה לכנסת להמשיך, היא יכולה להתפזר.

יואל חסון: אפשר להסכים על זה.

יואב קיש: זה תשעה חודשים.

נורית קורן: אחרי שמישהו אצלכם - - - והתנצל.

<ארבל אסטרחן: אבל מה קורה אם יש הצעת חוק או הצעה לסדר על שולחן הוועדה במועד שנקבע?

יואב קיש: הוועדה צריכה לסיים.

יואב קיש: ואם היא לא תסיים, ההצעות הלאה יוחזרו לוועדת הכנסת, והיא תחליט לאיזה ועדה זה הולך.

נורית קורן: כן.

נורית קורן: עכשיו, רק יש לי שאלה לגבי 6 בנובמבר.

נורית קורן: יש עכשיו פגרות.

נורית קורן: מה אנחנו עושים עם הפגרות?

נורית קורן: יש לי תשעה חודשים.

יואב קיש: את יכולה לעשות דיונים.

נורית קורן: אני יכולה לעשות אבל שישה דיונים בזמן הפגרה.

נורית קורן: לא, רגע, יש לי הצעה.

נורית קורן: ההצעה שלי, שהוועדה תקום לתשעה חודשים לא כולל פגרה, כי זו ועדה מיוחדת שתהיה לה עבודה.

רויטל סויד: לא תהיה כנסת.

נורית קורן: ולכן אני מבקשת שזה יהיה כתוב.

יואב קיש: נורית, אנחנו כרגע מגדירים את זה לפי הכתב, כפי שהתקבל, עם הסיכומים.

יואב קיש: אני מוכן לשקול, ואם צריך, נאריך את זה בהתאם לבקשתך.

יואב קיש: כרגע אנחנו פועלים לפי הכתב.

נורית קורן: אבל אני רוצה שזה כבר יהיה כתוב, כי עכשיו יש חודש וחצי - - -

יואב קיש: אי-אפשר עכשיו.

נורית קורן: למה אבל לא?

אוסאמה סעדי: עדיף לך למהר.

נורית קורן: נו, אבל הכול יהיה מהר.

נורית קורן: אבל עוד מעט יוצאים לפגרה.

יואב קיש: אני רוצה רק לסיים לקרוא.

יואל חסון: מה הרכב אופוזיציה-קואליציה?

יואב קיש: אני מקריא.

יואב קיש: ג.

יואב קיש: הרכב הוועדה –

3 חברים: לסיעת המחנה הציוני – 2 חברים.

3 חברים: יואל, אתם מוזמנים להציע את השמות, נודיע את זה במליאה אפילו היום או מחר.

<ארבל אסטרחן: לפני ההודעה במליאה.

יואב קיש: שמות לא חייב.

<ארבל אסטרחן: רצוי שיהיה.

נורית קורן: רצוי שיהיה, כדי שנסכם.

יואל חסון: מה היחס?

יואל חסון: אני לא מצליח לעשות את החישוב.

יואב קיש: הנה, 8-6.

יואל חסון: למה יחס כזה דרמטי?

יואל חסון: מה קרה?

יואב קיש: מה דרמטי?

יואב קיש: זה בדיוק היחס.

יואב קיש: סיעת הרשימה המשותפת – חבר אחד;

2 חברים: לסיעת כולנו – חבר אחד; לסיעת הבית היהודי – חבר אחד; לסיעת ש״ס – חבר אחד;

ישראל אייכלר: כן.

יואב קיש: כן.

יואב קיש: לסיעת ישראל ביתנו – רוברט, נשמח לקבל חבר; ולסיעת מרצ – חבר;

אוסאמה סעדי: באופוזיציה למה זה חולק ככה?

יואב בן צור: סיעת ש"ס?

נורית קורן: ש"ס כתוב – אחד.

יואב בן צור: מה כתוב?

יואב בן צור: יואב בן צור.

יואל חסון: אני רוצה להתייחס, בבקשה.

יואב קיש: תקבלו להתייחס.

את ההתייחסויות: אני רוצה לספר לכם סיפור, חברים, שלא כולם מכירים אותו.

את ההתייחסויות: זה היה לפני הבחירות האחרונות, לדעתי לפני הפריימריז האחרונים – את לא יודעת על מה אני מדבר?

נורית קורן: לא.

יואב קיש: לא.

יואב קיש: אתה אולי היית, ידידי.

יואב קיש: היינו בכנס של חברי ליכוד, אני וחברת הכנסת נורית קורן, שאז לא היינו חברי כנסת, היינו מועמדים לפריימריז, בסניף הוד-השרון, ושאלנו את האנשים: מה הדברים שחשוב לכם, מה הדברים שמעניינים – נזכרת, היא מחייכת כי היא זוכרת.

יואב קיש: ואחד החברים הרים את היד והתחיל לספר סיפור אישי קורע לב, באמת, על איך הוא מרגיש שקרעו לו את המשפחה, שהיו קשורים כמובן להיעלמות של ילדי תימן.

יואב קיש: ואני זוכר את חברת הכנסת נורית קורן מבטיחה לו שהיא, בעזרת השם, אם היא תגיע לכנסת, היא לקחה את זה כמשימה לטיפול.

יואב קיש: אני חושב שהיא הוכיחה את עצמה, אני חושב שהיא הובילה מהלך מאוד משמעותי, והצליחה לגייס כמובן גם את ראש הממשלה ותמיכתו, והשר צחי הנגבי, שגם לו מגיע תודה גדולה על העבודה שהוא עשה.

יואב קיש: ואני חושב, נורית, שבעניין הזה את אולי מצד אחד סוגרת מעגל, אבל גם פותחת מעגל חדש נוסף.

יואב קיש: אז שיהיה המון בהצלחה.

יואב קיש: ואתן לחברים להתייחס.

יואב קיש: מי מבקש?

יואב קיש: כן, בבקשה, יואל.

יואל חסון: טוב, אני קודם כול רוצה לברך על העלאת הנושא הזה לסדר-היום, נושא שבאמת עשרות שנים היה סביבו סימן שאלה גדול מדי, ואני שמח שיכול להיות שכמה מאות או אלפי משפחות שחיו בסוג של אפלה יוכלו בקרוב לדעת לפחות מה קרה ומה ארע, וגם נוכל להכיר או לדעת, האם הדבר הזה היה באמת מאורגן, ממוסד או שאלו דברים אחרים?

יואל חסון: לא נדע אולי לעולם, אבל לפחות טוב שמטפלים בזה, וטוב שבעיקר נותנים למשפחות איזשהו מקור של ידע ותקווה ואופק להבין מה קרה.

יואל חסון: אז אני מברך על היוזמה הזאת.

יואל חסון: אני מברך, קודם כול, אותך, חברת הכנסת קורן, על זה שלקחת את זה כדגל משמעותי.

יואל חסון: אני שמח מאוד שהממשלה פתחה את הארכיון ואפשרה לכולם להיכנס ולקרוא.

יואל חסון: וגם כמובן צריך לפרגן לרינה מצליח, שעוררה את העניין הזה באופן ציבורי.

יואב קיש: אין ספק.

נורית קורן: שהיא סייעה במאבק.

יואל חסון: סייעה במאבק, ובאמת הביאה את זה למקום הזה.

יואל חסון: ובאמת ברכות לכולם.

יואל חסון: עכשיו, לגבי הוועדה.

יואל חסון: קודם כול, אני חייב לומר שאני דווקא תומך במה שחברת הכנסת קורן אמרה.

יואל חסון: אני חושב שאם כבר מקימים ועדה כזאת, חברת הכנסת קורן צודקת שהיא צריכה לקבל זמן ללא הגבלה, ויכולת לעבוד באופן – ואני מכיר אותה, היא חברת כנסת מהחרוצות בבניין והיעילות בבניין.

נורית קורן: תודה על המחמאות.

יואל חסון: באמת, אני אומר את זה מכל הלב.

יואל חסון: ואני חושב שאת צריכה את הזמן לעשות את זה בלי לחץ.

יואל חסון: ובאמת בתקופת פגרה זה מאוד מאוד קשה לכנס ועדה מעבר למה שמותר.

יואל חסון: זה עניין של חופשות של עובדים, וזה עניין שצריך את אישור היושב-ראש, וזה עניינים מסובכים כאלה.

יואל חסון: ואני אומר לכם: הנה, כמי שמייצג פה את האופוזיציה, נשמח - - -

יואב קיש: אתם תתמכו.

רחל עזריה: רגע, אבל תוכלי לעשות דיונים גם בפגרה אם תרצי.

יואל חסון: לא, הסבירו שלא.

יואל חסון: יש מגבלה.

נורית קורן: אבל שישה דיונים.

נורית קורן: הוועדות יכולות רק שישה דיונים.

רחל עזריה: לא, אני אומרת, לפי השיטה שאת מציעה.

יואל חסון: לא, היא רוצה פשוט להאריך את התקופה.

נורית קורן: לא, שהתקופה תהיה לא כולל הפגרות, כי אז אנחנו לא עובדים.

יואב קיש: על זה נדון בנפרד, אני לא מעלה את זה פה.

יואב קיש: תתמכו, וזה טוב לשמוע שהאופוזיציה תומכת.

יואל חסון: לא, אם כבר עושים.

יואב קיש: מאה אחוז.

יואל חסון: שנייה, יש לי עוד התייחסות.

יואב קיש: כן.

יואב קיש: אבל נא לסיים, יואל.

יואל חסון: אני מסיים.

יואל חסון: אם כבר עושים, אז בוא נעשה עד הסוף.

יואל חסון: ולמה לא לאפשר לה את העבודה באופן מלא?

יואל חסון: אני גם לא מבין למה מראש זה הוגדר כזמני.

יואל חסון: אם יש עבודה, אז שיעשו את העבודה.

יואב קיש: טוב.

יואל חסון: עכשיו, לגבי הרכב הוועדה, יש לי לגבי זה הערות.

יואל חסון: קודם כול, אני לא מבין את היחס שהמחנה הציוני קיבל.

יואל חסון: אני לא מבין למה סיעה של 11 חברי כנסת קיבלה אותו יחס של סיעה של 24 חברי כנסת.

יואל חסון: אז זה לא מקובל עלינו היחס הזה, אנחנו צריכים לקבל לפחות שלושה.

יואל חסון: והליכוד רוצה להעלות לעצמו עוד אחד – הוא יכול, אבל אנחנו צריכים לקבל, לגבי כל יחס הגיוני לפי המפתח, לא לקבל שניים אלא לקבל שלושה.

יואב קיש: אוקיי.

יואל חסון: ואם כבר מקבלים שלושה - - -

יואב קיש: אני מקבל.

יואב קיש: נוסיף לכם אחד ולליכוד אחד.

יואב קיש: בסדר.

יואב קיש: ואז נשמר את היחס.

יואל חסון: עכשיו, לגבי היחס.

יואב קיש: היחס הוא 6-8, אתה לא יכול לעשות אחרת.

יואל חסון: תראו, חבר'ה, אני לא מבין למה בוועדה כזאת, שאין עליה ויכוח פוליטי - - -

יואב קיש: לא, לא.

יואב קיש: יואל, עזוב, זה לא ניכנס לדיון, לא אתחיל פה.

יואב קיש: אתה רוצה עוד אחד?

יואב קיש: אני מוכן לקבל, ונוסיף לליכוד עוד אחד.

יואב קיש: בסדר.

יואב קיש: אני מקבל את ההערה.

יואב קיש: ההצעה אומר שלליכוד יהיו ארבעה חברים, חבר אחד יושלם, ולמחנה הציוני שלושה חברים.

יואב קיש: זה 16 חברים.

אורי מקלב: אפשר עוד אחד ככה?

אורי מקלב: באמת, תודה רבה, אדוני היושב-ראש, רק התייחסות.

אורי מקלב: אבל לפני זה תרשה לי לברך את חברת הכנסת נורית קורן.

אורי מקלב: קודם כול, אני מדבר על הפעילות הגדולה.

אורי מקלב: אין ספק שמאז שנכנסת הנפת את זה כדגל.

אורי מקלב: יש שינויים מהותיים מאוד בכל המודעות, בהתייחסות ובגישה.

אורי מקלב: ואני גם מברך על הקמת הוועדה, כי בסופו של דבר אני שואל למה אנחנו בכנסת צריכים להקים ועדות, ולמה אין לנו יכולת משילות מסוימת, שנוכל להוביל דברים כאלה ערכיים, כאלה חשובים, ללא צורך בהקמת ועדה מיוחדת.

אורי מקלב: עצם הפעילות השוטפת הייתה צריכה לתת מענה לכל הבעיות שאת מעלה אותן.

אורי מקלב: אבל הנה העובדה, שבלי זה אי-אפשר להתקדם.

אורי מקלב: אבל אני רוצה להתייחס רק לנושא אחד של מאגר ה-DNA, שעניינו התאמה בין קרובי משפחה בקשר לפרשה.

אורי מקלב: לעסוק בעניין הזה – אין ספק, אף על פי שסיכמנו גם בשיחות, החקיקה בעניין הזה תתקיים בוועדת המדע והטכנולוגיה, שהיא גם הממונה על-פי חוק, וגם היא כבר מתעסקת עם הנושא הזה.

אורי מקלב: אז חוץ מנושא של חקיקה בנושא ה-DNA.

אורי מקלב: לדון בעניין הזה זה חשוב מאוד, כפי שדיברנו על זה.

נורית קורן: אז פה אני רוצה להבהיר.

יואב קיש: בבקשה, חברת הכנסת קורן.

נורית קורן: שיש כבר איזה חקיקה, שחבר הכנסת מקלב הוביל אותה, והיא נמצאת בוועדה שלו.

נורית קורן: לא אקח אותה מהוועדה הזאת.

נורית קורן: אבל כל חקיקה, או כל דבר אחר שיעסוק בעניינים של פרשת ילדי תימן - - -

יואב קיש: לא, חקיקה ב-DNA.

נורית קורן: על DNA, מה שיש - - -

יואב קיש: לא, אבל אם תהיה עוד חקיקה?

נורית קורן: יכול להיות.

אורי מקלב: גם לא.

אורי מקלב: לא, ועדת המדע מנהלת את ה-DNA.

נורית קורן: בסדר.

אורי מקלב: לא נריב על זה, דיברנו.

נורית קורן: לא, אני אומרת - -

יואב קיש: חקיקה.

נורית קורן: - - חקיקה חדשה.

נורית קורן: יש חקיקה שכרגע נמצאת על השולחן.

יואב קיש: אורי, חשבתי שסיכמתם שגם חדשה?

נורית קורן: אני לא לוקחת אותה משם.

יואב קיש: את לא יכולה לקחת.

נורית קורן: לא, לא, ברור.

יואב קיש: אבל גם חדשה, אם תבוא.

נורית קורן: אבל אם תהיה חקיקה חדשה, שמדברת על ועדת המדע – אם תהיה, כרגע אין, אם תהיה חקיקה חדשה, שנינו נשב ביחד ונחליט.

אורי מקלב: אם נסכים.

אורי מקלב: אבל אנחנו מדברים על המידע הגנטי.

אני רוצה להגיד: ובנושא החקיקה – אז דיונים בעניין הזה, הוועדה תדון, בסדר גמור.

אני רוצה להגיד: אבל כל החקיקה של הנושאים האלה נשארת בסמכותה של ועדת המדע.

יואב קיש: בסדר.

יואב קיש: תודה.

נורית קורן: לא, רגע, אני מציעה דבר אחר.

אורי מקלב: אלא אם כן יש הסכמה.

נורית קורן: שכל דבר שיהיה נושא של ה-DNA, שתהיה ועדת משותפת - - -

אורי מקלב: לא, לא, לא, לא.

נורית קורן: מה שיש אצלך כבר בסדר - - - נדבר.

אורי מקלב: לא מה שיש אצלי.

אורי מקלב: מה שבסמכות ועדת המדע בחקיקה – בסמכות של ועדת המדע בחקיקה, לא נוכל לפזר את זה.

יואל חסון: אני מסכים עם חברת הכנסת - - -

יואב קיש: טוב, חברים.

יואל חסון: שנייה, אני רוצה להעיר הערה.

יואב קיש: לא, לא, יואל.

יואל חסון: חברת הכנסת קורן צודקת בעניין הזה.

יואל חסון: אם מקימים ועדה ייעודית לעסוק בנושא הזה, שהולכת לאסוף חומר ואנשי מקצוע שיתעסקו, למה לא באמת להעביר אליה?

יואל חסון: מה שכבר התחלת בסדר, אבל דברים חדשים – תנו לה לעבוד.

אורי מקלב: > אם אתה חושב שמצאת נישה להכניס לתוכה – לא הצלחת.

