ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 354, 2016-11-21 12:30

איתן כבל: ברשותכם, אנחנו מתחילים את הדיון היום בנושא מאד מאד חשוב ובעייתי, זה בעקבות בקשה לדיון מהיר של ראש וראשון, חבר הכנסת מאיר כהן – העסקים בדרום נמצאים בסיכון הגבוהה בישראל לקריסה.

איתן כבל: באותו נושא הוגשו גם על ידי חבר הכנסת טלב אבו עראר, חברת הכנסת רויטל סויד, חבר הכנסת רועי פולקמן וחבר הכנסת אורי מקלב, שאני מקווה מאד שהם יצטרפו אלינו, אבל בכל מקרה אני גם יעכול להסתפק בדברים שמאיר חברי יציג.

איתן כבל: אני כמובן אתייחס לזה בהמשך, אבל זכות הדיבור הראשונה נתונה לכבודו.

איתן כבל: בבקשה, מאיר.

מאיר כהן: תודה רבה אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה לך על הדיון.

מאיר כהן: הבקשה הוגשה בשבוע שעבר וזה באמת.

מאיר כהן: אני רק רוצה להגיד לאורחים כאן שזאת אחת הוועדות הכי עסוקות בכנסת ישראל והיו כל הסיבות ליושב ראש הוועדה להגיד נעשה את זה בעוד חודש.

מאיר כהן: אני מאד מעריך את זה אדוני.

מאיר כהן: יישר כוח.

איתן כבל: תודה למנהלת הוועדה.

מאיר כהן: יישר כוח למנהלת הוועדה ולך בוודאי על כך שדיון כזה מתקיים היום.

מאיר כהן: לצערי הגדול ראשי הרשויות לא הגיעו.

מאיר כהן: אני רוצה לדבר בנימה של ביקורת לחברי הטובים, שאני מכבד ומעריך כל אחד מהם, אבל כשלוקחים את הסיסמה של אנחנו לא נדבר במסכנות והופכים אותה למכשלה בפיתוח עסקים ולא מוכנים לדבר על שום דבר, על מציאות מאד קשה, אלא רק להתהדר בפתיחה של קניון כזה או אחר, צר לי שהם לא נמצאים כאן, כי הנתונים הם נתונים שצריכים להדליק נורה אדומה אצל כל אחד מאיתנו, אנשי הדרום, אנשי הצפון ובוודאי חברי כנסת ושרים בממשלה.

מאיר כהן: רק מילה אחת על החברה הזאת, שעשתה את המחקר, חברה עסקית – דן אנד ברדסטריט, שיש לה היום נתונים, מאגר מידע של 190 מדיניות וכמיליון וחצי עסקים במדינת ישראל.

מאיר כהן: מיליון וחצי עסקים קטנים, ממכולות ועד למפעלים.

מאיר כהן: מדהים מה שיש לחברה הזאת ואנחנו ניזונים מהדו"ח.

מאיר כהן: הדו"ח אומר כך: עסק אחד מכל שבעה עסקים בעיר, בבאר שבע, המטרופולין של הנגב, נמצאים בפני סכנת סגירה בהשוואה של 1 ל-10, 1 ל-11 במרכז הארץ.

מאיר כהן: ב-10 ערים מתוך 12 ערים בדרום המוזכרות במדד, חלה עלייה משמעותית באחוז העסקים שנמצאים בסכנת סגירה.

מאיר כהן: אני רוצה לתת את הנתונים האלה.

מאיר כהן: באשקלון, כמעט 11% מהעסקים נמצאים בסכנת סגירה מיידית.

מאיר כהן: באופקים – 11% נמצאים בסכנת סגירה מיידית.

מאיר כהן: זאת אומרת עסקים שכבר הודיעו לבנקים שהם נמצאים בנשימות האחרונות שלהם.

מאיר כהן: בקריית מלאכי – 11%.

מאיר כהן: באשדוד – 11%.

מאיר כהן: בנתיבות – 13%.

מאיר כהן: בשדרות – 13% עם כל המאמצים הגדולים של הממשלה.

מאיר כהן: בבאר שבע – 13.5%.

מאיר כהן: 13.5% בבאר שבע נמצאים בסכנת סגירה.

מאיר כהן: באילת – כנ"ל, אותו הדבר.

מאיר כהן: בדימונה – 13.5%.

מאיר כהן: בערד זה כבר כמעט 15% מהעסקים שנמצאים בסכנת סגירה.

איתן כבל: אתה יודע להגיד סיבות?

מאיר כהן: כן, יש.

איתן כבל: מעבר לעובדה שהם בדרום והממשלה - - -

מאיר כהן: יש, כן, כן.

מאיר כהן: אני רק רוצה להזכיר מה קרה משנת 2011 בדרום – מפעלי עוגן שנסגרו.

מאיר כהן: בקיבוצים ניצנים בשנת 2015 לטכניקה העסיק 150 עובדים.

מאיר כהן: נסגר.

מאיר כהן: סנטור אימרקל באופקים נסגר בשנת 2009.

מאיר כהן: טמפו ירוחם – 2014.

מאיר כהן: כיתן דימונה בשנת 2012, זה מפעל שבימיו הטובים העסיק 1,100 עובדים.

מאיר כהן: אגב, כל העובדים האלה, אדוני יושב הראש, הם אנשים שיצאו בשנות ה-50-55 לחייהם.

מאיר כהן: קשה מאד להחזיר אותם למעגל העבודה.

מאיר כהן: כשמסתכלים על דו"ח המובטלים בדימונה, בשנה אחרי, כולם היו פועלים טקסטיל שפוטרו.

מאיר כהן: הם מציינים מה הסיבות או חלק מהסיבות לסגירת המפעלים.

מאיר כהן: יש סיבה אחת שהם מציינים אותה כסיבה ראשונה והיא ממש לא קשורה למיקום, היא קשורה לחוסר נגישות של מידע לבעלי עסקים.

מאיר כהן: מדהים.

מאיר כהן: ואנחנו יודעים שמשרד הכלכלה וכל מיני משרדים מחזיקים מנטורים כאלה ומנטורים אחרים ולשכות כאלה ולשכות אחרות.