אורי מקלב: עם כל הכבוד לאדוני, שאתה רואה איזה נישה, מיד - - -

אוסאמה סעדי: למה המשותפת רק נציג אחד?

יואב קיש: אז אחליף מיש עתיד למשותפת.

אוסאמה סעדי: בסדר.

אוסאמה סעדי: רק תגיד - - - על חשבוננו.

יואב קיש: טוב.

יואב קיש: חברים, אני קובע ככה.

נורית קורן: רק שנייה.

נורית קורן: אם עכשיו יעלה על הפרק, שהוועדה תדרוש לבדוק שרידי גופות, כדי לאשר שאכן מי שנמצא שם הוא באמת מה שרשום בחברה קדישא, אז זה יהיה במסגרת של הוועדה שלי ולא הוועדה שלך.

אורי מקלב: שרידי גופות זה לא בסמכות של ועדת המדע.

יואב קיש: אז הנה, אז אני מחדד, ובזה נגמור הדיון.

אורי מקלב: מה שבסמכות.

אורי מקלב: זה לא בסמכות שלי, לא אכנס לזה.

יואב קיש: מה שבנושא מידע גנטי – בסמכות של ועדת המדע והטכנולוגיה.

יואב קיש: השאר – אם תהיה בעיה, יגיע לוועדת הכנסת.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: מי בעד הקמת הוועדה?

יואב קיש: שירים את ידו.

יואב קיש: אתה לא מצביע?

יואב קיש: אני רוצה לראות פה אחד.

יואב קיש: מי נגד?

יואב קיש: אין.

יואב קיש: מי נמנע?

יואב קיש: בעד הקמת הוועדה המיוחדת – פה אחד

יואב קיש: התקבל פה אחד.

יואב קיש: תודה.

אוסאמה סעדי: שתירשם ההסתייגות שלנו, שקופחנו - - -

אוסאמה סעדי: הנציג שלנו לוועדה – ג'מאל זחאלקה.

נורית קורן: לא נתת לי לדבר.

יואב קיש: תודה רבה.

אלעזר שטרן: יואב, לנו יש שניים?

יואב קיש: כן.

אוסאמה סעדי: רשמת?

יואב קיש: מה?

אוסאמה סעדי: הנציג שלנו הוא התימני ג'מאל זחאלקה.

יואב קיש: בסדר.

אלעזר שטרן: יואב, בסדר, תצרף אותי.

יואב קיש: שטרן אצלם.

יואב קיש: טוב, חברים, דיון בנושא צמצום החקיקה הפרטית והגברת הפיקוח של הכנסת על הממשלה.

יואב קיש: חברים, אני מבקש שקט.

אלעזר שטרן: יש לי בקשה לסדר.

יואב קיש: כן.

אלעזר שטרן: ניסיתי לראות מאתמול את ההצעה עצמה, לא ראיתי אותה כתובה.

יואב קיש: אנחנו גם לא קיבלנו.

יואב קיש: אני עושה דיון עקרוני.

אוסאמה סעדי: זה נושא - - - אז אין הצבעות עכשיו?

יואב קיש: אז אני מסביר.

יואב בן צור: יואב, אני צריך ללכת לוועדה אחרת, אני רוצה להיות ראשון.

יואב בן צור: תודה.

יואב קיש: בסדר.

יואב קיש: בקצרה, יואב?

יואב קיש: לא, לא תהיה הצבעה עכשיו.

אוסאמה סעדי: אוקיי.

יואב קיש: אין הצעה להצבעה.

יואב קיש: אם מישהו שאל.

יואב קיש: טוב, חברים, אני מבקש שקט.

אלעזר שטרן: יואב, אם אפשר - - -

יואב קיש: אז אגיד.

יואב קיש: אני בדיוק עכשיו מדבר.

אוסאמה סעדי: אבל בהמשך למה שאמר אלעזר.

אוסאמה סעדי: אם אין לנו משהו כתוב, למה לקיים דיון עקרוני?

יואב קיש: אתה רוצה, אתה לא חייב להיות בדיון.

יואב קיש: לא מוכרח.

יואב קיש: אני לא מכריח.

אוסאמה סעדי: לא, אבל אני רוצה להיות.

יואב קיש: אז הנה, אז תקשיב.

אוסאמה סעדי: אבל חשוב לנו שנקבל - לא רק מה שכתבו בעיתון.

יואב קיש: אז חבר הכנסת אוסאמה סעדי, אחרי הדיון הזה - - -

אוסאמה סעדי: אתה יודע מה כתוב בעיתון?

אוסאמה סעדי: קראתי כמה נוסחים בכמה עיתונים.

יואב קיש: טוב.

יואב קיש: אני הולך להוציא סיכום של הדיון הזה.

יואב קיש: והסיכום של הדיון הזה יהיה מאוד חשוב.

יואב קיש: אתה לא רוצה, אל תהיה פה.

אוסאמה סעדי: לא, אני רוצה להיות.

יואב קיש: אז בבקשה.

יואב קיש: אז עכשיו, שמעתי את ההצעות לסדר, ואנחנו ממשיכים.

יואב קיש: חברים, שלום.

יואב קיש: אני רוצה להגיד לכם שהופתעתי בדיוק כמו כל אחד מכם לשמוע בתקשורת על איזושהי יוזמה להפחתת החקיקה הפרטית בכנסת.

יואב קיש: אני רוצה להגיד לכם: במסגרת תפקידי, ואני חושב שמעבר לזה, כל חבר כנסת מרגיש את זה, שהוא מחויב בשמירה על כבוד הכנסת, על הסמכויות שלה, על היעילות שלה.

יואב קיש: ובמסגרת זה חלק בלתי נפרד מזה זו החקיקה הפרטית.

יואב קיש: לא תתקבל שום החלטה בכנסת הזו ככפייה של שרים על חברי הכנסת, נקודה.

ישראל אייכלר: בוא נעשה הצבעה.

עוד דבר: ואני רוצה להוסיף לשאלה שאולי עלתה בסדר-היום.

עוד דבר: הדברים האלה מחייבים דיון מאוד משמעותי של חברי הכנסת עצמם, ולא אף אחד יכתיב לנו מלמעלה מה קורה בעניין הזה.

עוד דבר: מי שחושב שהכנסת הזו רק תעביר חקיקה ממשלתית, אז הוא טועה, והוא יכול לחשוב שאנחנו בשלטון אחר אבל לא בדמוקרטיה.

עוד דבר: נכון, צריך תיקונים, יש פה בעיה של אולי חקיקה מוגזמת.

עוד דבר: אבל יש הבדל גדול בין האפשרות לתת הצעות חוק לבין ההליך עצמו.

עוד דבר: למנוע מח"כ להגיש הצעת חוק פרטית זו טעות.

עוד דבר: לחשוב עכשיו על איך מחלקים את העומס?

עוד דבר: בדיון הזה אני מוכן להיות.

עוד דבר: ואם השרים מרגישים שיש עומס גדול מדי, אני מוכן להיות בדיון הזה ולקבל כנגד באמת חובת התייצבות בוועדות, פיקוח, ודברים נוספים שאנחנו ממילא וממילא עובדים עליהם.

עוד דבר: אני יכול להגיד לכם שחברת הכנסת מרב מיכאלי וחבר הכנסת דוד ביטן ואנוכי יושבים על הצעה של חיוב ייצוג בוועדות לא רק למשרדי ממשלה, גם לחברות ציבוריות, גם לעמותות.

עוד דבר: כך שכשמדברים על מתווה הגז, המנהלים של חברות הגז יהיו מחויבים להגיע לכנסת; וכשמדברים של "שוברים שתיקה", הם יגיעו לכנסת.

עוד דבר: אז את זה אנחנו עושים כי זה חשוב לנו.

עוד דבר: ואם יש בעיה אחרת בנושא החקיקה הפרטית, זה רק סביב השולחן הזה של ועדת הכנסת, עם יושב-ראש הכנסת, ועם חברי הכנסת עצמם זה יוחלט, ולא ראשי הקואליציה.

עוד דבר: עם כל הכבוד לראשי הסיעות.

עוד דבר: ועם כל הכבוד לראש סיעת יש עתיד יאיר לפיד, שאני לא יודע כמה הנוכחות שלו פה בבית הזה, שהוא יתחיל לקבוע לנו כמה הצעות חוק פרטיות יעלו או לא יעלו.

עליזה לביא: קיש, מה - - -

אוסאמה סעדי: למה דווקא יש עתיד ולא השר - - -

יואב קיש: כי זה היה איילת שקד ויאיר לפיד, שאני אומר לכם - -

אלעזר שטרן: ויריב לוין.

יואב קיש: - - ששניהם מובילים את זה, ששניהם מובילים את זה.

אלעזר שטרן: יריב לוין לא?

יואב קיש: יריב לוין – שוחחתי אתו על זה.

יואב קיש: הוא אמר שאין לו שם הצעה כרגע שהוא דן עליה.

יואב קיש: באופן עקרוני הוא רוצה לטפל בנושא החקיקה, וזה בערך מה שהוא יודע.

יואב קיש: אז מי שהולך ועושה סיבוב על הראשים של הח"כים, זה לא היה יריב לוין.

יואב קיש: ואנחנו יודעים היטב מי עשה סיבוב על הראש של הח"כים בעניין הזה.

אלעזר שטרן: מי?

אלעזר שטרן: תגיד מי.

עליזה לביא: מי עשה סיבוב על הראש של הח"כים?

<קריאה: תגיד, תגיד.

יואב קיש: אגיד.

יואב קיש: אגיד.

יואב קיש: אגיד.

אלעזר שטרן: ואני רוצה להתייחס לזה.

יואב קיש: כולם פה רוצים להתייחס.

יואב קיש: אבל אני מציע שנתמקד בעיקר.

אלעזר שטרן: מה העיקר?

אלעזר שטרן: תגיד, לפיד חתום על זה?

אלעזר שטרן: הוא אמר שהוא תומך כמו הרבה אחרים.

אלעזר שטרן: מה קרה לך, יואב?

יואב קיש: טוב, אז אתם יודעים מה, אם לפיד לא תומך בביטול החקיקה הפרטית - -

אלעזר שטרן: לא אמרתי לך שהוא תומך או לא, אבל - - -

יואב קיש: הנה, - - אם הוא לא תומך אז אני נסוג בי מדברי, בסדר?

אלעזר שטרן: אוקיי.

יואב קיש: אוקיי.

יואב קיש: הרגעתי את חברי יש עתיד?

אלעזר שטרן: הסקרים מלחיצים אותך?

יואב קיש: הנה, שמעתי, הרבה.

אלעזר שטרן: מה, אתה מאבד עשתונות מהסקרים?

יואב קיש: עכשיו אגיד לכם בצורה הכי פשוטה.

איילת נחמיאס ורבין: עכשיו אני יודעת שאתם מפלגה.

אלעזר שטרן: שכחת את יושב-ראש הכנסת.

יואב קיש: נכון.

יואב קיש: אתם מפריעים.

אלעזר שטרן: בכנסת הנוכחית יושב-ראש הכנסת הוא לא מיש עתיד.

יואב קיש: אלעזר, לא תקבל זכות דיבור.

יואב קיש: לא, אתה רשום פה, ואני מוחק אותך.

אלעזר שטרן: אני יודע.

אלעזר שטרן: אבל יושב-ראש הכנסת - - -

יואב קיש: חברים, יושב-ראש הכנסת הוא שותף - - -

אוסאמה סעדי: אבל חשוב שנדע מה עמדת יש עתיד, בכדי שנתקיף או לא נתקיף.

יואב קיש: אתה לא צריך לתקוף.

יואב קיש: אגיד לכם פה בצורה הכי ברורה: דיברתי עם חברי כנסת מכל הסיעות.

יואב קיש: לא דיברתי עם ראשי הסיעות.

יואב קיש: אגיד לך את האמת, הם פחות מעניינים אותי בדיון הזה.

יואב קיש: וחברי הכנסת מכל הסיעות מתנגדים לפגוע - - -

יואב קיש: אז, רוברט, בשביל התספורת החדשה שלך, מדבר על ראשי מפלגות.

אלעזר שטרן: כבר בירכתי אותו.

אלעזר שטרן: לפרוטוקול.

אלעזר שטרן: לפרוטוקול.

יואל חסון: קודם כול, הוא בין המעטים שיכולים לעשות תספורת, אז זה כבר מחמאה.

יואב קיש: אני שמח שיש אתנו פה נציגות יפה גם של התקשורת וגם של הציבור, ואני אומר לכם שנעשה דיון מעמיק ורציני בנושא.

יואב קיש: ולא נוציא הצהרות לתקשורת, וזה לא יהיה ביום אחד, וזה לא יהיה בזבנג וגמרנו.

יואב קיש: ונקפיד, כמו שאמרתי, לשמר על הכוח של הכנסת.

יואב קיש: נכון, היא צריכה חיזוק בנושא הפיקוח.

יואב קיש: התחלנו לדבר על זה, עשינו כבר דיון אחד, עלו הצעות מהח"כים השונים לגבי שאילתות.

יואב קיש: ואני יכול להגיד לכם דבר אחד, שבסוף אם אתם שואלים אותי מה אנחנו צריכים בשביל הפיקוח – אנחנו צריכים שאם השרים והממשלה לא מכבדים את הכנסת, יהיה להם מחיר בעניין הזה.

יואב קיש: כמו שקורה בשאילתות, שהם לא מכבדים את השאילתות ואף אחד לא עושה עם זה כלום, אז אם כך שלא יעלו הצעות חוק של המשרד שלהם עד שהשאילתות לא יטופלו.

יואב קיש: לדוגמה.

יואב קיש: ולכן בואו לא נתעסק בדבר שהכי קל, זה בוא נראה איך מטפלים בחקיקה הפרטית.

יואב קיש: סליחה, יש הרבה דברים אחרים שצריך לעשות.

יואב קיש: ואני מסכים – כן, אפשר להקל את העומס בוועדת השרים בחקיקה הפרטית, אבל לא נפגע ביכולת של הגשת הצעות.

יואב קיש: חברים, אנחנו עוברים לסדר הדוברים.

קארין אלהרר: - - -

יואב קיש: את יודעת כמה אנשים ביקשו לקדם ויש להם ועדה?

<אתי בן יוסף: - - -

אלעזר שטרן: מזמן.

אלעזר שטרן: חשבתי שרשמת.

יואב קיש: למי שמבקש לקדם, אני נותן חצי דקה לך ולחברת הכנסת קארין אלהרר, ואני מבקש אחרי זה להמשיך.

יואב קיש: בבקשה, יואב בן צור.

יואב קיש: חצי דקה, כן.

יואב בן צור: רבותי, במקום לסנדל את חברי הכנסת, עדיף לקדם רפורמה בחקיקה, שתעודד מיזוג חוקים דומים, קידום מהיר לחוקים בסוגיות דחופות, ויחס הוגן של יושבת-ראש ועדת השרים, השרה שקד, להצעות חברי הכנסת.

יואב בן צור: יש לנו הרגשה – או לא הרגשה, ויותר מהרגשה – שחוקים של מפלגות מסוימות עוברים הרבה יותר מהר מאשר חוקים של מפלגות אחרות.

קארין אלהרר: אמר נציג הקואליציה.

יואב בן צור: כן, אני אומר בקול מלא, נציג הקואליציה.

יואב בן צור: נכון, אני אומר את זה, ואני חושב שזה הדבר הראשון שצריך לעשות.

יואב בן צור: לפני שרוצים לחוקק לנו חוקים ורפורמות שונות, קודם כול שיתייחסו, שיעשו איזושהי אפליה מתקנת, אחר כך בוא נדבר.

יואב בן צור: דבר ראשון, זה לא משילות.

יואב בן צור: להגיד דבר כזה זה דיקטטורה, ואנחנו לא ניתן.

יואב בן צור: זה צעד אנטי דמוקרטי, ולא נסכים לו בשום אופן ופנים.

יואב בן צור: אם לא נוכל לפעול בחקיקה למען הציבור, אז לשם מה אנחנו נמצאים פה בכלל?

יואב בן צור: מה אנחנו, ניצבים שמרימים את היד ומורידים את היד?

יואב בן צור: יש לנו יכולת.

יואב בן צור: והשכל לא נמצא במקום אחד, הוא נמצא בכמה מקומות, חילקו אותו לכל מיני אנשים.

יואב בן צור: נכון, יש כאלה שיש להם הרבה יותר, בשביל זה הם שרים, ויש חלק שקיבלו קצת פחות, אז הם חברי כנסת.

יואב בן צור: זה נכון.

יואל חסון: מה קורה עם שרים שחוזרים להיות חברי כנסת?

יואל חסון: זה אחרי פגיעה מוחית?

יואב בן צור: אז יש להם כפול.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: בסדר גמור.

יואב בן צור: מילה אחת אחרונה.