מאיר כהן: אחד הנושאים שבגללם נסגרים עסקים קטנים זה שאנשי עסקים קטנים זה שאנשי העסקים הקטנים לא מצליחים בסבך הנתונים הרבים שיש למצוא להם איזה נתיב או למצוא מנטור שבא ואומר להם בואו, אתם נמצאים לקראת קריסה, אנחנו נעזור לכם.

מאיר כהן: ואם יש מנטורים כאלה, הם עולים כסף.

מאיר כהן: כלומר אומר לי בעל מכולת בדימונה, תשמע, אני עומד לסגור, הביאו לי מנטור אבל אני צריך לשלם לו 8,000 שקלים בשנה.

מאיר כהן: הוא אומר אם היו לי 8,000 שקלים בשנה לא הייתי סוגר.

<קריאה: אני עושה את זה בהתנדבות.

מאיר כהן: אז כן, יש כאלה שעושים בהתנדבות בכל מיני דברים לוקאליים.

מאיר כהן: קשיי מימון – תחרות אכזרית שאני לא יודע אם הוועדה הזאת יכולה לעצור אותה, אבל זה אחד הנושאים.

מאיר כהן: תחרות אכזרית מול רשתות גדולות, החל בקבלני ניקיון עם שניים שלושה עובדים מול רשתות גדולות וכמובן כל עסקי המזון וכל עסקי השתייה.

מאיר כהן: אני לא מדבר על המכולת השכונתית שכבר יצאה כמעט, אבל גם סופרים קטנים הולכים ונבלעים בתוך הרשתות הגדולות.

מאיר כהן: יש משהו שמאפיין את באר שבע, שזאת עלייה דרמטית שהם מציינים בשטחי מסחר פר נפש.

מאיר כהן: זאת אחת הערים המובילות.

מאיר כהן: כמעט כל חודשיים שלושה נפתח שם עוד קניון.

מאיר כהן: אחרי שפתחנו את ה - - -

אורי מקלב: מה זה?

אורי מקלב: פר נפש מול תושבי באר שבע או מול הסביבה.

מאיר כהן: מול תושבי באר שבע.

אורי מקלב: באר שבע היא מרכז לא רק של באר שבע.

מאיר כהן: נכון, נכון.

מאיר כהן: אבל בכל זאת, תראו-.

מאיר כהן: נכנסו ילדים מקסימים ובשבילם נעצור כל דיון.

איילת נחמיאס ורבין: זו אחיינית שלו.

איתן כבל: אה, אז תרשמי, נכניס אותה לפרוטוקול.

איתן כבל: בבקשה, כן, מאיר.

מאיר כהן: אמרתי, יש פתיחה חסרת תקדים של קניונים בבירת הדרום.

מאיר כהן: מציינים אני המקצוע שאלף השכר שם הוא מאד נמוך, חלק מהעובדים הם עובדים בשכר שעה.

מאיר כהן: ב', מצד אחד מאד יכול להיות שזה מעשיר את קופת העירייה, ומצד שני אנחנו יודעים - - -

איתן כבל: מאיר, מה, הם לא עושים ייתכנות כלכלית?

מאיר כהן: היות וראש העיר לא נמצא כאן אני רוצה להיות זהיר בדברי.

מאיר כהן: אני הייתי ראש עיר, לא הייתי רוצה שבמקום שאני לא אהיה.

מאיר כהן: אני משער שעושים את הייתכנות הכלכלית, אבל יושבים כאן אנשי עסקים מהדרום ואני חושב שהם ישמיעו את קולם.

מאיר כהן: הם קשורים בדיוק לתופעה הזאת.

מאיר כהן: לזה הם מוסיפים בוודאי ובוודאי את ציון שתי הנקודות שהן צפון ודרום, שהן מכריעות.

מאיר כהן: אדוני יושב הראש, בוודאי שמעת את זה שקריית גת היא השער הדרומי ויקנעם היא השער הצפוני.

מאיר כהן: ולמה אני מתכוון?

מאיר כהן: אני מתכוון לכך שאם אנחנו בודקים בארצות אירופה ורואים כיצד עסקים, הגברת ורבין, אם למשל אנחנו בודקים בחלק ממדינות אירופה ואנחנו רואים שככל שאתה מתרחק מהמרכז, מהמטרופולין, יש מדרגות מס שונות שנותנות הטבות יוצאות מן הכלל, ברגע שעסקים בדימונה או בירוחם או בבאר שבע מקבלים בדיוק את אותן ההטבות בקריית גת או בקריית שמונה מקבלים את אותן ההטבות ביקנעם, עד שהתשתיות תגענה לשם, אז לצערי הגדול רובם מעדיפים לפתוח עסקים במקומות האלה וזה מקרין ישירות על העסקים בדרום, מפעלים נסגרים, מפעלים קטנים, כי באיזורי התעשייה שציינתי קורה איזה תהליך שאני מברך עליו, אבל זה יהנה וזה יחסר.

מאיר כהן: זה מה שקורה.

מאיר כהן: תודה רבה לך אדוני.

מאיר כהן: אני שוב מודה לך על הדיון.

מאיר כהן: אני חושב שמה שהייתי רוצה גם כראש עיר לשעבר וגם כחבר כנסת, שמדינת ישראל, שממשלת ישראל תבין, וככל שאני מעמיק בתקציב הזה, הקרוב, ובלי באמת להגיד נימה פוליטית, חס ושלום, כי אני משער – אני לא חושד בכשרים - אני משער ששר האוצר רצונותיו טובים, אבל כשאני בודק בתקציב מה יענה לסוגיה הזאת, אני לא מוצא.

מאיר כהן: אני לא מוצא שם מימון מאסיבי יותר של עסקים.

מאיר כהן: אני לא מוצא שם החלטה על ליווי מאסיבי של עסקים קטנים.

מאיר כהן: אני לא מוצא שם שום סל הטבות שהוא נדיב ומכבד את האנשים האלה, שבוודאי עושים ציונות.

מאיר כהן: תודה רבה אדוני.

איתן כבל: תודה אדוני, תודה לחבר הכנסת מאיר כהן.

איתן כבל: ברשותכם, אני קודם כל רוצה לקבל בברכה את תלמידי ותלמידות כיתה ה' אחת בבית הספר לטבע, סביבה וחברה מתל אביב והמחנכת דליה.

איתן כבל: היי דליה.

איתן כבל: וכמובן אנחנו ננצל את הקשר שלנו עם דוביק גילהר, שהבת שלו – איפה לני שטרן גילהר שהגיעה גם עם - - -

איילת נחמיאס ורבין: עם חיזוק.

איתן כבל: עם חיזוק, שאנחנו רואים אותו פה כל הזמן עם יוסי ורטר, הכתב והפרשן.

איילת נחמיאס ורבין: לא הבנתי למה הוא מתקרב אליה עם כזאת שמחה.

איתן כבל: לא הבנתי, אמרתי מה?

איילת נחמיאס ורבין: לני, אנחנו לא רגילים לראות אותו כל כך שמח.

מאיר כהן: מי זה?

איתן כבל: יוסי ורטר.

איתן כבל: ועוד לוועדת הכלכלה.

איתן כבל: כאילו, אמרתי קרה משהו?

איילת נחמיאס ורבין: ורטר, אנחנו מצפים להיות בטור של יום שישי.

איתן כבל: בזכותה של לני אתם נמצאים פה בוועדת הכלכלה של הכנסת ואנחנו עכשיו מקיימים דיון, שקוראים לזה דיון מהיר.

איתן כבל: חברי כנסת ביקשו לקיים דיון מהיר בשאלה של העסקים בדרום, שיש להם המון בעיות, ביכולת שלהם להחזיק מעמד.

איתן כבל: אז ברשותכם, אתם יכולים להקשיב ואני מקווה שגם תהנו.

איתן כבל: דיבר חבר הכנסת מאיר כהן מ-"יש עתיד", ועכשיו ידבר חבר הכנסת אורי מקלב, מ - - -

אורי מקלב: מיהדות התורה.

איתן כבל: מיהדות התורה.

איתן כבל: גם אני, אני כבר נהיה זהיר.

אורי מקלב: כן, - - - לראות איך אכן - - - נציג של יהדות התורה, אבל לא רק זה, שבע

אורי מקלב: צם נציג של יהדות התורה הצטרף לבקשה לדיון מהר של חבר הכנסת מאיר כהן.

מאיר כהן: מיש עתיד.

אורי מקלב: אני אמרתי - - -

איתן כבל: לא חייב להגיד הכל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה אומר שיש עתיד?

מאיר כהן: לנו יש.

מאיר כהן: גם לך בעזרת השם.

אורי מקלב: אם ירצה השם, ולו רק כדי שמעבר לכל הדימוי הפוליטי שיש, שיש גם עבודה מעשית וחבר הכנסת מאיר כהן, הוא חבר כנסת שכשמגיע דו"ח לבטא קשיים שיש בדרום, אז זה לא רק דו"ח שהוא כתוב אלא מה שאתם תראו אמיתי בשטח וכואב מאד.

אורי מקלב: הדו"ח הזה הוא קודם כל דו"ח באמת כואב.

אורי מקלב: המספרים כבר לא משנים אם זה אחד מתוך 10 או אחד מתוך 11, או אחד מתוך 8 עסקים.

אורי מקלב: המציאות הזאת שיש דימוי שנמצאים בסכנת סגירה באחוז כל כך גבוה, עסקים באופן מיידי, זה גם מדאיג אבל זה גם מאכזב.

אורי מקלב: זה מאכזב בגלל שאנחנו מצד אחד מדברים מאד מאד גבוה על חיזוק הדרום, חיזוק הפריפריה, משקיעים בזה היום באמת את הכסף, הכסף הנוסף שיש והוא לא משהו צבוע והוא לא כסף שהוא קבוע שאנחנו יכולים להשתמש ביתרות כאלה ואחרות לטובת תושבי מדינת ישראל.

אורי מקלב: אנחנו שמים דגש כולנו, גם לא אנשי פריפריות, אבל כשזו התוצאה, זה אומר שאנחנו צריכים לבדוק את עצמנו שוב ולפעול באופן מיידי.

אורי מקלב: אני אגיד לך, אדוני יושב הראש וחברי חברי הכנסת, מדוע.

אורי מקלב: בגלל שהדו"ח הוא לא דו"ח שנמצא רק בחלל או נמצא בענן.

אורי מקלב: הוא דו"ח שיש לו גם השלכות מנהלתיות.

אורי מקלב: הוא לא רק נשאר באחוז הזה שהדו"ח קבע.

איתן כבל: תודה לכם.

איתן כבל: סליחה, חבר הכנסת מקלב.

איתן כבל: תודה לכם ותמשיכו בסיור שלכם ואני מקווה שגם תהנו.

אורי מקלב: ויש לזה השלכה מתגלגלת, בגלל שבסופו של דבר מי שנותן את האשראי ומי שרוצה לחתום על חוזים ולתת אשראי, ברגע ששומע שזו היציבות של המסחר או ככה העסקים נמצאים במצוקה ויש סכנות סגירה, אנשים חוששים ויוצאים מהזירה.

אורי מקלב: והאפקט הוא אפקט שרק מתרחב ושהוא לא מצטמצם ומתמעט.

אורי מקלב: זה אומר שהממשלה חייבת להיכנס לתוך העניין הזה, בגלל שאי אפשר - ואתה שאלת אדוני באמת שאלה טובה - מה הסיבות.

אורי מקלב: מעבר לסיבות המקצועיות שאמרו, במקומות האלה שהיום כוח השוק פועל, הגדולים שולטים בכוח השוק.

אורי מקלב: אנחנו מנסים כל מיני מעשים ופעולות של רגולציה איך להחליש או איך לפעול מול כוחות השוק הגדולים, אבל אנחנו יודעים שהפערים בשוק, הרשתות, המונופולים שיש, יש היום כוחות חזקים שכשזה מגיע לעסקים קטנים במקום כמו פריפריה, היכולת והחמצן שלהם הם מועטים יותר.

אורי מקלב: ולכן זה מגיע אליהם מיד לאפקט של קריסה.