יואב בן צור: הרפורמה פשוט תפגע באמון הציבור, וביחס של אנשי הציבור לכנסת.

יואב בן צור: תודה רבה.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: חברת הכנסת קארין אלהרר.

קארין אלהרר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

קארין אלהרר: אני רוצה להגיד את הדבר הבא: אני לא חושבת שהתפקיד הבלעדי של הכנסת הוא לחוקק.

קארין אלהרר: הוא גם לחוקק.

קארין אלהרר: אבל אמרתי, אדוני היושב-ראש, דרך אגב, בישיבה קודמת שיזם חבר הכנסת יואל חסון, שדיברנו על הכלים הפרלמנטריים.

קארין אלהרר: אני לא חוזרת בי מאותה עמדה שהבעתי אז.

קארין אלהרר: תראו, זה הגיע למצב, שלכנסת אין באמת יכולת לפקח על עבודת הממשלה.

קארין אלהרר: ולכן כל חבר כנסת שרוצה להראות את עצמו מצהיר הצהרות חוק, שאתם יודעים וגם אני יודעת, שאין להן שום תוחלת.

יואב קיש: אז את רוצה לבטל אותן?

קארין אלהרר: לא, רגע, אז תקשיב למה אני אומרת.

יואב קיש: אה, אוקיי.

יואב קיש: מקשיב.

קארין אלהרר: אני לא אומרת לבטל, חלילה, את יכולת החקיקה, אני לא אומרת, חלילה, להפוך את זה למשהו שהוא לא במנדט של הכנסת.

קארין אלהרר: אבל אני אומרת: לאפשר לכנסת כלים פרלמנטריים אמיתיים ועדכניים.

קארין אלהרר: לא שאילתה ולא הצעות לסדר – זה לא עדכני, זה לא מתכתב עם המציאות.

קארין אלהרר: ואני אומרת לכם, אני מסיימת, אני אומרת לכם שבדרך הזו חברי כנסת ימצאו את עצמם הרבה פחות בצורך ובדחף להציע הצעות חוק שאין בינן לבין המציאות שום דבר.

איילת נחמיאס ורבין: מופרכות.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: אני הולך לפי הרשימה – חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

מיקי רוזנטל: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי רוזנטל: נראה ששרת המשפטים מתעבת חקיקה פרטית.

מיקי רוזנטל: היא גם נדמה לי אמרה את זה, שאנחנו מחוקקים את עצמנו לדעת וכו' וכו'.

מיקי רוזנטל: רק שלא נאה דורש, נאה מקיים.

מיקי רוזנטל: השרה עצמה, לפני שהיא הייתה שרה, הגישה מאות חוקים בכנסת הקודמת.

מיקי רוזנטל: ובכלל מה שנעשה בוועדת השרים הוא מקומם, מפני שאין דיון ענייני כמעט לגבי שום חוק.

מיקי רוזנטל: הזמן הממוצע, לפי עדויות שאני שומע, להצעת חוק הוא דקות ספורות.

מיקי רוזנטל: ובכלל כשיטה דוחים את הדיון בהצעות החוק לחודשים או לשבועות - -

קארין אלהרר: שלושה חודשים.

מיקי רוזנטל: - - באופן שיטתי, כדי לא לדון בהן בכלל.

מיקי רוזנטל: זה דבר אחד.

מיקי רוזנטל: הדבר השני נוגע גם לפרוצדורה.

מיקי רוזנטל: שכמו שעכשיו אנחנו פה בוועדת הכנסת היינו אומרים: אוקיי, ועדת השרים לענייני חקיקה תדון רק בעניינים שאנחנו נחליט שראוי, קבענו את זה פה.

מיקי רוזנטל: אנחנו לא נכנסים לתחום העיסוק שלהם, ואסור שהם ייכנסו לתחום העיסוק שלנו.

מיקי רוזנטל: היא אומנם שרת המשפטים, אבל היא חברת כנסת כמו כל אחד מחברי הכנסת פה.

מיקי רוזנטל: ואם היא רוצה לעשות שינויים בעבודת הכנסת, עליה לבוא לכנסת ולשכנע את חברי הכנסת, ולא להכתיב מלמעלה כאילו היא מורמת מעם, או שיש לה יותר שכל מאחרים, או שהיא מבינה יותר את המערכת הישראלית.

מיקי רוזנטל: מעמדה של הכנסת נפגע בשנים האחרונות, יש גריעה משמעותית מסמכויותיה.

מיקי רוזנטל: והדיון צריך להיות מה עושים כדי שהכנסת תחזק, ולא מה עושים כדי שיהיה נוח לוועדת השרים לענייני חקיקה.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: זה ועדת הכנסת, אין ועדה אחרת שתדון בזה.

מיקי רוזנטל: מאה אחוז.

מיקי רוזנטל: אז אני מציע לך, אדוני, שסיכום ההחלטה יהיה, שוועדת הכנסת מקימה ועדה, איך משפרים את עבודת הכנסת.

יואב קיש: לא צריך להקים ועדה.

יואב קיש: זה בדיוק ליבת העשייה של ועדת הכנסת.

מיקי רוזנטל: מאה אחוז.

עליזה לביא: תקדיש לזה לזמן.

יואב קיש: נקדיש זמן, ברור.

יואב קיש: התחלנו להקדיש הרי.

יואב קיש: נא לסיים, מיקי.

יואב קיש: רק תנו לו לסיים.

מיקי רוזנטל: שני משפטים.

מיקי רוזנטל: לעצם העניין, זה לא יכול שבכלל יתחילו מהמקל ולא מהגזר.

מיקי רוזנטל: השיטה הזאת של להגיד בוא קודם כול נצמצם את החקיקה, אחר כך ניתן לח"כים כמה עניינים, כאילו כדי - - -

יואב קיש: זה אני חושב מה שהרגיז פה את כל האנשים.

מיקי רוזנטל: זה לא דרך המלך.

מיקי רוזנטל: דרך המלך זה להבין מה הכנסת צריכה, לשאוף לשינויים שהיא זקוקה להם, ולא לעשות את זה בהכתבה של הממשלה.

מיקי רוזנטל: יש לי הרבה מה להגיד על כמות החקיקה, אבל בסופו של דבר זה הכלי האפקטיבי היחיד כמעט שקיים היום לחבר כנסת הבודד – לא לסיעה – כי הצעת חוק לפעמים היא לא נדונה, לפעמים היא נועדה לזרז את הממשלה לפעול.

יואב קיש: מאה אחוז.

מיקי רוזנטל: להרבה מאוד מטרות.

מיקי רוזנטל: וזה ראוי מאוד שלא יפגעו בכלי החשוב הזה.

יואב קיש: תודה רבה.

יואב קיש: אני נותן רגע לחבר הכנסת גפני דקה אחת.

משה גפני: דקה אחת.

משה גפני: אני באמצע דיון על מפעל שתולה.

משה גפני: אני מבקש לומר, ששמעתי את ההצעה הזאת, אני פשוט סברתי שאנשים לא מכירים את עבודת הכנסת.

משה גפני: הפעילות של חבר כנסת – וזה לא משנה בתוך סיעה, שלא בתוך סיעה – זה החקיקה.

משה גפני: החקיקה זה לא רק שאתה מעביר חוק, החקיקה זה שאתה מציף נושא, החקיקה – שאתה מביא את הדברים בעוצמה, כשאתה יודע שמאחורי העניין הזה אתה יכול לשכנע את החברים לתמוך, אתה יכול לשכנע אנשים אחרים.

משה גפני: מי שאומר לצמצם את החקיקה – הרי מה זה לצמצם את החקיקה?

משה גפני: הפירוש שאני לא יכול להניח חוקים, כשהנחת החוקים כשלעצמה - - <היו"ר יואב קיש> יש לה משמעות.

משה גפני: - - היא חשובה מבחינה ציבורית.

משה גפני: שאני לא יכול להביא את זה לדיון, כשזה העבודה שלי.

משה גפני: אני לא שר בממשלה, אני חבר בכנסת.

משה גפני: כל הדברים מסביב הם סביב הנושא הזה.

משה גפני: מי שמציע את ההצעה הזאת – אני לא אומר על איילת שקד - - -

יואב קיש: או על יאיר לפיד.

יואב קיש: לא אומרים.

משה גפני: לא, לא, אני לא אומר – לא מכירים את עבודת הכנסת.

משה גפני: אני אומר לכם, אני פה נמצא 27 שנים, העבודה המרכזית שלי כחבר כנסת זה החקיקה.

משה גפני: אם מורידים ממני, אני לא יכול להתווכח עם גיל על ועדת שרים לחקיקה.

איילת נחמיאס ורבין: גפני, הגעת בגיל 5, אני מבינה.

יואב קיש: תודה.

משה גפני: אני מאוד מבקש, אם אכן מתקדמים עם זה, אני עוזב את הדיונים בוועדה - - -

יואב קיש: זה דיון ראשוני עקרוני.

יואב קיש: נוציא סיכום, ונתחיל בוועדת הכנסת.

יואב קיש: אם יש משהו, זה יקרה רק בוועדה הזו, לא בשום מקום אחר.

משה גפני: מצוין.

משה גפני: תודה רבה.

איילת נחמיאס ורבין: גפני, לך תציל את שתולה.

משה גפני: תודה רבה.

יואב קיש: שלום.

יואב קיש: אנחנו עוברים לחבר הכנסת יואל חסון, בבקשה.

יואל חסון: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

יואל חסון: קודם כול, בואו נתחיל בעניין המקרו בגדול.

יואל חסון: מאז הבחירה הישירה, גם אנחנו – שבוטלה, תודה לאל – וגם הציבור קצת התבלבל, והפכו את הממשלה ואת ראש הממשלה לדבר העיקרי שמסביבו הכול עובד ומסתובב.

יואל חסון: צריך לזכור, הכנסת היא נציג הריבון, לא הממשלה.

דב חנין: היא הריבון.

יואל חסון: נציג הריבון.

יואל חסון: הריבון זה הציבור, הציבור שולח את הכנסת, והיא זאת שמייצגת באופן ישיר את האזרחים.

יואל חסון: הממשלה וגם ראש הממשלה לא נבחרים על-ידי הציבור בכלל, הם נבחרים על-ידי הכנסת, על-ידי חברי הכנסת.

יואל חסון: במסגרת האירועים הכלליים הפוליטיים שקורים בישראל, חל בלבול בדבר הזה.

יואל חסון: והבלבול הזה להיחלשות הולכת ומתגברת של המוסד או של הכלי החשוב ביותר לציבור, וזה הכנסת.

יואל חסון: וכשהכנסת חלשה, הציבור חלש.

יואל חסון: עכשיו, בואו נדבר רגע על הנושא ששמו פה על השולחן.

יואל חסון: קודם כול, בעיני אחת הבעיות המרכזיות שצריך לעשות, זה הגיע הזמן, ואם רוצים להיות כל כך אמיצים, זה לעשות הפרדת רשויות אמיתית במדינת ישראל, ושלא לעשות חוק נורבגי לנבחרים אלא חוק נורבגי לכולם, וששרים לא יהיו חברי כנסת.

יואל חסון: וקודם כול, שיהיו פה באמת 120 חברי כנסת, אולי פחות ראש הממשלה ויושב-ראש הכנסת, שיעבדו באמת בכנסת, ולא יהיו גם בממשלה וגם בכנסת.

יואל חסון: עכשיו, לגופו של עניין.

יואל חסון: אני קודם כול לא ממהר להתנגד, ואני גם לא ממהר לתמוך.

יואל חסון: אני קודם כול אומר, ואני מסכים אתך, אדוני היושב-ראש, הדיון הזה לא יהיה מעל הראש של חברי הכנסת, בוודאי לא מעל ראשם של חברי ועדת הכנסת.

יואל חסון: ועדת הכנסת – זה צריך להגיע אל שולחנה, או ליזום את זה מטעמה.

יואב קיש: נזמן את השרה שקד, לבוא ולהציג פה את - - -

יואל חסון: מאה אחוז.

יואל חסון: והדברים ייעשו רק בדרך הזאת, ולא בשום דרך אחרת.

יואב קיש: נכון.

יואל חסון: עכשיו, אנחנו גם צריכים לגעת, אם רגע נוגעים בעניין עצמו, קודם כול הגיע הזמן, בעניין חלק מהתהליך, זה לא באמת צמצום סמכויות הכנסת ושום התייחסות לצד של הרשות המבצעת.

יואל חסון: כמו לדוגמה שקיפות בוועדת השרים, שזה לדעתי דבר חשוב מאוד.

יואל חסון: נושא של צמצום המשמעת הקואליציונית.

יואל חסון: גם בעניין הזה, אני יכול להגיד לכם את זה בעבר, זה נראה כבר כאילו במאה הקודמת, אבל לפני עשר שנים, כשהייתי פה יושב-ראש קואליציה, לא החלתי משמעת סיעתית על כל חוק וחוק.

יואל חסון: וקואליציונית גם לא.

יואל חסון: היו חלק שהיה כלפיהם משמעת קואליציונית וחלק שלא.

יואל חסון: לא כל דבר היה בדמינו, לא כל דבר היה ציפור נפש של הקואליציה.

יואל חסון: פה כל דבר זה ציפור נפש של הקואליציה, העיקר להפיל.

יואל חסון: למה?

יואל חסון: כי זה של האיש של האופוזיציה או מסיבות אחרות.

יואל חסון: זה גם נושא שצריך לדבר עליו.

יואב קיש: לסיים בבקשה.

יואל חסון: משפט אחרון.

יואל חסון: בנושא החקיקה – תראו, אמרה את זה חברת הכנסת אלהרר, אני חושב שאנחנו, קצת בגלל טרפת החקיקה, ואני כן חושב שיש כאן טרפת חקיקה.

יואל חסון: אנחנו לא עוסקים מספיק בפיקוח – בפיקוח – חברים, אנחנו אמורים לפקח.

יואל חסון: תשוו פרלמנטים אחרים באותה שיטה שלנו.

יואל חסון: חבר פרלמנט אחד – אני פוגש חברי פרלמנט במועצת אירופה, בפרלמנט של אירופה, הם אומרים לי: אם אני מצליח להעביר חוק אחד פרטי או שניים בקדנציה, זה הישג אדיר, הישג אדיר.

יואל חסון: פה אנשים עם איקסים, כמו באני לא יודע איפה.

יואל חסון: ולעומת זאת, אתה שואל אותו: אז מה אתה עושה רוב הזמן?

יואל חסון: הוא אומר: אני מפקח.

יואל חסון: אני מקיים שימועים, אני מקיים דיונים, אני מעלה נושאים לסדר-היום.

יואל חסון: הוועדות הן חזקות.

יואל חסון: עכשיו, לא רק הוועדות חזקות, אלא גם חברי הוועדה חזקים.

יואל חסון: ופה, אם רוצים, אגב, אפרופו על השימועים וכל הדברים האלה, צריך לדבר היום לא רק על מקום של יושב-ראש הוועדה והוועדה אלא גם על חברי ועדה.

יואל חסון: יכול יושב-ראש ועדה מהקואליציה לא לתת לאף אחד לדבר או להקצות דקה לכל אחד – לא התבצע שימוע אמיתי.

יואל חסון: אלא יצטרכו, אם יש פה מערכת של שימוע, לוודא באמת שחברי הכנסת החברים בוועדה הם שותפים באמת במהלך.

יואל חסון: ולכן חקיקה מוגברת היא בסופו של דבר אות מתה.

יואל חסון: אנחנו פשוט מציפים אותיות מתות לספר החוקים ולא מייצרים באמת שינוי.

יואב קיש: תודה.

יואל חסון: רגע, משפט אחרון.

יואב קיש: אמרת אחרון לפני - - -

יואל חסון: אחרון באמת.

יואב קיש: אחרון חביב.

יואל חסון: לגבי ועדת הכנסת – כמו שאמרתי, אני רוצה שזה יגיע לוועדת הכנסת, אבל זה לא יכול לבוא בצורה מקרית, צריכה להיות פה תוכנית עבודה.

יואל חסון: צריכה להיות מונחת תוכנית עבודה עם סדר דיון, עם החלטה שנכנסים כרגע לדיון, שקובעים אותו לאורך זמן, כמו שעשו פה בהליך של הגז.

יואל חסון: רוצים לעשות רפורמה?

יואל חסון: אז תהיה פה רפורמה שתתנהל פה, לא פתאום איזה חצי שנה אף אחד לא יעשה עם זה שום דבר, אלא התנהלות עם לוח זמנים מסודר, שחברי הוועדה יוכלו לעקוב אחריו וגם להיות מעורבים.