אורי מקלב: אינו דומה עסק קטן שנמצא באזור שהוא רווי מסחר, שהוא רווי אנשים ולא נמצא בפריפריה, אז גם אם הגדולים מחלישים אותו והוא צריך להתמודד, אבל הוא עוד יכול להחזיק קצת מעמד ולהיות מעל פני המים.

אורי מקלב: במקומות שהם יותר מוחלשים אז יש להם את הבעיות שלהם ומיד זה בא לידי ביטוי ולכן ההבדל מיד קורה, של קריסה.

אורי מקלב: לכן מה שצריך, הדרישה שצריכה לבוא בעקבות הדו"ח הזה, קודם כל גם לשנות בדימוי.

אורי מקלב: צריך להיות גם מסר שהולכים לעזור ושזה לא עובר לסדר היום.

אורי מקלב: אני חושש לא רק בגלל הדו"ח שכבר נאמר, אלא על מה שעוד יהיה בעקבות הדו"ח הזה.

אורי מקלב: ואין ספק שזה משפיע.

אורי מקלב: זה משפיע על העסקים שקיימים ביכולת שלהם לתקשר, לקבל גיבוי מסחרי או גיבוי בנקאי.

אורי מקלב: אנשים שרוצים לספק סחורה יחששו יותר, הוא לא יודע מה יקרה עם העסק מחר.

אורי מקלב: וזה בא לידי ביטוי בגלל שהיום יש לנו יכולות וגם הממשלה צריכה לדעת שהיום יש יכולות של תכלול, מה שהיום הטכנולוגיה המתחדשת נותנת לחברות, כמו החברה שאתם שמייצגים אותה, שאני לא מכיר אותה, שיש לה את היכולת לתכלל וגם לנטר מידע וזה מביא היום לשקיפות.

אורי מקלב: היום כל מי שנותן במסחר, עובד לפי ניטורים ותכלולים שיש וככה העסקים עובדים.

אורי מקלב: אז אם זה המצב שיש בדרום, אז אנחנו מיד חייבים להיכנס לפעולה.

אורי מקלב: תודה.

איתן כבל: תודה לך.

איתן כבל: לפני שאני מעביר למגישה הנוספת לבקשה לדיון מהיר – חברת הכנסת רויטל סויד – אני רק רוצה לקבל בברכה את הכיתה של יהונתן ורבין.

איתן כבל: היי יהונתן.

איתן כבל: כיתה ה/2, בית הספר לטבע, סביבה וחברה עם המחנכת גלית.

איתן כבל: היי גלית המחנכת.

איתן כבל: אתם נמצאים בוועדת הכלכלה, שבה אמא של יהונתן ורבין היא חברה ויש לנו דיון על עסקים בנגב, שהם נסגרים כי קשה להם שם ואתם מוזמנים להקשיב.

איתן כבל: אני מניח שאחר כך נתייחס לזה בחוויות שלכם, ובכלל שיהיה לכם יום כייף.

איתן כבל: ברשותכם, רויטל סויד, בבקשה.

איתן כבל: אחת ממגישי ההצעות, בבקשה.

רויטל סויד: אז קודם כל ברוכים הבאים, הכיתה של יהונתן ורבין ואיזה כייף שאתם נמצאים פה איתנו היום, בבית המחוקקים.

רויטל סויד: אני מקווה שתלמדו מאיתנו רק דוגמא טובה.

רויטל סויד: הדיון היום אצלך, אדוני יושב הראש, הוא על העסקים בדרום ואי אפשר לא לראות את זה כמכלול של תמונה, שבה ממשלת ישראל פשוט מזניחה באופן גורף גם צפון, גם דרום, גם פריפריה חברתית, אבל היום נתעסק בדרום.

רויטל סויד: לא יכול להיות שאנחנו מקבלים נתונים שמהם עולה שנמצאות ערים שיש בהן סיכון לעסקים.

רויטל סויד: בבאר שבע אנחנו נמצאים על 13.25% אחוזים מהעסקים שנמצאים בסכנת סגירה או פשיטת רגל, בעוד שבתל אביב אנחנו נמצאים עם 7.38% מהעסקים שנמצאים בסכנה.

רויטל סויד: איך יכול להיות שאותה מדינה מאפשרת שבאזור המרכז, בעיר תל אביב, יהיה פער כל כך גדול במה שמאפשרים לעסקים לעומת דרום הארץ.

רויטל סויד: וכשאנחנו מסתכלים פה על כל הערים שמנויות בדו"ח הזה שהוגש על ידי חברת דן אנד ברדסטריט לשנת 2016, אנחנו רואים שאשקלון, אופקים, קריית גת, אשדוד, נתיבות, שדרות, באר שבע, אילת, דימונה, ערד, כולן נמצאות באחוזי סכנה מאד גדולים לעסקים ובכולן כמעט הייתה עלייה משנת 2015 ושנת 2016.

רויטל סויד: והדבר הזה הוא בלתי אפשרי.

רויטל סויד: עכשיו, כשאנחנו לוקחים גם בחשבון שחלק מהקשיים הלא מבוטלים שנתקלים בהם בעסקים הם דווקא עם התשלומים לעירייה ולרשויות המס, אז אנחנו באים ואומרים - מדינת ישראל מה אתם עושים?

רויטל סויד: צריך לשלם מס ואין ספק שצריך לשלם ארנונה, אבל האם יכול להיות שכשאנחנו נמצאים בפערים כל כך גדולים וכאשר המדינה מיזמתה לא מתעלת כספים לדרום – גם לצפון, אבל אנחנו היום בדיון על הדרום - אז לפחות ולמצער מה שתעשו זה להקל על אותם המסים שאתם גובים, שנכנסים לכיס של המדינה.

רויטל סויד: אז אם אתם לא נותנים, לפחות אל תגבו.

רויטל סויד: ולכן אני מברכת על הדיון הזה היום, שאני בהחלט בין היוזמים שלו ואני גם אומרת שאתה אדוני יושב ראש ועדת הכלכלה, שעשית שינויים בהרבה מאד תחומים, הגיעה העת שייצא קול קורא מאיתנו פה, לפנות גם לרשויות המס גם לעירייה.