יואל חסון: תודה רבה.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: אני רוצה להגיד, יואל, רק לגבי מה שאמרת, שאני בהחלט מסכים אתך על נושא הפיקוח וכל הדברים האלה, אבל השיטה שנעשתה בלי שבאמת הח"כים היו מעורבים, באיזושהי הנחתה כזו בתקשורת, פשוט בעיני ביזיון, טעות קשה, וגם גרמה לאנטי מאוד גדול.

יואב קיש: ולכן צריך לחשוב טוב לפני שהולכים לעשות מהלכים כאלה.

יואב קיש: סדר הדוברים, יש לנו את רויטל ואחרי זה אורלי.

יואב קיש: בבקשה.

אלעזר שטרן: אני לא מבין, ישבתי פה מהתחלה בשביל הכיף?

יואב קיש: אתה אחרי אורלי.

יואב קיש: אתה משום מה לא היית רשום.

יואב קיש: שמתי אותך אחרי אורלי.

רויטל סויד: אני הראשונה שהגעתי לפה.

עליזה לביא: גם אותי לא רשמת.

יואב קיש: רשמתי.

יואב קיש: רוברט רשום, כן.

יואב קיש: אמשיך אחרי זה להקריא.

יואב קיש: בבקשה, רויטל.

רויטל סויד: אומנם היוזמה הזו מקבלת איזושהי כותרת של יוזמת חקיקה.

יואב קיש: צמצום החקיקה.

רויטל סויד: צמצום החקיקה.

רויטל סויד: יחד עם זאת, תשימו לב שהיא כוללת מספר רכיבים, ואסור שבטעות לא נשים לב למטרה האמיתית שעומדת מאחורי היוזמה הזו.

רויטל סויד: תשימו לב מה קורה, מצד אחד אומרים: בוא נגביל את החקיקה לארבע-חמש הצעות חוק פרטיות.

רויטל סויד: אני בטוחה שאין פה – כל אחד מאתנו כחברי כנסת מסכים שיש יותר מדי חקיקה פרטית, יחד עם זאת לא צריך לצמצם אותה באופן כל כך דרקוני לארבע-חמש הצעות חוק בשנה, זה מוגזם.

רויטל סויד: ולצד זה, לכאורה עוטפים את זה באיזשהם קישוטים ואצטלה של איזושהי הגברת פיקוח.

רויטל סויד: ומה נותנים לנו בהגברת הפיקוח?

רויטל סויד: שיבואו עוד אנשים לוועדות – בסדר, ניחא; ועריכת שימוע ציבורי – אנחנו נעשה שימוע לתפקידים נבחרים.

רויטל סויד: זאת אומרת, מערכת המשפט, מועמדים לרמטכ"לות, יגיעו בפני הכנסת.

ישראל אייכלר: זה רעיון מצוין.

רויטל סויד: אל תתערב.

רויטל סויד: תגיד אחר כך מה שאתה רוצה, לא כשאני מדברת.

ישראל אייכלר: זה רעיון מצוין.

רויטל סויד: אל תתפרץ לדברי.

יואב קיש: אייכלר.

רויטל סויד: מערכת המשפט והמועמדים לרמטכ"לות יצטרכו להגיע אחר כבוד בפני הכנסת.

רויטל סויד: אם זו לא פוליטיזציה של המערכות השונות, מהי פוליטיזציה?

רויטל סויד: ואת זה אסור שאנחנו נאפשר.

רויטל סויד: מכיוון ששמרנו על המערכות האלה נקיות מפוליטיקה, ועכשיו לא ניתן.

רויטל סויד: ולכן גם הנחיתו לנו את זה על הראש.

ישראל אייכלר: הן אף פעם לא היו נקיות מפוליטיקה.

לב משהו: אז אנחנו כן רואים פה הפרדת רשויות, אבל לא כזו שהכנסת מפקחת על הממשלה, אלא הממשלה מפקחת על הכנסת.

לב משהו: ואסור לתת לזה לקרות.

יואב קיש: תודה.

רויטל סויד: וכל מי שלא רוצה את הפוליטיקה בתוך המערכות הבכירות, כמו למשל – הרי מה אמר השר לוין גם בקדנציה הקודמת וגם עכשיו?

רויטל סויד: הוא אומר: כל שופט צריך להגיע ולהתייצב בפני הכנסת.

רויטל סויד: אז הנה, הכנסנו את זה בדלת האחורית.

רויטל סויד: אנחנו מדברים על חקקת, על מחלת החקקת, שזה בעיני ביטוי נוראי, מדברים על מחלת החקקת, ובעצם בדלת האחורית מכניסים פוליטיקה לצבא, למערכת המשפט.

רויטל סויד: מסוכן מאוד ואסור לתת לזה יד.

רויטל סויד: ואני קוראת לך, חברי חבר הכנסת קיש, כיושב-ראש ועדת הכנסת, מכיוון שיש דבר שכולנו מסכימים עליו, זה לא רק החולשה של הכנסת, אלא גם העובדה שיש הצפה של הצעות חוק פרטיות.

רויטל סויד: בוא תביא אתה יוזמה, יחד עם הוועדה, מצד הכנסת, ולא שמנחיתים לנו על הראש הצעות דרקוניות, שמחסלות לחלוטין את יכולת הפיקוח שלנו על הממשלה.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: קודם כול, את צודקת מאה אחוז.

יואב קיש: אני אומרת לך שהתחלנו תהליך כזה.

יואב קיש: ישבנו ודנו בנושא השאילתות, וביקשתי, פניתי לח"כים, וקיבלתי לא מעט אינפורמציה.

יואב קיש: אני כבר אומר, אני מבקש מהיועצת המשפטית כבר עכשיו להכין מסמך, יחד עם היועץ המשפטי של הכנסת, מסמך על חיזוק יכולות הפיקוח של הכנסת על הממשלה.

יואב קיש: תוך כדי, אם תצטרכו להיעזר בממ"מ על למידה מפרלמנטים אחרים, זה גם משהו - - -

יואב קיש: אז אני מבקש את המסמך הזה, לראות כמה הוא מעודכן.

יואב קיש: אם הוא מעודכן – מצוין; אם לא – נא לעדכן.

<ארבל אסטרחן: כולם פה אמרו שהם רוצים שההצעות יבוא מחברי הכנסת.

איילת נחמיאס ורבין: הצעות מצוינות.

יואב קיש: קודם כול, ההצעות יגיעו מחברי הכנסת, וההצעות יגיעו גם מכם.

יואב קיש: ואין שום בעיה.

יואב קיש: ונסתכל על הכול ונחשוב.

יואב קיש: ואני אומר עוד פעם: נחזק את הפיקוח על הממשלה.

יואב קיש: ולגבי נושאי הצעות החוק הפרטיות, זה לא יובא בהנחתה, זה ייעשה רק בהסכמה, ולא כראשי מפלגות, אלא כעבודה של הוועדה הזו, למצב שאנחנו כחברי כנסת נרגיש איתם בנוח.

עליזה לביא: כולל הנושא של שאילתות דחופות.

יואב קיש: כולל.

יואב קיש: לא אכנס עכשיו לפרטים.

עליזה לביא: כי גם כאן יש - - - ששואלים שרים אם לאשר שאילתה דחופה או לא לאשר שאילתה דחופה, אדוני היושב-ראש - - -

יואב קיש: בסדר, אני לא רוצה להיכנס עכשיו – תיכף תקבלי את זכות הדיבור.

יואב קיש: אורלי לוי, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שבחוכמה עשית כאשר גיבשת היום את הוועדה ואת חברי הכנסת לומר את דעתם, כי בהתנהלות הדורסנית שאנחנו עדים ייתרו לחלוטין את הוועדה שאתה עומד בראשה.

אורלי לוי אבקסיס: לא ייתכן שהשרים זוממים על חברי הכנסת – ואני בכוונה בוחרת את המילים הללו – ויוצרים יד או ברית שמאוד נוחה למי שיושב בשלטון.

אורלי לוי אבקסיס: הוא בראש ועדת שרים לחקיקה כדי להשתיק מה שלא נעים.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, הכלי הזה של החקיקה, מעבר לנושא של לחוקק חוק, הוא כלי של להעלות לסדר-היום נושאים חברתיים, בין היתר, נושאים שהם באמת פועל יוצא של איזשהו אירוע.

אומרים לי: האם על-ידי כך חושבת השרה שקד – ואני באמת תמהה, האם נכון הדבר שיושב-ראש הכנסת נתן יד לחקיקה שכזו, שבאה להצר את תפקיד הכנסת, כשהוא עומד ואמור לעמוד כשומר הסף?

יואב קיש: אני אתו עוד לא דיברתי, אז אני לא יודע להגיד.

אורלי לוי אבקסיס: לפחות בפרסומים, כפי שטענת לגבי לפיד, טענו לגבי היושב-ראש.

יואב קיש: את יודעת, אנחנו יודעים היטב מה זה הפרסומים.

אורלי לוי אבקסיס: אשמח להבהרות.

יואב קיש: אנחנו יודעים היטב מה זה הפרסומים.

אורלי לוי אבקסיס: אשמח.

אורלי לוי אבקסיס: כי לא ייתכן שבמשמרת שלו, אנחנו עדים פעם אחרי פעם לקיצוץ הכנפיים והכלים הפרלמנטריים של חברי הכנסת.

אורלי לוי אבקסיס: וזה פיקוח וביקורת, לא רק הישיבה בוועדה.

<קריאה: נדיר.

אורלי לוי אבקסיס: אז ייתנו לך כלי מסוים שלא תוכל להשתמש בו.

אורלי לוי אבקסיס: שמי שיוכל להפעיל אותו שוב פעם תהיה הקואליציה.

אורלי לוי אבקסיס: אז ארבעה חוקים בשנה?

אורלי לוי אבקסיס: ומה קורה אם תתפרץ איזושהי זוועה, שאנחנו צריכים להגיב אליה?

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, אני רוצה לומר עוד משהו.

אורלי לוי אבקסיס: מדי פעם קמה לה איזושהי אופנה, ובדרך כלל מובילים אותה ארגונים כאלו ואחרים, ותסלחו לי, המכון לדמוקרטיה, יש לי הרבה דברים טובים לומר לכם, ויש לי גם דברים שהם ביקורת.

אורלי לוי אבקסיס: כך היה עם הבחירה הישירה לראשות הממשלה.

יוחנן פלסנר: התנגדנו.

אורלי לוי אבקסיס: והכנסנו בשם המשילות את המדינה הזו לסחרחורת.

אורלי לוי אבקסיס: אז שם עוד היה בר תיקון.

אורלי לוי אבקסיס: ברגע שנעביר את הצעת החוק הזו, אם היא תעבור, לא אמצא ולא תמצאו ממשלה ופוליטיקאים שיסכימו להחזיר את הגלגל אחורה ולתת יותר כלים לחברי הכנסת.

אורלי לוי אבקסיס: ברגע שהסוסים האלו ישוחררו, לא המכון לדמוקרטיה, לא משתפי הפעולה, שבחלק מהדברים יש הרבה רציונל מאחורי הדברים – לא זו הדרך.

אורלי לוי אבקסיס: ברגע שנתיר את הפגיעה בחבר הכנסת ובכלים הפרלמנטריים שלו בשם חיזוקה של המשילות או של הכנסת, לא נוכל לחזור אחורה, כי הריבון רוצה לשלוט.

אורלי לוי אבקסיס: אלה האיזונים המתבקשים.

אורלי לוי אבקסיס: ובבקשה, אדוני, אתם אחראים פה בוועדה על קביעת תקנון הכנסת.

אורלי לוי אבקסיס: קחו לידיים שלכם מהו מספר רלוונטי נכון של הצעות חוק, בוא נדון על זה.

אורלי לוי אבקסיס: אסור להשאיר את זה בידיים של מי שרוצה לשלוט בשליטה דורסנית.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: אני חייב להגיד שאני מצטרף - - -

יוחנן פלסנר: - - - המכון הישראלי לדמוקרטיה הוביל את ההתנגדות לבחירה הישירה מהיום הראשון ועד שהיא בוטלה.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא משנה, והייתה תנועה אחרת שניסתה.

אורלי לוי אבקסיס: אני אומרת, זו בדיוק אותה אופנה שחוזרת - - -

יואל חסון: מי שאשם בזה זה שוב נתניהו.

יואב קיש: קודם כול, מצאתי הרבה דברים שאני מזדהה עם מה שאת אומרת.

יואב קיש: אני רוצה להגיד כמה דברים: תיכף תחליף אותי חברת הכנסת איילת ורבין.

אלעזר שטרן: רגע - - - אתה כאן?

אלעזר שטרן: בגלל שאני צריך אותך.

יואב קיש: אוקיי, אז אשמע אותך, אתה הבא בתור, ואחרי זה אני הולך.

יואב קיש: אני חוזר אבל.

ישראל אייכלר: איך יכול להיות שהרשימה שלך - - -

יואב קיש: יש את הרשימה.

יואב קיש: תנו לי רגע לגמור להתייחס אורלי.

יואב קיש: אני מאוד מסכים עם מה שאמרת.

יואב קיש: לסיכומו של מה שאמרת, לא יקרה דבר ממה שיצא לתקשורת, גם בזה יש קצת ערפל קרב, בלי שהוועדה הזו היא זו שתעשה את זה.

יואב קיש: נשב על הדבר הזה, לא יונחת מלמעלה שום דבר, לא תהיה משמעת קואליציונית בשום דבר, זו תהיה הצבעה של חברי הכנסת בהחלטה מושכלת שהמהלך עושה טוב לכנסת ולחברים.

יואל חסון: לכנסת, לא צריך לחברים.

יואב קיש: לכנסת ולחברי הכנסת, שהם חברי הבית, זה מה שאני מתכוון.

יואב קיש: חברי הכנסת כולם.

יואב קיש: הסדר – קודם כול הייתה אמורה לדבר חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, אבל היא תחליף אותי בניהול הישיבה, אחרי זה אלעזר שטרן, אוסאמה סעדי, ישראל אייכלר, אמיר אוחנה, רחל עזריה, רוברט אילטוב, דב חנין, אורי מקלב, עליזה לביא, ויוחנן פלסנר, חבר הכנסת לשעבר, שגם רצה את זכות הדיבור.

יואב קיש: אני רוצה להגיד רק לגבי מה ייצא גם מהדיון.

יואב קיש: אני הולך וחוזר, פשוט צריך הצבעה שלי באיזה ועדה על חוק שלי.

יואב קיש: נקיים דיון נוסף עם השרה איילת שקד.

רוברט אילטוב: יש לנו ישיבת קואליציה.

יואב קיש: לא עכשיו.

יואב קיש: יהיה דיון נוסף עם השרה איילת שקד, ונשמע מה היא חושבת.

יואב קיש: והוועדה הזו תרכז את ההצעות גם מהציבור וגם מהיועץ המשפטי וגם מהח"כים, ונקדם מהלך בשיתוף פעולה רחב של קואליציה-אופוזיציה, ולא כהנחתה של ראשי מפלגות, נקודה.

יואב קיש: וזה המהלך שיהיה, ולשם נכוון.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: כן, בבקשה, אלעזר, בקצרה.

אלעזר שטרן: במשפט קצר – דרך אגב, לא הבנתי למה אתה עושה את הדיון, עכשיו אני מבין ואני מסכים אתך.

יואב קיש: תודה.

אלעזר שטרן: אני חושב שעצם זה שכולנו חיפשנו את הצעת החוק מאתמול עד היום וראינו שאין כלום, זה כשלעצמו סוג של זלזול בכנסת, שעל הראש שלנו מפיצים מסמך או הודעה שאין כלום.

יואב קיש: מהלך תקשורתי.

אלעזר שטרן: כן, בדיוק ככה.

יואב קיש: נכון.

יואב קיש: הייתי גם בפגישה שלה.

אלעזר שטרן: עם נציגים מכל סיעות הבית.

יואב קיש: נשתמש בכם.

אלעזר שטרן: יושב פה חברי חבר הכנסת אוסאמה, וישבה פה אורלי לוי.

אלעזר שטרן: באנו גם ליושב-ראש ועדת הכנסת, ותיכף אגיד לך למה אני מזכיר את זה.

יואב קיש: אלי באתם אז.

יואב קיש: ישבתי אתכם.

אלעזר שטרן: עוד לא היית אז היושב-ראש של הוועדה.

אלעזר שטרן: ביטן היה.

אלעזר שטרן: ויחד עם המכון לדמוקרטיה עשינו עבודה שחילקנו את הנושאים לחקיקה, לעבודת הוועדות, לפיקוח על הממשלה, לנראות.

אלעזר שטרן: מה אני מציע באמת?

אלעזר שטרן: קודם כול, אחרי הפתיחה שלך והאמירות האלה, אז אני מרגיש נוח להגיד לך דבר שאולי הוא לא – אני, דרך אגב, חושב – קודם כול, אני רוצה להעמיד דברים על דיוקם: השמות שפורסמו כעומדים מאחורי החוק זה השרה שקד, השר לוין, ובהסכמת יושב-ראש הכנסת.