רויטל סויד: אנחנו נמצאים פה בתקופה מאד קשה, כאשר הממשלה לא יוזמת עידוד בכלל של מתן תקציבים לדרום ובטח שלא לעסקים, לפחות ולמצער רשויות המס שיתנו הקלה.

איתן כבל: תודה גברתי, תודה לחברתי רויטל סויד.

איתן כבל: אנחנו ניתן עכשיו לחבר הכנסת חאג' יחיא.

איתן כבל: אני נותן לך כחבר הכנסת הכנסת חאג' יחיא, אין מושג נכנס לנעליו של - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא, לא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא זו הכוונה.

איתן כבל: כי אני אומר, כי אתה קודם כל חבר של כבוד בוועדה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אתחיל בזה שאחד מהמציעים גם הוא חברי טלב אבו עראר.

איתן כבל: כן, הקראתי אותו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כן, והוא היום נמצא בירדן כי יש בעיה עם כמה סטודנטים ערבים שלומדים שם, אז הוא מנסה לפתור ואני מקווה שהוא יצליח.

מאיר כהן: אני מקווה שזה לא קשור לקטטה הגדולה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה הקטטה הגדולה.

מאיר כהן: רבו שם סטודנטים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל לענייננו, העניין של העסקים בדרום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד יושב הראש, הייתה לנו ישיבה לפני מספר חודשים עם ועד אנשי עסקים ערבים בנגד והם העלו את מה שיש בליבם ואני מקווה שאנחנו גם נזכיר חלק ממה שאמרו, כדי לדעת איך לטפל בנושא ולנסות להתקדם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אתחיל מזה ששליש מתושבי הנגב שם הם ערבים ואחוז האבטלה שלהם הוא גבוה בלי להשוות לשום מקום בארץ, כי יש מקומות שאחוז האבטלה מגיע ל-40% אבטלה וגם אם אנחנו נדבר על הבלתי מועסקים, כי אבטלה זה לא אומר בלתי מועסקים, יש הרבה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן צריך להנגיש מקומות עבודה אליהם וההנגשה הזו יכולה להיות בשני אופנים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אחד, להקים בערים ובכפרים שהם מוכרים, יש להם תכניות מתאר, להרחיב תכניות מתאר, להקים להם אזורי תעשייה קלה ותעסוקה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה הצעד הראשון, שזה יהיה מונגש, שזה יהיה קרוב אליהם ואז המצב הכלכלי שלהם ישתפר, המצב של הרשויות שלהם ישתפר כי הם גם ישלמו את הארנונה וישלמו את מה שצריך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: קיבלנו גם שברהט למשל עברו את ה-80 אחוז גביית ארנונה, הם מעל 80%.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי יש סטיגמה מסוימת שהם לא משלמים גם את הארנונה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הם עברו את ה-80% והם משלמים את הארנונה באחוזים גבוהים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אחד אמרתי שזה אזורי התעשייה/תעסוקה ואזורי תעשייה גדולים, משותפים, מה שאנחנו רואים היום ברהט עם בני שמעון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אזור תעשייה שעדיין מתרחב זה יכול להיות פתרון, אבל אנשי העסקים הערבים שהגיעו מהדרום אומרים – אנחנו באים עם הון עצמי שהוא לא גדול, אבל אם אנחנו נקבל תמיכה מהממשלה, אם נקבל עידוד, אם יפתחו לנו אשראי, אנחנו יכולים גם להקים את המפעלים שלנו, שהם זעירים, שהם קטנים ואנחנו יכולים גם לקלוט יותר ויותר עובדים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא חושב שתכנית כזו יכולה להתעכב, כי זה מה שנקרא Win-Win, זה שני הצדדים מרוויחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: גם המדינה מרוויחה וגם התושבים מרוויחים והם גם יוכלו להתפרנס בכבוד, כי מי שלא עובד, יפנה לביטוח הלאומי, יקבל את הקצבה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז במקום לבוא ולשלם גם מס ולשלם גם ביטוח לאומי וגם לחיות בכבוד, אני חושב שההשקעה שווה כי בסופו של דבר ההשקעה הזו מחזירה גם למדינה יותר ממה שהיא השקיעה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן אני רוצה לצאת מפה בהמלצה, בקריאה, בניסיון השפעה על הממשלה על התקציב הבא, כדי לתמוך גם באזור הזה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: חברתי, חברת הכנסת איילת נחמיאס-ורבין ואחרי דב חנין.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה למציעים ולאדוני יושב הראש.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לספר לכיתה של יהונתן שאתם שומעים עכשיו את חברי הכנסת, אבל יושבים כאן חברים שלי כמו דורון בוחבוט ויהודה ואנשים נוספים, שהם אנשים שהם אזרחים אשר באים להציג בפנינו את הבעיות שלהם.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שהבעיה של הדרום, שאולי גם תידון במידה רבה מחר בדיון בכנס שמתקיים בדיון – איך צומחים – היא שאלה ממש ממש דרמטית בימינו.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו רואים, כל מקום שאנחנו נוסעים אנחנו רק רואים סגירה של מפעלים, סגירה של חנויות.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו רואים לאט לאט את הכלכלה, את השחיקה שלה ובאמת הציעה יפה חברתי רויטל סויד, שהמדינה תתחיל להסתכל גם דרך החור של הגרוש.

איילת נחמיאס ורבין: הפעם הפוך, כלומר אם אנחנו לא עוזרים להם, לפחות איך אנחנו לא גובים מהם כסף כשאנחנו יודעים שהם במצוקה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם המדינה תשקיע היא תרוויח.

איילת נחמיאס ורבין: זה בדיוק העניין - חוסר ההשקעה בתשתיות.

איילת נחמיאס ורבין: בשבוע שעבר קיים יושב ראש הוועדה דיון בנושא חיבור המפעלים לגז.

איילת נחמיאס ורבין: רדפו אחרינו, דחקו בנו להעביר בשנה שעברה את חוק חיבור מפעלים לגז.

איילת נחמיאס ורבין: כמה מפעלים התחברו?

איילת נחמיאס ורבין: אפילו לא עשרה.

איילת נחמיאס ורבין: ואתה אומר לעצמך – פה יש בעיה ממש ממש דרמטית.

מאיר כהן: יקר להם.