אלעזר שטרן: ויאיר לפיד, סליחה, הצטרף אחר כך כתומך.

אלעזר שטרן: להעמיד דברים על דיוקם.

אוסאמה סעדי: אז הוא הצטרף או לא הצטרף?

אלעזר שטרן: לא, לא הצטרף.

יואב קיש: אתה רוצה להגן על יאיר עכשיו?

אלעזר שטרן: שנייה רגע.

אוסאמה סעדי: תומך או לא תומך?

אוסאמה סעדי: תגיד.

רחל עזריה: הסיעה שלכם תומכת?

אלעזר שטרן: סליחה רגע, תנו לי, אגיד לכם משהו.

רחל עזריה: בסדר, אז תגיד אם היא תומכת.

אלעזר שטרן: כחלק מהעניין - - -

דב חנין: אולי כדאי להגביל את מספר החוקים שיאיר לפיד מקדם.

רחל עזריה: והנוכחות שלו בכנסת.

אלעזר שטרן: למה הסקרים מלחיצים אתכם?

יואב קיש: אלעזר, אני חייב ללכת.

אלעזר שטרן: שנייה, אני אומר לך את ההצעה שלי.

יואב קיש: מילה אחרונה.

אלעזר שטרן: אני אומר לך את ההצעה שלי.

אלעזר שטרן: ואל תיתן תשובה עכשיו, בגלל שגם אני אומר את זה רק כהצעה שצריך עוד לחשוב עליה.

יואב קיש: בבקשה.

יואב קיש: בוא, נשב פגישה, אני ואתה.

יואב קיש: תציג לי את זה ונראה.

אלעזר שטרן: בדיוק.

אלעזר שטרן: זה מה שחשבתי שנכון.

אלעזר שטרן: תודה.

רחל עזריה: סליחה, כבוד היו"ר, יאיר לפיד כתב טור משותף עם איילת שקד ל"השילוח" על זה.

רחל עזריה: אי אפשר עם זריית החול הזאת.

דב חנין: צריך להגביל את מספר החוקים הפרטיים שיאיר לפיד - - -

אלעזר שטרן: למה הסקרים מלחיצים אתכם כל כך?

דב חנין: אסור לקדם יותר מאפס חוקים.

אלעזר שטרן: למה הסקרים מלחיצים אתכם?

איילת נחמיאס ורבין: אלעזר, סיימת?

אלעזר שטרן: כן, תודה.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה לך.

איילת נחמיאס ורבין: אנצל את זכותי, את זכות הדיבור שניתנה לי על-ידי היושב-ראש הקבוע של הוועדה, ואומר שכבר התבטאתי בצורה פומבית יותר מפעם אחת, כולל במליאה.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שהחקיקה הפרטית בכנסת היא מעל ומעבר, אבל אני חושבת שלהפוך את הקערה ולהחליט עבורנו כמה חוקים בשנה יותר לנו להגיש – כן או לא – זו דרך לא נכונה לגשת לזה.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להניח שהשרה לא התכוונה שזה ייכפה עלינו אלא שזה יהיה בהידברות.

דב חנין: - - - מה היא אומרת על חוק ההסדרים למשל.

דב חנין: הבעיה בכנסת זה חוקים פרטיים?

דב חנין: חוק ההסדרים.

איילת נחמיאס ורבין: דב, אל תפריע לי בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: דב, נגיע לזכות הדיבור שלך אתה תדבר, בבקשה אל תפריע לי עכשיו.

איילת נחמיאס ורבין: הדבר החשוב ביותר, שעולה גם מהתוכנית של השרה, הוא שלנו חסרים כלים פרלמנטריים.

איילת נחמיאס ורבין: כל דיון שהיה לנו בעניין הזה, משם צפה הבעיה, בין אם מדובר, יואל חסון, בנושא השאילתות, שהשרים לא מגיעים; בין אם מדובר, תסלחו לי, בדיונים במליאה, בהצעות לסדר, שאנחנו כל הזמן מחפשים את השרים מאחורי הקלעים בהנהלת הסיעות.

את האמת: ולכן להביא את ההצעה הזאת להפחית את החקיקה יש בה היגיון למשל אם מציעים במקביל – וגיל, חשוב לי שתקשיב לי דווקא – אם מדברים על שקיפות והנמקה של ועדת שרים.

את האמת: אני חושבת שזה דבר שצריך לעמוד אל מול הדבר הזה.

את האמת: יש לזה ערך אמיתי.

את האמת: ואם הייתה השרה אומרת: תראו, אני מוכנה לשקף את עבודת הוועדה לציבור, אני חושבת שיש לזה גם ערך פרלמנטרי וגם ערך ציבורי.

<גיל ברינגר: השרה מוכנה, אגב, ראש הממשלה לא מוכן.

להגיד לכם: הדבר הנוסף, שמאוד מאוד חשוב, היא בעיית חקיקת המשנה.

להגיד לכם: יש 120 חוקים שהם אות מתה בספר החוקים של מדינת ישראל כי אין להם תקנות.

להגיד לכם: אנחנו מחוקקים, בואו נגיד את האמת.

להגיד לכם: יושבים כאן כמה, הייתה פה אורלי, ישבו פה כמה אנשים שחוקקו הרבה חוקים גם בכנסות שעברו.

להגיד לכם: החוקים שלהם לא רלוונטיים כי לא הותקנו להם תקנות.

להגיד לכם: ואתה רואה את זה כל הזמן בכנסת.

להגיד לכם: ולכן, ארבל, צריך להקים ועדה בכנסת, שאחריותה היא לעבוד מול הממשלה על התקנות תקנות לחוקים.

להגיד לכם: אין מנוס מהדבר הזה.

להגיד לכם: באמת אני לא חושבת שאגב יש דרך להתגבר על הבעיה מבלי שנעשה איזשהו מהלך משמעותי.

להגיד לכם: אנחנו ממשיכות לחוקק חוקים, רחל, ובסוף הם לא יהיו רלוונטיים, כי הם תלויים בתקינה.

להגיד לכם: ולכן, אנחנו חייבים לדבר שפה של אפקטיביות.

להגיד לכם: ועד שהשפה הזאת תהיה איך אנחנו מייצרים אפקטיביות פרלמנטרית, וזה יכול להתנהל גם מול הממשלה באשר לכמות החקיקה הפרטית, אבל זה לא יכול לבוא קודם.

להגיד לכם: מה שצריך לבוא קודם זה איך הופכים את העבודה הפרלמנטרית שלנו לאפקטיבית, ותסלחו לי, גם איך גורמים לשרים, עם כל הכבוד, להקשיב למה שאנחנו באים מולם, ולא גוררים לנו שאילתות עד שאנחנו ככה עם הלשון בחוץ.

להגיד לכם: וזה מה שקורה.

להגיד לכם: אגב, יכול להיות שגם צריך להוסיף כמות של שאילתות לכנסת מדי שבוע.

להגיד לכם: השרים יצטרכו ללמוד להגיע לכאן בהתאם.

להגיד לכם: אני חוזרת לסדר הדוברים.

להגיד לכם: חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

אוסאמה סעדי: כן, גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני חושב שאנחנו מדברים יותר מדי על חקקת, אבל האמת שיש הגבלה.

אוסאמה סעדי: מי אומר שאין הגבלה?

אוסאמה סעדי: יש הגבלה מבחינת הסיעות, מבחינת חברי הכנסת בסיעה.

דב חנין: רק לממשלה אין הגבלה.

דב חנין: אני לא מבין למה הממשלה מקדמת כל כך הרבה חוקים גרועים.

איילת נחמיאס ורבין: לא, למה הממשלה מקדמת כל כך הרבה חוקים, ואם כבר, אז למה חוקים גרועים.

אוסאמה סעדי: אני חושב שבשנה וחצי האחרונות, גיל, אם נעשה סטטיסטיקה – משרד המשפטים הזה לעומת משרד המשפטים הקודם, אז אולי יש תוספת של עשרות אחוזים בחקיקה ממשלתית.

אוסאמה סעדי: ואמרתי, יש רצף, יש הצפה של חוקים אנטי דמוקרטיים, חוקים אפילו בחלקם גזעניים.

אוסאמה סעדי: ואמרנו את זה.

איילת נחמיאס ורבין: האיכות לא רלוונטית.

אוסאמה סעדי: לכן אמרתי, גברתי היושבת-ראש, אני כחבר כנסת פרטי, בתוך רשימה, בתוך סיעה, עד שמגיע התור שלי – זה לא שאני כל יום ראשון מתקשר לגיל ואומר לו: כל שבוע יש לי עשרה חוקים פרטיים.

אוסאמה סעדי: עד שמגיע התור שלי, ואני מתקשר לקדם הצעת חוק, אז אני בוחר את אותה הצעה שיש לה סיכוי לפעמים לעבור.

אוסאמה סעדי: לפעמים יש הצעות חוק שהן הצהרתיות, שאני רוצה להגיד: אני יודע שאין להן סיכוי, אבל בכל זאת אני מעלה את זה, כי בשבילי חשוב מאוד שאגיד שהצעת חוק עקרונית והצהרתית.

אוסאמה סעדי: ולכן, גברתי היושבת-ראש, היינו מוכנים לדבר איך לעשות את זה יותר יעיל, איך יותר לקדם.

איילת נחמיאס ורבין: נכון.

אוסאמה סעדי: אפילו הצענו עם יו"ר הקואליציה, אני זוכר, שאפילו היינו מוכנים להגביל את מספר הצעות החוק שלנו, בתנאי שייתנו לנו פעם או פעם בשנה להופיע בפני ועדת שרים לענייני חקיקה ולנסות לשכנע.

איילת נחמיאס ורבין: נכון.

איילת נחמיאס ורבין: אז יש לזה התייחסות בתוכנית הזאת דווקא.

איילת נחמיאס ורבין: צריך להגיד.

איילת נחמיאס ורבין: יש לזה התייחסות בתוכנית.

איילת נחמיאס ורבין: לא, כי, חבר הכנסת סעדי - - -

איילת נחמיאס ורבין: כי, חבר הכנסת סעדי, זה לא מופרך.

איילת נחמיאס ורבין: עם כל הכבוד, מותר לדון בבעיה.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו לא אוהבים את הצורה שבה זה הובא, זה לא אומר שמותר - - -

אוסאמה סעדי: אה, רק את הצורה?

איילת נחמיאס ורבין: לא.

אוסאמה סעדי: אז לכן אני אומר.

איילת נחמיאס ורבין: הצורה וההצעה לא טובה בעינינו, אבל זה – כאילו מה זאת אומרת?

אוסאמה סעדי: גברתי היושבת-ראש, אני חושב שקודם כול זה הגבלה של זכותו של חבר כנסת, שלב ליבו של עבודת חבר הכנסת זה חקיקה פרטית.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו מקבלים את זה, אנחנו מסכימים.

אוסאמה סעדי: אם אתם מגבילים את החקיקה הפרטית, אין לנו כלים.

אוסאמה סעדי: אפילו שאילתה, עד שהיא תאושר לנו, שאילתה פעם בשנה.

אוסאמה סעדי: אז מה יש לנו?

אוסאמה סעדי: אז תקראו לנו on call מתי יש הצבעות, נבוא ונצביע וזהו.

איילת נחמיאס ורבין: הקואליציה הזאת מנסה לעשות את זה.

איילת נחמיאס ורבין: היא עושה את זה אגב היום בדיוק בחוק ההסדרה.

אוסאמה סעדי: וזהו, נו.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה, חבר הכנסת סעדי.

איילת נחמיאס ורבין: אני עדיין חושבת שמותר לדון בצורה עניינית, כי כאמור כבר ועדת הכנסת התחילה לדון בסוגיות האלה.

איילת נחמיאס ורבין: חבר הכנסת ישראל אייכלר, ידידי.

ישראל אייכלר: בבקשה.

ישראל אייכלר: כבוד היושבת-ראש, היה פה פעם חבר כנסת בשם דב סדן.

ישראל אייכלר: הוא החזיק מעמד בדיוק שנתיים ועזב את הכנסת.

ישראל אייכלר: שאלו אותו: הסופר סדן, למה עזבת את הכנסת?

ישראל אייכלר: אז הוא אמר: כאשר שאלתי מה הנושא שדנים בו, אז אמרו: לא יודעים מה הנושא, אבל זה החוק של פלוני, ולכן אנחנו נגדו.

ישראל אייכלר: אז הוא שאל: מה שמו של אותו פלוני?

ישראל אייכלר: אמרו לו: אינני יודע, אבל הוא שייך לפלמוני, ולכן אנחנו בעדו.

ישראל אייכלר: הווי אומר, ההתייחסות הלא עניינית גרמה לו לעזוב את הכנסת.

ישראל אייכלר: אנחנו צריכים לדעת שחקיקה היא ביטוי לרצון העם ולרצון הבוחר.

ישראל אייכלר: אני יודע על הרבה חוקים ממשלתיים, שנוצרו בעקבות חקיקה פרטית שאנשים יזמו חוקים, ואז הממשלה אמרה: אנחנו נחוקק, והם עשו את הדבר הזה .

איילת נחמיאס ורבין: מתי?

איילת נחמיאס ורבין: באיזה כנסת?

ישראל אייכלר: בקדנציה - - -

<קריאה: הבית היהודי.

<קריאה: שולי מועלם.

ישראל אייכלר: הגברת שולי מועלם.

ישראל אייכלר: ובאיזה סיעה היא נמצאת?

ישראל אייכלר: בסיעת הבית היהודי.

ישראל אייכלר: הווי אומר, שוועדת השרים לענייני חקיקה לא מסתכלת על החוקים כפי שהם, אם הם טובים או רעים, אלא מי המציע.

ישראל אייכלר: כמו שאמר דב סדן: האם הוא שייך לפלוני או לפלמוני?

ישראל אייכלר: ולכן ועדת השרים הזאת לא יכולה להציע הצעות ולמנוע את החקקת, כי היא בעצמה מעדיפה את מי שהיא רוצה ולא את מה שהיא חושבת לחשובה.

איילת נחמיאס ורבין: אבל זה למשל ייפתר, חבר הכנסת אייכלר, אם כמו – זה נראה לי טריוויאלי בהצעה כזאת להביא, שוועדת שרים תהיה פתוחה, שקופה, מנומקת.

ישראל אייכלר: בוודאי.

ישראל אייכלר: אני מסכים עם דבר כזה.

ישראל אייכלר: עוד דבר, אני רוצה להזכיר לגברת שקד, שכבר אמרו מבוגרים ממנה וותיקים ממנה שהעולם הוא גלגל.

ישראל אייכלר: היום את שרת משפטים, ויש לך צוות אדיר להגיש חוקים ממשלתיים, מחר תשבי בספסלי הכנסת ותצטרכי את החוקים האלה ולא יספיק לך - - -

יואל חסון: זה קורה לכל אחד, תגיד לה.

יואל חסון: זה קורה לכולם.

איילת נחמיאס ורבין: יואל אוהב להזכיר את זה לביטן פעם בשבוע.

ישראל אייכלר: דבר שלישי, אם כן היו צריכים להגביל, היושבת-ראש, זה את החקיקה הממשלתית.

ישראל אייכלר: העם כבר לא יכול לסבול כל כך הרבה גזרות עליו.

ישראל אייכלר: כל יום החקיקה ממשלתית ממש פוגעת באזרחים.

ישראל אייכלר: ואם יש משהו שמגן על האזרחים זה החקיקה הפרטית.

ישראל אייכלר: דבר אחרון, היושבת-ראש הזכירה שיש חוקים שלא עושים להם תקנות.

ישראל אייכלר: העברתי בכנסת הקודמת לפחות שתי קריאות חוק שמחייב שרים להתקין תקנות תוך כמה וכמה חודשים, וכבר כמה פעמים שאלו אותי מהלשכה המשפטית למה החוק הזה לא עובר.

רחל עזריה: נכון.

רחל עזריה: עניין התקנות.

איילת נחמיאס ורבין: ברור.

איילת נחמיאס ורבין: נכון, שתהיה ועדת כנסת.

ישראל אייכלר: אם כן צריך להתקין, שחוק שעובר, השר חייב תוך תקופה מסוימת להתקין תקנות ולהפעיל את החוק.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה לך, חבר הכנסת אייכלר.

איילת נחמיאס ורבין: חבר הכנסת אמיר אוחנה.

אמיר אוחנה: תודה, גברתי.

אמיר אוחנה: לא שוחחתי עם השרה שקד ולא ראיתי תוכנית מגובשת ומסודרת אלא רק את מה שפורסם בכלי התקשורת, אבל עם הרוח הכללית אני מסכים.