איילת נחמיאס ורבין: יקר להם, זה נהיה לא הגיוני להתחבר לגז.

איילת נחמיאס ורבין: ואתה יודע, זה הרבה מעבר למתווה.

איילת נחמיאס ורבין: זה התקינה, זה מיליון ואחד דברים שפשוט הפכו את זה לבלתי אפשרי, וזה כבר אנחנו מדברים בכלל על עסקים, מאיר, שחושבים בכלל על התחברות לגז.

איילת נחמיאס ורבין: אני מניחה שהמציעים לא דיברו רק על המפעלים.

מאיר כהן: לא, ממש לא.

איילת נחמיאס ורבין: באופן טבעי אתם בוודאי דיברתם על העסקים הקטנים מהמוסמכים ועד החנויות ועד המכולת.

איילת נחמיאס ורבין: ולכן חייבים לנסות ולחשוב על איזו שהיא גישה אחרת ובאמת, אני חושבת שמה שאתם עושים בהתאחדות בעלי המלאכה והתעשייה בדרום, זה כיוונים נכונים.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו לא יכולים, אנחנו צריכים להכריז על עצמאות.

איילת נחמיאס ורבין: יותר אי אפשר להיות באכלו לי, שתו לי.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו נבוא למדינה, המדינה לא יודעת מה לתת, אנחנו נצטרך לראות איך אנחנו לוקחים ואיך אנחנו מבצעים דברים בעולמות שאתם עושים, כמו מנטורינג משותף, כמו שולחנות עגולים, שאנחנו נבוא אליכם לדרום ומשם אולי תבוא הבשורה.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

איתן כבל: תודה לך גברתי.

איתן כבל: בבקשה, דב חנין.

דב חנין: תודה אדוני יושב הראש ותודה ליוזמי הדיון על הדיון החשוב הזה.

דב חנין: אני רוצה להסתכל לרגע על שתי הערים שנמצאות בקצה, בקצה הקשה של המצוקה, לפי הנתונים שבפנינו.

דב חנין: העיר רהט, שבה רבע מהעסקים נמצאים בסכנת סגירה.

דב חנין: עכשיו אני אומר לך אדוני יושב הראש - - -

איתן כבל: רק שנייה, בואו ניתן לתלמידים לצאת.

איתן כבל: תודה.

דב חנין: תודה ובהצלחה.

רויטל סויד: זהו, עכשיו כשהם הולכים אפשר להתנהג כרגיל.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה שכל כך התאמצתם.

איילת נחמיאס ורבין: יאללה דב, תתפרע כרגיל.

רויטל סויד: Not in front of the kids.

איילת נחמיאס ורבין: רויטל, הבאתי לכם גם את ציפי לבני וגם את ביטן.

מאיר כהן: רויטל, את יודעת שאצלי בבית לא אמרו Not in front of the kids, אמרו חשומה.

רויטל סויד: אה, אתה מהתוניזאים.

מאיר כהן: מהמרוקאים.

רויטל סויד: לא, לא, לא.

רויטל סויד: בעקבות המנכ"ל של אל על.

רויטל סויד: התוניזאים – שם קוד חדש.

<קריאה: חברה, יש פה תוניסאים, אז בעדינות.

רויטל סויד: כולנו באותה סירה.

איילת נחמיאס ורבין: אני היום הצטרפתי לעדה התוניזאית, אחרי הטייס דיבר עליו ככה.

איילת נחמיאס ורבין: אפשר להצטרף?

איילת נחמיאס ורבין: יש חברים של כבוד בעדה?

איתן כבל: אוקיי, בבקשה.

דב חנין: כן, תודה שוב אדוני יושב הראש.

דב חנין: אני מסתכל על שתי הערים שנמצאות בנקודת הקצה של המצב הקשה ביותר – העיר רהט.

דב חנין: רבע מהעסקים בסכנת סגירה והשנה יותר עסקים בסכנת סגירה מאשר בשנה שעברה.

דב חנין: מה המסר של הדבר הזה?

דב חנין: הרי רהט זו העיר הערבית הבדואית הגדולה בנגב ובעצם המדינה הרי הייה רוצה, ברמת העיקרון, שערים כאלה יתפתחו ויהיו מענה לאנשים שנמצאים היום במקומות אחרים, והנה אתם באים ואומרים הנה, יש ערים ושם יש פיתוח ותשובות ויש מענה והתוצאה בפועל היא – הערים האלה הפכו להיות מוקדים של מצוקה.

דב חנין: מצוקה כלכלית, מצוקה חברתית – הכי רחוק מהפתרון שאנחנו רוצים לייצר.

דב חנין: העיר השנייה שמככבת ברשימה הקשה הזו, וזה לא מפתיע אותי, אני אומר את זה בצער גדול, זו העיר ערד.

דב חנין: בעיר ערד 15% מהעסקים בסכנת סגירה ואני אומר – זו באמת טרגדיה.

דב חנין: אני זוכר פעם שערד תוארה כסוג של משהו – פנינת הנגב.

דב חנין: משהו שאנחנו רואים אותו, שהפיקו את הלקחים ממוקמות אחרים ובונים את זה אחרת ועושים את זה אחרת וכדומה.

דב חנין: איך זה הגיע למקום כזה?

דב חנין: ואם זה המצב בערד, זה אומר שיש לנו בעיה קשה בנגב ואנחנו צריכים להקדיש לנושא הזה תשומת לב מיוחדת.

דב חנין: אגב, בנושא של ערד אני הצעתי ואני מציע שוב שאנחנו נקיים דיון מיוחד לגבי העיר הזאת, מכיוון שיש לנו גם - - -

<קריאה: שדה בריר.

דב חנין: בוודאי.

דב חנין: מכיוון שכשיש עסקים למשל שמתעסקים בתיירות, אני אומר את זה, אנחנו מדברים על עסקים קטנים, עסקים שמתעסקים בתיירות - אם שדה בריר יפותח – יסגרו.

דב חנין: פשוט יסגרו.

דב חנין: אנשים לא יבואו לאזור של מכרות.

דב חנין: לא יגיעו.

דב חנין: לא יגיעו.

מאיר כהן: חבר הכנסת חנין, יש מלחמה גדולה מאד בערב בין החילוניים לבין החרדים, כפי שאתה יודע.

מאיר כהן: המלחמה הזאת מונעת קבלת הצעת מחליטים בממשלה לטובת ערד, לצערי הרב.

דב חנין: וזה מאד מאד עצוב, אדוני יושב הראש.

דב חנין: אני מציע - - -

מאיר כהן: ממש עצוב.

מאיר כהן: כן, אני מצטט את ניסן בן חמו, ראש העיר.

מאיר כהן: הייתי שם בביקור והוא אמר לי – כך נאמר לו מפורשות, שעד שהוא לא יישב את חילוקי הדעות עם החרדים, לא תהיה הצעת מחליטים בממשלת ישראל, שמוכנה אגב.

דב חנין: אז אני אומר, נוכח הדברים החשובים של חבר הכנסת כהן, אני מציע, אדוני יושב הראש, מכיוון שממשלת ישראל מכל מיני סיבות לא ענייניות, כנראה לא מסוגלת לקבל את ההחלטה, בואו נקיים על זה דיון בוועדת הכלכלה - עתידה הכלכלי של העיר ערד.

דב חנין: בסדר, אם יש בעיות, אולי - - -

איתן כבל: אבל לא לפני ינואר.

דב חנין: אני לא יודע.

דב חנין: ינואר נראה לי גם חודש טוב.

דב חנין: אני בעד ינואר, בואו נקבע את זה לינואר.

דב חנין: אדוני יושב הראש, אולי אם נקבע - - -

<לאה ורון: יושב ראש הוועדה איננו מודע למה שמחכה לו בחודש ינואר, שנדחה בעקבות חוק ההסדרים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: גם בינואר זאת אומרת שאנחנו לא נוכל להשפיע על התקציב כדי לתקן את המצב הקיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זו המשמעות של ינואר.

איתן כבל: זה יפה שיש לך מחשבות להשפיע על התקציב.

דב חנין: אני רוצה להמשיך, אדוני יושב הראש.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לי מחשבות להשפיע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השאלה עד כמה.

דב חנין: מה שקורה בנגב - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו רוב בוועדת הכלכלה, בואו נשפיע.

דב חנין: מה שקורה בנגב, ובאמת כמו שאמרה חברתי, חברת הכנסת סויד, זו שאלה של סדרי עדיפויות קלוקלים של הממשלה הזו והשאלה שאנחנו צריכים לשאול היא מה אנחנו צריכים לעשות.

דב חנין: עכשיו, אם הייתי מגיע מכוכב אחר, הייתי מציע – נוכח המצב בערד – להחליט על תכנית לאומית לקדם את הדרום, אלא שאני כבר יודע מה קרה לתכנית הלאומית שהממשלה אימצה לגבי הצפון.

דב חנין: התכנית הלאומית שאימצו אותה בקול רעש וצלצולים – כולנו ברכנו ואמרנו איזה יופי וכמה טוב ו-15 מיליארד שקלים – נעלמה לגמרי מספר התקציב אחרי שהממשלה כבר החליטה.

דב חנין: אז אני מבין שתכניות לאומיות שהממשלה מחליטה עליהם ואפילו מפרסמת עליהם בתקשורת, אין להן משמעות מעשית.

דב חנין: אני אומר אין לנו ברירה אלא לנהל פה את המלחמה על התקציב – וצודק חברי, חבר הכנסת חאג' יחיא – זו המלחמה על התקציב.

דב חנין: הרי בתקציב בסופו של דבר מתבטאים סדרי העדיפויות האלה.

דב חנין: אנחנו כרגע יושבים כאן – אני לא טועה – רק חברי כנסת מהאופוזיציה.

רויטל סויד: הצבעה.

דב חנין: אפשר להצביע.

איתן כבל: הקואליציה עסוקה בלשנות את התקציב.

דב חנין: הקואליציה עסוקה בדברים אחרים, אבל אני חושב שאנחנו כאופוזיציה חייבים לחזור ולהעמיד את האנשים האלה בכל מקום.

דב חנין: בסופו של דבר התקציב הזה מבטא המון דברים, הוא לא מבטא הסתכלות על הבעיות האמיתיות של האנשים בארץ הזאת.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אנחנו נפתח את הדיון, ברשותכם.

איתן כבל: קודם כל האורחים.

איתן כבל: מי פה מנציגי הממשלה?

<אסף גרינוולד: אסף גרינוולד ממרכז ההשקעות.

<איתן נתנאל כהן: משרד הפנים.

איתן כבל: אוקיי, בסדר.

איתן כבל: בואו נלך צעד-צעד.

איתן כבל: קודם כל עורכת הדין לילי לאה בורכוב מלה"ב.

איתן כבל: לילי?

איתן כבל: אברהם מימון?

<אברהם מימון: כן.

איתן כבל: בבקשה, אברהם מימון, תציג את עצמך לפרוטוקול ואחרי זה דורון בוחבוט, בבקשה.

<אברהם מימון: אני מימון אברהם, הבעלים של תבליני מימון ומים עוספיה.

<אברהם מימון: האמת היא שאני רוצה להציג את הדברים קצת מהצד שלי.

<אברהם מימון: אני כבר 41 שנה עצמאי – איך אני רואה את הדברים.

איתן כבל: איפה העסק שלך, קודם כל.

<אברהם מימון: המפעל בבאר שבע, מעסיק 120 עובדים ואני רוצה להציג את הדברים מנקודת מבט שלי.

<אברהם מימון: סך הכל אם אני לוקח את עצמי כדוגמא, סך הכל עסק מאד דינאמי, מתפתח, עשה הרבה מאד דברים, אבל הבעיה היא - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה המקצוע שלך?

עבד אל חכים חאג' יחיא: במה אתה עוסק?

<אברהם מימון: סליחה, מפעל לתבלינים, תבליני מימון ויש לי מפעל למוצרי עזר לאפייה, מים עוספיה.

<אברהם מימון: אני רוצה את הדברים מנקודת מבט שלי, לא כמו הסגנון שאתם מדברים.

<אברהם מימון: בסך הכל הבעיה הקשה היא בעצם ההתמודדות היום של לנהל עסק במדינת ישראל.