אמיר אוחנה: אני חושב שהעובדה שכנסת ישראל היא מהפרלמנטים שהם שיאני החקיקה בעולם, מה שמכונה גם חקקת, יש לזה נזק בכמה מישורים.

אמיר אוחנה: המישור הראשון זו השקפת העולם הליברלית.

אמיר אוחנה: אני חושב שליברל אמיתי רוצה את המדינה כמה שפחות בחייו ולא כמה שיותר בחייו.

אמיר אוחנה: המשמעות של חקיקה, חקיקת יתר, הרבה חוקים, זה עוד ועוד התערבות של המדינה בחיי הפרט.

אמיר אוחנה: המישור השני, אני חושב שזה פוגע בנו, בחברי הכנסת, ואסביר.

אמיר אוחנה: ברור שצריכה להיות הגבלה.

אמיר אוחנה: האם היא צריכה להיות ארבעה חוקים בשנה או שמונה או עשרה?

אמיר אוחנה: צריך לדון על זה.

אמיר אוחנה: אבל היא לא יכולה להיות 300.

דב חנין: אמיר, יש הגבלה.

אמיר אוחנה: מה ההגבלה?

איילת נחמיאס ורבין: הגבלה אינהרנטית.

איילת נחמיאס ורבין: יש לך מכסות.

איילת נחמיאס ורבין: אתה לא יכול להגיש כל חוק שאתה רוצה - - -

דב חנין: הלוואי שהיית מוריד לי את ההגבלה.

אמיר אוחנה: רגע, רגע.

אמיר אוחנה: לא, לא, לא.

איילת נחמיאס ורבין: דב, אנחנו יודעים שאתה רוצה שיורידו לך את ההגבלה.

איילת נחמיאס ורבין: אני מוכנה לדון בזה.

אמיר אוחנה: דב, אתה מדבר על המכסות שמגיעות למליאה.

דב חנין: יש הגבלה דרקונית.

דב חנין: נכון.

אמיר אוחנה: אני מדבר על הגשת ההצעות.

אמיר אוחנה: אני יכול להגיש עכשיו 300 הצעות בחודש, אף אחד לא יכול לעצור את זה.

איילת נחמיאס ורבין: נכון.

איילת נחמיאס ורבין: אבל אתה לא יכול להעביר אותן.

אמיר אוחנה: והייעוץ המשפטי של הכנסת יצטרך להתייחס לכל אחת ואחת הן.

אמיר אוחנה: המשמעות היא שהצעת החוק החשובה שאתה הגשת – לא יגיעו אליה או יגיעו אליה בעיכוב ניכר, בשיהוי ניכר.

דב חנין: - - - את הייעוץ המשפטי.

אמיר אוחנה: הדבר הזה יוצר סחבת.

אמיר אוחנה: אגב, את זה אומרים גם אנשי הייעוץ המשפטי של הכנסת, גם יושב-ראש הכנסת.

אמיר אוחנה: חייבת להיות מגבלה כלשהי.

איילת נחמיאס ורבין: בסדר, אבל, אמיר, תתייחס, כשאתה מדבר על פרלמנטים, שאצלנו מחוקקים הרבה, תתייחס בבקשה לשאלה איזה כלים פרלמנטריים יש בידי חברי הפרלמנט בפרלמנטים אחרים.

אמיר אוחנה: מקובל עלי.

איילת נחמיאס ורבין: אל תגיד סתם שיש אצלנו חקקת.

אמיר אוחנה: מקובל עלי.

אמיר אוחנה: לא, קודם כול, לא התייחסתי לעניין הזה.

איילת נחמיאס ורבין: ברור.

איילת נחמיאס ורבין: ברמה העקרונית.

אמיר אוחנה: אני בוודאי חושב שכלי הפיקוח צריכים להיות אפקטיביים, צריכים להיות חזקים, יותר ממה שהם היום.

אמיר אוחנה: מקובל עלי.

אמיר אוחנה: רק לעניין מכסות, לעניין הגשת הצעות חוק, אני חושב שכן צריך להגביל את זה באיזושהי הגבלה סבירה, לא משהו שתהיה גזירה שחברי הכנסת לא יכולים לעמוד בה, אבל כן תאפשר עבודה יעילה יותר ופחות סחבת.

אמיר אוחנה: תודה.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה לך, חברת הכנסת אוחנה.

איילת נחמיאס ורבין: חברת הכנסת רחל עזריה.

רחל עזריה: תודה.

רחל עזריה: ראשית, אני רוצה לומר שאני יחסית ח"כית שמרנית בהצעות חוק שלי.

רחל עזריה: אני לא מאלה שמגישים מיד 1,000 הצעות חוק, יש כל מיני.

רחל עזריה: וחשוב לי לומר את זה, כי בזמן האחרון העניין הזה של עודף החקיקה הפך להיות עוד דרך לרדת על חברי הכנסת.

רחל עזריה: עכשיו, הייתי סגנית ראש עיריית ירושלים, הגעתי לכנסת, אחת החוויות הראשונות זה כמה ביקורת וכמה צחוקים יש על חברי הכנסת.

איילת נחמיאס ורבין: כאילו אז השתדרגת מבחינת הצחוקים כשעברת מהמוניציפלי ללאומי?

רחל עזריה: מבחינת הצחוקים לגמרי השתדרגתי.

רחל עזריה: ואני חושבת שיש פה ניצול ציני של העובדה שיש לציבור ביקורת על הכנסת, כדי לנסות להגביל את היכולת שלנו לפעול.

רחל עזריה: עכשיו, למה חברי כנסת מגישים הרבה הצעות חוק?

רחל עזריה: בין היתר, כי אין להם כלים אחרים.

איילת נחמיאס ורבין: נכון.

איילת נחמיאס ורבין: ברור.

רחל עזריה: אם רוצים להקטין את שיעור הצעות החוק, תנו כלים אחרים.

רחל עזריה: ולא צריך להגביל את החקיקה.

איילת נחמיאס ורבין: אני מסכימה אתך.

רחל עזריה: ברגע שיהיו כלים אחרים, רוב חברי הכנסת ישתמשו, כי הרבה פעמים גם חברי כנסת יודעים שהחקיקה זה כלי לא מדויק, אבל זה הכלי שיש לנו כרגע כדי לפעול בנושא שחשוב לנו.

רחל עזריה: הדבר השני שאני רוצה לומר, שלצערי הממשלה, הרבה מאוד מהמשרדים הוקמו בקום המדינה.

רחל עזריה: ויש כמה שהשתנו לאורך השנים.

רחל עזריה: אבל יש הרבה מאוד נושאים שבכלל לא מגיעים לטיפול על-ידי הממשלה.

רחל עזריה: ונושא אחד, איילת, שגם את וגם אני עוסקות בו המון זה הנושא של הצהרונים, ובכלל כל השינוי הדרמטי שהתחולל בשוק העבודה.

רחל עזריה: אין בעצם משרד שמטפל בזה כמו שצריך.

רחל עזריה: לכאורה, אולי אפשר היה לחשוב שמשרד הכלכלה, בפועל הרבה מהתחומים אין תחום אחריות לנושאים האלה בכלל.

רחל עזריה: וזה בדיוק המקום של המחוקקים.

רחל עזריה: עכשיו, יותר מזה, עד שהממשלה תבחין שיש תחום שצריך טיפול, שלא נמצא בטיפול כי הוא לא נמצא תחת אחריותו של אף משרד ייקח המון זמן.

איילת נחמיאס ורבין: נכון.

איילת נחמיאס ורבין: זו דוגמה טובה.

רחל עזריה: אבל אם אנחנו מביאים חוקים, ברור לי שהשלב הבא, שגם במשרדי הממשלה ייצרו תחום שמטפל בנושאים אלה.

רחל עזריה: אם יגבילו את החקיקה שלנו, היכולת שלנו להעלות את הנושאים ולהתחיל לקדם תחום הוא בלתי אפשרי.

איילת נחמיאס ורבין: אמרתי לך, זה יואל אומר לביטן פעם בשבוע.

יואל חסון: כנראה שאני לא אומר את זה מספיק.

איילת נחמיאס ורבין: לא.

רחל עזריה: יפה.

רחל עזריה: אל"ף.

רחל עזריה: ובי"ת, ויש פה עניין מאוד חשוב.

רחל עזריה: הממשלה, ואנחנו אפילו בעניין של הגילאים של שרי המשלה ושל המגדר של שרי הממשלה, ושל הייצוג של שרי הממשלה, זה לא מקרי שיש 120 חברי כנסת, כי אנחנו יודעים לייצג הרבה מאוד קבוצות שהממשלה יותר קשה לה לייצג.

איילת נחמיאס ורבין: הערה טובה.

רחל עזריה: ולכן החקיקה היא כלי מאוד מאוד חשוב כדי להביא את הקול של - - -

איילת נחמיאס ורבין: יפה.

רחל עזריה: משפט אחד אחרון.

רחל עזריה: אם יקטינו את מספר החוקים, ופה אני מתייחסת למה שאמרה אורלי לוי אבקסיס, אם יקטינו, אז חברי כנסת יבררו מה הנושאים שהם עוסקים בהם, ורוב הסיכויים שלא יעסקו בנושאים שנוגעים לקבוצות של ילדים עם צרכים ספציפיים, כי אתה אומר: לא אבזבז את החוק שלי על חוק שנוגע ל-100 או 300 איש.

יואל חסון: או שיהיה אפשר לשתף פעולה.

איילת נחמיאס ורבין: ברמה העקרונית, שוב, בדיון הראשון שעשינו בנושא השאילתות, אמרתי: אין אינטראקציה אמיתית בין הכנסת לבין הממשלה, אין עבודה משותפת.

רחל עזריה: נכון.

איילת נחמיאס ורבין: יש שר מקשר לענייני כנסת, מה הוא עושה?

איילת נחמיאס ורבין: הוא השר המשיב.

איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת, הוא הפלאג, הוא האצבע בסכר של הממשלה.

רחל עזריה: - - - להקריא את הדף.

איילת נחמיאס ורבין: בדיוק.

איילת נחמיאס ורבין: הוא לא עושה שום דבר שהוא אפקטיבי ומשמעותי מבחינתה של הכנסת.

איילת נחמיאס ורבין: לא נהנים משום דבר שמייצר עבודה משותפת.

רחל עזריה: נכון.

יואל חסון: אם אפשר, הערה קטנה.

איילת נחמיאס ורבין: רק תן לי לסיים.

איילת נחמיאס ורבין: ולכן אם לא למשל נקים פה באמת ועדת הכנסת לנושא התקנת התקנות יחד עם הממשלה, או שבאמת נעשה משהו שייצר איזושהי עבודה משותפת – יואל, רק משפט אחד – אני נתתי, כדוגמה אישית, הצעת חוק שהגשתי אותה בנושא הצללה, שאמרתי: זה היה לתקנות.

איילת נחמיאס ורבין: ועכשיו זה יושב כהצעת חוק טרומית שעלתה.

רחל עזריה: נכון.

רחל עזריה: אבל עובדה שאף אחד לא עשה את זה.

איילת נחמיאס ורבין: אבל זה מחכה למישהו שיתקין את זה.

איילת נחמיאס ורבין: וזה לא הגיוני.

רחל עזריה: אבל גם יותר מזה, איילת, זו בדיוק הדוגמה.

רחל עזריה: אף אחד לא עשה את זה כי זה בדיוק תחום שנוגע לילדים, לאנשים, והשרים עסוקים.

איילת נחמיאס ורבין: נכון.

רחל עזריה: שר הפנים כאילו אמור לעשות את זה, הוא עסוק בדברים אחרים.

רחל עזריה: נכון.

רחל עזריה: שמרנית.

יואל חסון: פשוט אני רוצה לשים את האצבע רגע מתי חל השינוי הדרמטי.

יואל חסון: איילת, אני אומר את זה לא מתוך המקום של הקנטה, אלא מתוך מקום של פשוט עובדה.

יואל חסון: זאב אלקין כיושב-ראש הקואליציה למעשה קבע הלכות שהלכו והתגברו עם הזמן, הלכות מאוד מאוד מחמירות ביחס שבין הממשלה לכנסת, או בכוחה לדוגמה של ועדת השרים לחקיקה, שהפכה להיות פתאום דומיננטית לכל עניין ולכל חקיקה; קבע הלכות שיצרו משמעת קואליציונית גורפת על כל דבר.

איילת נחמיאס ורבין: זה חלק מהבעיה.

יואל חסון: ואלה דברים שהתגברו עם השנים שלא היה להם מקום.

יואל חסון: ואני אומר את זה, עוד פעם, כיו"ר קואליציה לפני עשר שנים, וזה לא כזה מזמן.

איילת נחמיאס ורבין: אגב, שאלנו את ביטן ממש שבוע שעבר, שאלנו אותו: תגיד, למה משמעת קואליציונית על כל חוק?

איילת נחמיאס ורבין: הרי זה לא הגיוני בעצם שעל כל חוק תהיה משמעת קואליציונית.

איילת נחמיאס ורבין: נניח על חוקים שהם לא תקציביים, למה שתהיה משמעת קואליציונית?

איילת נחמיאס ורבין: באמת.

יואל חסון: אפילו לא סיעתית היה.

איילת נחמיאס ורבין: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: אחד מהמחוקקים - - -

דב חנין: כן, כן.

דב חנין: תודה, גברתי היושבת-ראש.

דב חנין: אני חייב להגיד, לפי מה שמקובל בכנסת, צריך לפתוח בנאום כזה בהודעה על עניין אישי.

דב חנין: אז אני מודיע על עניין אישי בהצעת החוק הזו, אני אכן אחד מחברי הכנסת שמרבה להשתמש בכלי של הצעות חוק פרטיות, ומרבה להעביר חוקים בכנסת.

דב חנין: ואני גאה בזה, אני חושב שנשלחתי לכנסת כדי לעבוד.

דב חנין: אני לא בממשלה, הערכה שלי היא שאפילו בקדנציה הבאה - -

איילת נחמיאס ורבין: אתה לא תהיה בממשלה כנראה.

הערכה פסימית: עכשיו, חקיקה בכנסת זה לא דבר קל.

הערכה פסימית: חושבים שידה של הכנסת קלה על הדק החקיקה?

הערכה פסימית: חברות וחברים, כדי להעביר הצעת חוק בכנסת יש לנו מערכת אדירה של משוכות: צריך להעביר את הצעת החוק הזו בקריאה טרומית וקבל רוב, ואחר כך בוועדה ולקבל רוב, ואחר כך בקריאה ראשונה ולקבל רוב, ועוד פעם בוועדה ולקבל רוב, ובקריאה שנייה ושלישית במליאה ולקבל רוב.

הערכה פסימית: זו דרך מאוד מאוד ארוכה להעביר בכנסת חוקים, וטוב שכך.

הערכה פסימית: יש לנו גם מכסות.

הערכה פסימית: הייתי מחוקק יותר אם הייתי יכול, אני אומר את זה בכנות.

הערכה פסימית: הייתי יכול.

הערכה פסימית: אני בעד, להיפך, לצמצם את המכסות.

איילת נחמיאס ורבין: דב, כמה חוקים העברת בקריאה שנייה ושלישית?

דב חנין: העברתי, יחד עם שותפים וחברי כנסת אחרים, העברתי 100 חוקים מאז שנבחרתי לכנסת.

איילת נחמיאס ורבין: לכמה מהם הותקנו תקנות?

דב חנין: כולם נמצאים בעבודה.

דב חנין: כולם עובדים, כולם פועלים.

דב חנין: אני מבחינה זו, רוצה להגיד לכם, עוקב אחרי כל אחד מהחוקים שהעברתי, ואני מאוד מבסוט.

דב חנין: אף אחד מהם לא בוטל בחוק הסדרים, לכולם יש תקנות, הכול בסדר.

דב חנין: אני יודע, גברתי היושבת-ראש, שהמספר 100 חוקים נשמע, אולי גם למאזינים שלנו, נשמע מספר מאוד מאוד גדול.

דב חנין: אבל אני מציע לא לדבר על המספר, המספר לא חשוב, מה שחשוב זה התוכן של החוקים.

דב חנין: האם מדינת ישראל הייתה מדינה טובה יותר בלי חוק אוויר נקי?

דב חנין: האם מדינת ישראל הייתה מדינה טובה יותר אם חופשת הלידה הייתה 12 שבועות ולא 14 שבועות?

יואל חסון: אבל אלה חוקים שהיו נכנסים להגבלה, חוקים שהיו בעדיפות.

דב חנין: למה?

דב חנין: אף אחד מהחוקים האלה לא היה עובר אם היו מגבילים אותי.

איילת נחמיאס ורבין: הוא טוען שאף אחד אחר לא בהכרח היה ניגש לנושאים האלה.

איילת נחמיאס ורבין: הוא טוען טענה דומה לטענה של רחל.

דב חנין: והאם חוקים שמגינים על ניצולי שואה היו מחוקקים כאן, אלמלא אנחנו חברי הכנסת היינו מחוקקים אותם?

דב חנין: האם דמי ליווי לעיוורים היו מחוקקים כאן

דב חנין: אם חברי הכנסת לא היו מחוקקים אותם?

דב חנין: האם מניעת פיטורים מחזוריים – הממשלה הייתה מחוקקת אם אנחנו לא היינו מחוקקים?

דב חנין: הגנה על עובדי קבלן – הממשלה הייתה מקדמת אם אנחנו לא היינו מחוקקים?

להגיד לכם: אני רוצה לומר, גברתי היושבת-ראש, אני מברך על הגישה של כמה מחברי דווקא בקואליציה, של יושב-ראש הוועדה חבר הכנסת קיש, של חברת הכנסת רחל עזריה.

להגיד לכם: אני מברך על זה, כי הגישה הזו היא גישה שמנסה להגן על הכנסת.

להגיד לכם: אני חושב שההצעה הזו היא הצעה מסוכנת, היא הצעה שפוגעת בכנסת, ואני רואה אותה החלק מאיזושהי מתקפה מוחלטת על הדמוקרטיה.

להגיד לכם: אותם אלה שקודם תקפו את התקשורת, אחר כך את העמותות, קודם את הערבים, עכשיו גם תוקפים את הכנסת ומנסים לפגוע בכוחה של הכנסת.

להגיד לכם: נאמר פה נכון, גברתי היושבת-ראש, על-ידי חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, שמהלך כזה יהיה אירוורסבילי.

להגיד לכם: פעם אחת יצמצמו את הכנסת, אף אחד לא יוכל להרחיב את כוחה מחדש.

איילת נחמיאס ורבין: זה אני מסכימה.

דב חנין: ולכן אנחנו צריכים להיות כולנו מאוחדים נגד זה.

דב חנין: קראתי, אני חייב להגיד משפט סיום, בפליאה מסוימת את דבריו של חבר הכנסת לפיד בתמיכה ביוזמה הזו, עד שנזכרתי שחבר הכנסת לפיד מאז שנבחר לכנסת – אם אני טועה, תתקן אותי – העביר אפס חוקים, הצעות חוק פרטיות.

דב חנין: אני מבין שחבר הכנסת לפיד בעד להגביל את מספר הצעות החוק הפרטיות שאפשר להעביר, שאף אחד לא יוכל לחוקק יותר מאפס.

דב חנין: כך כולנו נרד לרמת העבודה הפרלמנטרית של חבר הכנסת לפיד.

דב חנין: לא זה מה שאנחנו צריכים בכנסת.

דב חנין: תודה רבה.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה, חבר הכנסת דב חנין.

איילת נחמיאס ורבין: יוחנן פלסנר, נשיא המכון הישראלי לדמוקרטיה, ואני מוכרחה לומר, שותפים לסוגיית האיך הופכים את עבודת הפרלמנטר לאפקטיבית יותר.

יואל חסון: חיכיתי פה רק כדי לשמוע אותו.

איילת נחמיאס ורבין: יפה.

איילת נחמיאס ורבין: יואל, אתה בכלל חבר כנסת מצטיין.

יוחנן פלסנר: כן.

יוחנן פלסנר: האמת, שהסכמתי עם רוב מה שיואל אמר.

יוחנן פלסנר: אבל קודם כול, תודה רבה.

איילת נחמיאס ורבין: בשביל זה הוא חיכה.

איילת נחמיאס ורבין: עכשיו הבנו למה הוא חיכה, יוחנן.

דב חנין: יוחנן, אתה יכול ללכת בדרכו של השופט מני, שכשלימדתי משפטים היה השופט הכי אהוב על הסטודנטים שלי, כי פסקי הדין שלו היו תמיד: אני מסכים.

איילת נחמיאס ורבין: קצרים.

איילת נחמיאס ורבין: לא, היה לו פסק דין אחד של חצי עמוד, אל תגיד סתם.

יוחנן פלסנר: אני חושב שהפריבילגיה של לדבר אחרון - -

איילת נחמיאס ורבין: כמעט אחרון.

יוחנן פלסנר: - - שכשמזקקים את מה שעלה כאן, אז אני חושב שהיו הרבה יותר הסכמות מאשר מחלוקות.

יוחנן פלסנר: תראו, כל הדיון מתבסס על זה שעל-פי פרסומים זרים ישנה איזושהי הצעה שאף אחד לא ראה אותה, אבל אתמול היה פרסום לגביה.

יוחנן פלסנר: ולכן יותר קשה לקיים את הדיון.

יוחנן פלסנר: אז הדיון הוא לא על בסיס הצעה אלא על בסיס כיוון כללי.

יוחנן פלסנר: הכיוון הכללי הוא נכון, יש בעיה ויש כיוון לפתרון.

יוחנן פלסנר: הבעיה היא האפקטיביות של הכנסת, האפקטיביות של המוסד הזה ושל האנשים שפועלים בתוכו, משתמשים בכלים שיש להם, שהם בעיקר חקיקה פרטית.

יוחנן פלסנר: דב, זה לאו דווקא הכלי הכי אפקטיבי.

יוחנן פלסנר: אני חושב, בהשוואה לפרלמנטים זרים, כאן אני כבר בכובעי כנשיא המכון לדמוקרטיה ולא כח"כ לשעבר, אנחנו שנה שלמה עכשיו עובדים על השוואה, על בסיס עבודה שעשינו בעבר, איך משפרים את הכנסת, מחזקים את הכנסת כגורם אפקטיבי, ובעיקר דגש על - - -

דב חנין: בוא נתחיל בלחזק ואחר כך נחליש.

יוחנן פלסנר: אז כל הרעיון הוא לחזק, כל הרעיון הוא ליצור פה עסקת חבילה, עם הכיוון הכללי הזה אני חושב שיש היגיון, עסקת חבילה שמחזקת את כלי הפיקוח של הכנסת בהיבט קודם כול של הוועדות, אחר כך מליאה, אחר כך גם בקרה תקציבית.

יוחנן פלסנר: אלה שלושת התחומים העיקריים.

יוחנן פלסנר: מה הפרטים, שווה לדבר בנפרד.

איילת נחמיאס ורבין: מה שדב אבל אומר לך זה שאנחנו כחברי כנסת לא באמת אמורים לנהל משא ומתן על זכותנו הטבעית והאינהרנטית לעשות את העבודה שלשמה נשלחנו לכאן.

איילת נחמיאס ורבין: ולכן האופן שבו זה נעשה הוא מאוד מאוד מאוד קריטי לזה שיהיה תוצר הגיוני.

יוחנן פלסנר: אז זו נקודה שנייה, מי אמור להוביל - - - צריך להיות הגונים, מצד אחד לא היינו יושבים כאן אם לא היו יושבים כנראה שקד ולוין ואומרים: אנחנו רוצים לקדם משהו.

יוחנן פלסנר: זה יצר טריגר לדיון.

איילת נחמיאס ורבין: לא, יוחנן, קיימנו דיון על האפקטיביות לפני חודשיים.

יוחנן פלסנר: גם ניסינו להניע תהליכים כאלה.

יוחנן פלסנר: גם אני יודע שאלעזר שטרן הקים שדולה, ויו"ר הכנסת ויושב-ראש ועדת הכנסת.

יוחנן פלסנר: זאת אומרת, יש כאן כל מיני תהליכים, שאני מודע אליהם מכיוון שהנושא הזה מעניין אותי.

יוחנן פלסנר: אני משתדל לבוא כמה שפחות לדיונים בוועדות בכנסת, אבל הנושא הזה, אפשר להגיד, אם להשתמש בקלישאה, בנפשי.

יוחנן פלסנר: ולכן אנחנו כן בקשר עם כל הגורמים, יש הרבה מאוד גורמים.

יוחנן פלסנר: בסוף זה צריך להתלכד לדיון אחד, שסביר שוועדת הכנסת דווקא תוביל אותו, דיון שידון בפרטים.

יוחנן פלסנר: לא שווה להיכנס עכשיו לפרטים.

יוחנן פלסנר: אני כן חושב שכשמדברים על פיקוח, אם נערבב לתוך הדיון על הפיקוח, שיש הרבה כלים ואפשר ללמוד המון.

יוחנן פלסנר: וגם צמצום חקיקה פרטית, הרי יש לנו נתונים כאן, אפשר להפיץ אותם, 20 וכמה אלף אצלנו במהלך העשור האחרון, לעומת 155 בדנמרק וכן הלאה.

איילת נחמיאס ורבין: בבקשה, תפסיקו להשוות לי כמה חקיקה יש בפרלמנטים, מבלי שאתם משווים לי כלים אחרים.

יוחנן פלסנר: ברור.

איילת נחמיאס ורבין: לא, זה עושה עוול לעניין.

יוחנן פלסנר: סליחה, אבל התחלתי בזה שצריך לחזק את הפיקוח.

יואל חסון: אבל שימו לב לפרופורציות.

איילת נחמיאס ורבין: כן, אבל עדיין.

יואל חסון: לא, לא עדיין, זה ממש לא.

יוחנן פלסנר: גברתי היושבת-ראש, לא רק את יכולות הפיקוח, גם את הוועדות ואת חברי הוועדה.

איילת נחמיאס ורבין: הרי התחלתי בזה שאמרתי שיש בעיה בכמות החקיקה.

יוחנן פלסנר: זאת אומרת, אם למשל, לצורך העניין, חבר הכנסת חסון יודע שבכנסת הזאת הוא התמנה להיות חבר בוועדת החינוך, ברור שעוד שלוש שנים הוא מומחה לענייני החינוך.

יוחנן פלסנר: כל מי שרוצה לקדם יש לו את השר, יש לו את יו"ר הוועדה, יש לו את חבר הוועדה.

יוחנן פלסנר: ואנחנו יודעים שהיום זה לא ככה.

איילת נחמיאס ורבין: נכון.

יוחנן פלסנר: כי יש לו גורמי מקצוע שעובדים אצלו, והוא יכול להוציא דוחות רלוונטיים, והוא יכול לקיים דיונים ולעשות בקרה תקציבית.

יוחנן פלסנר: חזון שלם שמעצים את הכנסת.

יוחנן פלסנר: על זה צריך להיות נושא הדיון.

יוחנן פלסנר: דרך אגב, לא הייתי כורך שם את נושא השימועים, שיש יותר מדי תחושה, עוד פעם, שלי, שיש כאן איזה אג'נדה אולי אחרת, שבאה דווקא יותר פוליטיזציה ואנטי מקצוענות של חלק מהדרג המקצועי.

יוחנן פלסנר: אני לא חושב שזה ממין העניין של איך מחזקים את הכנסת, אלא אם כן הייתי מתחיל בשימועים בנושאים ציבוריים.

יוחנן פלסנר: כמו שאיתן כבל ניסה בנושא תאונות הדרכים, כלים אמיתיים - - -

איילת נחמיאס ורבין: עשינו בנושא הגז, עשינו בנושא הקטל בדרכים, ויש לנו כבר את הנושא הבא.

יוחנן פלסנר: יפה.

יוחנן פלסנר: אבל לתת כלים לשיטות לעשות את זה.

יוחנן פלסנר: זה כן.

יוחנן פלסנר: ולא הייתי מכניס כל כך מהר את הכנסת כגורם שמאשר מינויים אישיים, כי כאן אנחנו מסתכנים בפוליטיזציה של כל מיני תהליכים.

יוחנן פלסנר: זה לא צריך להיות חלק מהתהליך הזה, לעניות דעתי.

איילת נחמיאס ורבין: יוחנן, זה חלק – ואני מבקשת מאוד שכשאתם מביאים את העבודה, תבואו להציג אותה פה, ואני בטוחה שאקבל את הסכמתו של יושב-ראש הוועדה, אני חושבת שאחד הדברים שכן חשוב, ואנחנו נוטים לשאול שיטות ודברים מכל מיני שיטות – זה מביא אותי לאיש שכולנו רודפים אחריו בכנסת פה באופן סיסטמתי כל שבוע, לגיל ברינגר ממשרד המשפטים – העניין הוא באמת לראות, כל הזמן מביאים לנו שיטות ממשל.

איילת נחמיאס ורבין: אתה יודע מה, מה שנוח לנו אנחנו לוקחים מהאמריקנים, מה שנוח לנו אנחנו לוקחים מהאירופים.

יוחנן פלסנר: לא, צריך משהו סיסטמתי.

איילת נחמיאס ורבין: בדיוק.

איילת נחמיאס ורבין: זה צריך להיות משהו עקבי.

יוחנן פלסנר: גם לא כל מה שקורה בארצות הברית הוא בהכרח נכון וטוב.

איילת נחמיאס ורבין: בדיוק.

איילת נחמיאס ורבין: לא, אני חושבת ששימועים זו לא יוזמה גרועה.

יוחנן פלסנר: שימועים לנושא כן - - -

איילת נחמיאס ורבין: לא, גם שימועים.

איילת נחמיאס ורבין: הרגשתי שהיה פה איזשהו עניין של דובדבן.

יואל חסון: תראו, אני רוצה רגע להוסיף משהו.

יואל חסון: לדוגמה, לגבי השימועים.

יואל חסון: תמיד אנחנו הולכים לקטע הקיצוני.

יואל חסון: אף אחד פה לא אמר:

יואל חסון: נעשה שימועים לא לשופטים ולא לרמטכ"ל ולא לראש ממשלה.

איילת נחמיאס ורבין: ברור.

איילת נחמיאס ורבין: לא, לא, זה מאוד מוגבל פה.

יואל חסון: אם מחר, סתם דוגמה, ממנים מנכ"ל הרשות לבטיחות בדרכים, סתם אני אומר, למה שלא יעבור שימוע?

יואל חסון: דווקא זה תפקיד סופר ציבורי.

יוחנן פלסנר: מה סדר-היום שלך?

יואל חסון: בדיוק.

יואל חסון: סופר ציבורי.

יוחנן פלסנר: יש הבדל גם בין שימוע שהוא גורם מאשר, לבין שימוע שבו אתה - - -

יואל חסון: נדון בזה.

יואל חסון: אבל עוד כלי שהייתי רוצה להעלות אותו, גם חשוב לי שיהיה בפרוטוקול לקראת הדיונים העתידיים, אני חושב שאחת הבעיות, נגיד שיפרו מאוד את היכולת של עבודת חברי הכנסת בהוספת העוזר הנוסף.

יואל חסון: וזו באמת הייתה תוספת מצוינת, וגם במידה.

יואל חסון: אני לא חושב שהכנסת צריכה לתת עוד עוזר לחברי הכנסת, אני חושב שזה בדיוק מה שצריך.

יואל חסון: אבל אני כן חושב שצריך להקים בכנסת יחידה כלכלית.

יואל חסון: אני חושב שצריכה להיות בכנסת יחידה של 25-20 כלכלנים מקצוענים, שיכולים לתת לחברי הכנסת חוות דעת כלכליות לגבי נושאים שרובם, רוב עבודת חברי הכנסת סובבת סביב עניינים כלכליים כאלה ואחרים.

יואל חסון: ראיתי פה בעניין הגז חברי כנסת, שלא אזכיר את שמם, שבשיא הדיונים על הגז העלו פתאום – לא אגיד מי זו הייתה, אבל אחת מחברי הכנסת שאלה: מה זה סעיף 51?

יואל חסון: כל המדינה דיברה על הסעיף הזה - - -

איילת נחמיאס ורבין: סעיף 52, נשמה, אבל לא נורא, אבל פרט שולי.

יואל חסון: 52.

יואל חסון: יפה, את רואה?

יואל חסון: 52.

יואל חסון: אז אני אומר לך, שצריך פה לתת לחברי הכנסת ייעוץ, מחלקה מקצועית כלכלית, שיכולה לתת ייעוץ כלכלי לחברי הכנסת.

יוחנן פלסנר: או שהממ"מ יכול לקחת - - -

איילת נחמיאס ורבין: לא, לא, לא, חברים.

איילת נחמיאס ורבין: יוחנן, נציבות הדורות הבאים, העובדה שדיברו עליה, בעיני הייתה טעות.

איילת נחמיאס ורבין: יואל, תישאר בבקשה לדברים של גיל, זה חשוב לי שתהיה פה.

יוחנן פלסנר: לא כל יום אתה מקבל את ה - - -

<גיל ברינגר: הבנתי את המחלוקת בנושא, לא כל כך הצלחתי להבין את הביקורת.

<גיל ברינגר: זאת אומרת, הגיעו כאן שני שרים - - -

יואל חסון: ביקורת זה הדרך, על הדרך.

<גיל ברינגר: אסביר מה לא הבנתי.

<גיל ברינגר: הבנתי את המחלוקת, לא הבנתי את הביקורת, לא הבנתי את מקומה של הביקורת.

<גיל ברינגר: הגיעה שרת המשפטים והגיע שר התיירות, יושבת-ראש ועדת שרים לחקיקה וממלא המקום שלה, לא כפו, אין פה הצעת חוק.

<גיל ברינגר: אגב, זה היה מאוד משעשע, שבדיון על ריבוי הצעות החוק, כולם יצאו מתוך נקודת הנחה שזה צריך להיפתר באמצעות הצעת חוק – אין הצעת חוק כזו, וגם לא תהיה הצעת חוק כזו.

<גיל ברינגר: אולי זה ייפתר באמצעות החלטות ממשלה, אולי בתקנון הכנסת, תקנון הממשלה, בהסכמות כאלה ואחרות.

יואל חסון: אתם עשיתם את הרעש.

איילת נחמיאס ורבין: לא, רגע, גיל, אתן לך.

<גיל ברינגר: אני רוצה רק להסביר, כי דיברתם עלינו - - -

איילת נחמיאס ורבין: לא, אבל אתן לך להשלים, אני רק רוצה לתת לך הערה קטנה.

איילת נחמיאס ורבין: אם היו מדברים עם יואב קיש, לצורך העניין.

איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת, האופן היה - - -

<גיל ברינגר: אני מגיע לזה.

איילת נחמיאס ורבין: אז בבקשה.

<גיל ברינגר: אז הגיעה שרת המשפטים, והגיע ממלא המקום של יושבת-ראש ועדת שרים לחקיקה, שני שרים שהם מאוד מרכזיים בתחום הזה של החקיקה הפרטית בישראל, וקיימו פגישה עם יושב-ראש הכנסת, אני חושב שזה גורם מאוד רציני ומכובד בתוך הכנסת, באו אליו עם איזשהו מצע לדיון.

<גיל ברינגר: אמרו לו: מעוניינים לדבר על הנושא הזה.

<גיל ברינגר: אני חושב שהייתה פה הסכמה כמעט מקיר לקיר – יש בעיה.

<גיל ברינגר: בוא נאמר ככה: אני לא חושב שזה אפילו שאלה של הסכמה, זו שאלה של סטטיסטיקה, שיש חריגה מטורפת בין ישראל לשאר מדינות העולם ביחס לחקיקה הפרטית.

<גיל ברינגר: זה דבר מוחלט.

<גיל ברינגר: האם זו בעיה?

<גיל ברינגר: כמעט מקיר לקיר אני חושב שמוסכם שזה גם מייצר איזושהי בעיה.

<גיל ברינגר: מה הפתרונות ומה צריך לעשות, ואיזה כלים?

<גיל ברינגר: אגב, אנשים פה אמרו:

<גיל ברינגר: אבל למה לא נותנים לנו כלי א', ב', ג' – שמופיע כבר בהצעה, כפי שפורסמה, אגב, בעיתונים.

איילת נחמיאס ורבין: התייחסתי להצעה באופן קונקרטי.

<גיל ברינגר: לא, בסדר, אני אומר.

<גיל ברינגר: זאת אומרת, חלק מהכלים שאמרו:

<גיל ברינגר: אבל אנחנו צריכים גם את זה – אז גם זה היה.

<גיל ברינגר: נדמה לי חבר הכנסת סעדי – אה, נכון, תיקנת אותו – אמר:

<גיל ברינגר: למה לא נותנים לנו להיות מיוצגים בפני ועדת שרים?

<גיל ברינגר: אז חלק מזה - - - מתייחסת לזה.

יוחנן פלסנר: אנשים לא קראו את הכתבה מספיק באדיקות.

<גיל ברינגר: בדיוק.

<גיל ברינגר: זו תקלה.

יואל חסון: סליחה.

יואל חסון: אני פשוט מקפיד לקרוא YNET בדרך כלל.

<גיל ברינגר: זאת אומרת, זו הייתה ההצעה.

<גיל ברינגר: באו עם איזושהי הצעה לדיון ליושב-ראש הכנסת.

<גיל ברינגר: יושב-ראש הכנסת אמר את הדבר הבא: בואו, אתם אל תציגו את זה לכנסת, אני מעוניין לעשות דיון עם סיעות הקואליציה והאופוזיציה.

<גיל ברינגר: אז הבנתי את המחלוקת, לא - - -

איילת נחמיאס ורבין: אז הוצאתם לתקשורת, ישר יצאתם לתקשורת.

איילת נחמיאס ורבין: הבנו את הבעיה.

איילת נחמיאס ורבין: שוב התקשורת אשמה, יואל.

יואל חסון: בגלל זה הצגתם את זה ל-YNET?

<גיל ברינגר: לא הצלחתי להבין את הביקורת.

יואל חסון: ו"ידיעות אחרונות".

איילת נחמיאס ורבין: שוב התקשורת אשמה.

איילת נחמיאס ורבין: גיל, קודם כול, אני רוצה להודות לך שנשארת והקשבת לכל הדיון, כי אני כן חושבת, למרות מה שאתה אומר, אני חושבת שהיו פה דברים שהם היו משמעותיים להמשך הדיון, שיש להניח שיתקיים.

<גיל ברינגר: כן, הכול הול להיעשות בהסכמות, לא יכול להיעשות שלא באמצעות הסכמות.

איילת נחמיאס ורבין: לא, וגם תזכור שבסופו של דבר אנחנו גם שואלים את עצמנו את השאלה, איך אנחנו הופכים את העבודה שלנו יותר אפקטיבית משמעותית, ומצביעים על בעיות אמיתיות, לעיתים בלי חקיקה לצורך העניין, כמו הדוגמאות - - -

יואל חסון: תסביר לי לדוגמה, גיל, למה לא מסוגלים לעשות חוק נורבגי אמיתי על כולם.

יואל חסון: למה באמת השרים צריכים להיות חברי כנסת?

יואל חסון: הרי מה שקורה כאן, דיבר פה יוחנן בצדק, שחבר כנסת לא יכול באמת להתמחות בוועדה שלו, כי הוא מתרוצץ במיליון ועדות.

יואל חסון: הלוואי שהייתה לי ועדה אחת שזאת הייתה הוועדה שלי, והייתי מתמקצע בה.

איילת נחמיאס ורבין: ואתה עוד לא חבר קואליציה.

יואל חסון: עכשיו, 90 חברי כנסת בקושי עובדים כאן.

יואל חסון: אני מוריד פה ראשי ועדות שגם הם לא, ויושב-ראש הכנסת, ועוד כל מיני כאלה.

יואל חסון: למה שלא יהיו פה 120 חברי כנסת פעילים – 118, 117, 115, בסדר, פעילים?

יוחנן פלסנר: פחות ועדות ויותר חברי כנסת פעילים.

יואל חסון: בוודאי, למה לא? אגב, גם ככה הפרלמנט שלנו הוא מהפרלמנטים הקטנים בעולם.

איילת נחמיאס ורבין: עכשיו שאלת שאלה ששאולה מהעולם הפוליטי בכלל, היא בכלל לא מהעולם הענייני הפרלמנטרי.

יואל חסון: לא, סליחה, מה זה העולם הפוליטי?

איילת נחמיאס ורבין: זה העולם הפוליטי, כי זאת הסיבה שהם הביאו את החוק הנורבגי כפי שנוח להם, סליחה.

איילת נחמיאס ורבין: הם הביאו את החוק הנורבגי כפי שהתאים להם.

יואל חסון: אני חייב להגיד שהפתח הזה של הנורבגי, מה שנקרא "הנורבגי הקטן", דווקא הוא פתח טוב.

יואל חסון: אגיד לך למה לדוגמה, איילת, אף שר מהליכוד לא רצה להתפטר?

איילת נחמיאס ורבין: נכון, נכון.

יואל חסון: אמרו לי השרים.

יואל חסון: למה?

יואל חסון: אם לי לא יהיה אצבע בכנסת, ראש הממשלה לא יספור אותי.

יואל חסון: ככה הם אמרו לי.

יואל חסון: תרשי לי לסיים בשיא?

איילת נחמיאס ורבין: אבל יש לנו דובר.

איילת נחמיאס ורבין: אתה תלך ואנחנו נמשיך.

איילת נחמיאס ורבין: כמו שאנחנו רגילים, יואל, אתה בא להרף ונעלם.

איילת נחמיאס ורבין: אבי לב מ"לובי 99".

<אביעד בקשי: אביעד בקשי.

<אביעד בקשי: ביקשתי.

<אתי בן יוסף: אביעד בקשי לא ביקש.

איילת נחמיאס ורבין: אביעד, אם אתה לא מבקש זכות דיבור אז – חשבתי שאתה אבי מ"לובי 99".

איילת נחמיאס ורבין: אתה לא תאמין, אני לא מצליחה לראות ממרחק כזה, אני מתנצלת.

איילת נחמיאס ורבין: אתן לו.

איילת נחמיאס ורבין: אין בעיה, אתן לך.

<אברהם לב: שלום, יש לי שתי נקודת קצרות.

<אברהם לב: הראשונה, כל הנושא הזה של הדיון במשילות, כשעוסקים בנושא המשילות ואומרים שיש בעיה של החקיקה המוגברת, ברטוריקה קוראים לזה "איש קש".

<אברהם לב: זאת אומרת, יש בעיה של חקיקה מוגברת בישראל, אבל זו לא בעיית המשילות.

<אברהם לב: בעיית המשילות היא שהמשפט שבישראל הכנסת היא הריבון נעשה משפט תיאורטי לחלוטין.

<אברהם לב: אף אחד לא מאמין בזה, אף אחד לא חושב את זה.

<אברהם לב: ואם הכנסת הייתה יותר חזקה, אז אני חושב שזה היה משפיע הרבה יותר על המשילות במדינת ישראל.

<אברהם לב: ומה שאנחנו רואים בחודשים האחרונים, יש איזה רומנטיזציה של שיטת הבחירות בארצות הברית.

<אברהם לב: ראש הממשלה אמר שלנשיא טראמפ יש 4,000 משרות אמון שהוא יכול לעשות, עכשיו השרה שקד דיברה על הקמת השימועים, שמו שיש בסנאט, שיש שימועים לנושאי משרה.

<אברהם לב: צריך להזכיר שבארצות הברית הסנאט הוא מאוד מאוד חזק, ושרי הממשלה הרבה פחות חזקים.

איילת נחמיאס ורבין: טוב.

איילת נחמיאס ורבין: אבי, אני מודה לך על ההערות שלך.

איילת נחמיאס ורבין: אבי בקשי מפורום "קהלת".

<אביעד בקשי: פורום "קהלת", כן, הדמוקרטיה הישראלית סובלת מכנסת חלשה מדי, ואני חושב שהאתגר הוא לחזק אותה.

<אביעד בקשי: החולשה הזאת נובעת מכך שיש דיאלוג לקוי בין הכנסת לבין הממשלה, ודווקא בגלל זה אני חושב שהמהלך שהתחיל אתמול בדיון התקשורתי סביבו, ואני לא נכנס לשאלה מי בדיוק צריך להתניע אותו מצד הממשלה או מצד הכנסת, ברור שזה צריך להיות שילוב ידיים בין הכנסת לבין הממשלה, הוא מהלך חיובי.

<אביעד בקשי: למה זה מהלך חיובי?

<אביעד בקשי: מכיוון שהעירו פה בצדק על כך שמפעילים משמעת קואליציונית אוטומטית על 100% מהחוקים.

<אביעד בקשי: אין בעצם יכולת לחברי כנסת בהרבה מאוד מקרים להתקדם.

<אביעד בקשי: זה נובע מההצפה.

<אביעד בקשי: כאשר יש יותר מדי חוקים, אזה כלי עבודה יעיל יכול להיות לוועדת שרים, חוץ מלטפל ב-50-40 חוקים - - -

איילת נחמיאס ורבין: אביעד, בבקשה תגיב לטענות.

איילת נחמיאס ורבין: כיוון שישבת פה בסבלנות כל הדיון, אז בבקשה, אין צורך לחזור על דברים שנאמרו.

איילת נחמיאס ורבין: תגיב בבקשה לטענות שנשמעו פה, שלטעמי היו בסך הכול ענייניות, בשאלה איך הופכים את הכנסת לאפקטיבית, התחלת בזה; איך עונים לבעיה שבוועדת שרים לחקיקה אין נכון להיום שקיפות, אני שמחה לשמוע שהשרה שקד תומכת במהלך הזה.

<אביעד בקשי: מה שאני אומר, שדווקא צמצום החקיקה הוא זה שיהפוך את הכנסת לאפקטיבית יותר.

איילת נחמיאס ורבין: בלי שום כלי נוסף?

אבל אמרתי: הצד השני של המטבע, כמובן, זה כלי פיקוח פרלמנטריים, שאני חושב ששימוע למינויים הוא בהחלט כלי ראוי ונכון.

אבל אמרתי: בסופו של דבר השלטון שולט במידה רבה באמצעות המינויים הללו, ודווקא מעורבות של הכנסת מחייבת לתת דין וחשבון גם לכנסת מבחינת האופק של הפעולה של אותם מינויים.

אבל אמרתי: זה רק כדוגמה אחת.

אבל אמרתי: בסך הכול זה דיון שצריך להתקיים.

אבל אמרתי: אבל אני חושב שגם צמצום החקיקה כשלעצמו יהווה מנוף לשיפור האפקטיביות של הכנסת מול הממשלה.

איילת נחמיאס ורבין: טוב, תודה רבה לך, אביעד.

איילת נחמיאס ורבין: אני מוכרחה דווקא על הסיפה שלך קצת לחלוק.

איילת נחמיאס ורבין: אני ממש לא חושבת שצמצום החקיקה לכשעצמו הוא זה שיהפוך את עבודת הכנסת ליותר אפקטיבית.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שצריך להתחיל באמת בשאלה איך מחזקים את הכנסת, וכמו שאמרתי, אני עצמי לא מתנגדת, בטח לא אוטומטית, לסוגיית צמצום החקיקה.

איילת נחמיאס ורבין: אגב, גיל, אני חושבת שהובאו פה כמה רעיונות מאוד מאוד טובים.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שבאמת צריך לראות איך מרכזים את כל הרעיונות, כי באמת הקושי הגדול הוא שהנקודה שבה נגעו השרים לוין ושקד הייתה באמת באיזושהי תחושה, ארבל, בבטן הרכה שלנו.

איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת, בעולמות שבהם אנחנו מרגישים שאין לנו כמעט דרך אחרת לבוא לידי ביטוי ושהשרים ישמעו אותנו.

איילת נחמיאס ורבין: מה שציינתי קודם לגבי רמת הקשב של השרים במליאה, לא על חקיקה דווקא – על הצעות לסדר, על שאילתות – אני אומרת לך: זה נדיר.

איילת נחמיאס ורבין: וראינו שאת הקשב, יוחנן, אנחנו משיגים בעיקר בשעת שאלות.

איילת נחמיאס ורבין: ושעת שאלות, לצערנו, אי-אפשר לעשות לשרים מדי שבוע, כי בכל זאת הממשלה צריכה לעבוד.

איילת נחמיאס ורבין: ולכן הייתה לנו תחושה, לי לפחות הייתה תחושה, אמרתי: פגעו לנו בבטן הרכה.

יוחנן פלסנר: זה דוגמה לכלי פיקוח.

איילת נחמיאס ורבין: נכון.

איילת נחמיאס ורבין: זה כלי פיקוח וזה כלי מעולה.

איילת נחמיאס ורבין: ואני חושבת שגם באופן כללי, יכול להיות שיגידו שבפעם האחרונה שהייתה שעת שאלות הוא היה פחות אפקטיבי, באופן כללי בסך הכול, אתה רואה את זה עם השרים, הוא מיושם בצורה אפקטיבית וטובה.

איילת נחמיאס ורבין: אבל שוב, אתה לא יכול לעשות את זה כל שבוע.

איילת נחמיאס ורבין: וחייבים להגיע למצב שבו הכלים הפרלמנטריים היום-יומיים שלנו מקבלים את אותה רמת קשב של השרים, כפי שהם עומדים במליאה.

איילת נחמיאס ורבין: יש פה בעיה אמיתית.

איילת נחמיאס ורבין: אני מודה מאוד, כמובן, ליושב-ראש שניהל את החלק הראשון של הישיבה.

איילת נחמיאס ורבין: ואני מקווה שנקבע ישיבה במהרה, וניקח גם את ההמלצות של הייעוץ המשפטי.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה לכל הנוכחים.