<אברהם מימון: עזוב, אפילו אם אתה תהיה עורך דין אתה לא יכול לנהל.

<אברהם מימון: בשביל לנהל עסק אתה צריך להיות איירון-מן.

<אברהם מימון: למה?

<אברהם מימון: כי בעצם הבעיה זה מדינת ישראל.

<אברהם מימון: זה החוקים שמחוקקים פה, שאתה יודע, לא ראיתי חוק אחד, אני חושב, שהוא לטובת המעסיק.

<אברהם מימון: מדינת ישראל כנראה לא מבינה שכל המדינה הגדולה הזאת – עם הצוללות שלה – חיה ונשענת על המגזר העסקי.

<אברהם מימון: מה לעשות, בלי מגזר עסקי אין מדינה.

<אברהם מימון: אנחנו מייצרים את הכסף הראשוני, מעבירים אותו אליכם ואתם מחלקים אותו לחינוך, לבריאות ויש את דרגת המס השנייה.

<אברהם מימון: והבעיה היא שכשאתה קם בבוקר, ההתמודדות שלך היא לא בשביל לנהל את העסק, זה להתמודד מול מדינת ישראל.

<אברהם מימון: מול החוקים שלה, וזה בעצם עיקר הבעיה שאתם כנראה לא מפנימים.

איתן כבל: דוגמא.

<אברהם מימון: אני אתן לך דוגמא.

<אברהם מימון: אתה יודע מה, אני אתן לך מאה דוגמאות.

<אברהם מימון: אני אתן לך דוגמא אחת פשוטה.

<אברהם מימון: לי יש מפעל.

<אברהם מימון: עזוב, אתה יודע מה, אני עכשיו בונה מפעל חדש ואני מקבל חשבונות.

<אברהם מימון: אני מתחיל, הבירוקרטיה - - -

איתן כבל: בבאר שבע?

<אברהם מימון: בבאר שבע.

<אברהם מימון: אז קודם כל אתה מקבל מי שבע, 120,000 שקלים.

<אברהם מימון: חברה, למה אני צריך לשלם את זה?

<אברהם מימון: זה החוק.

<אברהם מימון: מה זאת אומרת זה החוק?

<אברהם מימון: זה החוק.

<אברהם מימון: אבל יש סיבה, הרי אני מתחבר עד אליכם, אתם לא עושים שום פעולה - - -

מאיר כהן: מי שבע זה התאגיד.

<אברהם מימון: כן.

<אברהם מימון: אחרי זה אתה מקבל גם על כביש 250,000 שקלים.

<אברהם מימון: אני אתן לך.

<אברהם מימון: תראה, אני מפעל יצרני מוביל בתחום שלי ואני רוצה להיות עם התקנים הכי טובים שרק אפשר.

<אברהם מימון: אני אספר לך סיפור של בירוקרטיה שאתה פשוט יוצא מדעתך ואתה אומר תשמע, לא יכול להיות שאני חי במדינה הזאת.

<אברהם מימון: זה דברים הזויים.

<אברהם מימון: ואני יש לי תקנים ISO ועשיתי אסאפ.

<אברהם מימון: כשאתה בא למשרד הבריאות ואתה אומר אני רוצה לעשות אסאפ, בא לך - - -

איתן כבל: לפרוטוקול, מה זה אסאפ?

<אברהם מימון: אסאפ זה איזה שהם תקנים, זה סוג של ניתוח סיכונים קריטי.

<אברהם מימון: לא משנה עכשיו, יש לי אסאפ.

<אברהם מימון: ואז הרי בכל מדינה אחרת היו אומרים לך בוא, אנחנו נעזור לך, מה אתה צריך?

<אברהם מימון: פה, עזוב, אין לך סיכוי.

<אברהם מימון: בשביל מה אתה עושה את זה?

<אברהם מימון: יושבת לך הגברת, כשלפעמים אתה אומר אתה יודע, כשאתה רואה פקיד ציבור אתה אומר שכנראה כשפרסמו מכרז, ביקשו סדיסט עם ניסיון מוכח בהתעללות בבני אדם.

<אברהם מימון: כי אתה לא מסוגל להבין את התופעה הזאת.

<אברהם מימון: ואז נותנים לך להבין, חבל לך על הזמן.

<אברהם מימון: אבל היות ואנחנו עקשנים, אחרת לא היינו מגיעים לזה, אתה מוציא את התקן הזה.

<אברהם מימון: ואחרי זה אתה רוצה תקן BRC כי אתה רוצה להתחיל לייצר, לעשות קצת עבודה – זה לא בשבילך, זה גדול עליך, מה פתאום?

<אברהם מימון: ואתה אומר חברה, תגידו, אתם רציניים?

<אברהם מימון: תעזרו לנו.

<אברהם מימון: בסוף אתה מוציא את התקן.

<אברהם מימון: כשאתה רוצה להוציא GMP, למה, כי יש עכשיו את הלהיט החדש שלא ללא גלוטן ואני המפעל היחיד בארץ שמייצר ללא גלוטן רשמי, אבל אני רוצה עכשיו את התקן.

<אברהם מימון: באים לעשות ביקורת, אומרים לך בביקורת, תשמע, אתה עובר את זה מצוין רק דברים קטנים.

<אברהם מימון: יושבת לך אותה פקידה במשרד הבריאות, ענת אליהו, אני גם יכול להגיד לך את השם שלה – שנה וחצי, שנתיים מוציאה לך את הנשמה ואתה אומר לעצמך תגידו, אתם נורמאליים?

<אברהם מימון: אני הולך לתת בחינם שירות - מוצר ללא גלוטן לחולה צליאק.

<אברהם מימון: במקום לעודד אותי אתם מקשים עלי?

<אברהם מימון: היה שלב מסוים שאמרתי לבן שלי ליאור עזוב אותי, לא רוצה תקנים, לא רוצה כלום.

<אברהם מימון: זה עלה לי מאות אלפי שקלים, עזוב, לא רוצה.

<אברהם מימון: ובסוף אין לי ברירה, אני מגיש תלונה לשר הבריאות, זה עולה לתכנית סוגרים חשבון, מזמנים אותנו לשם.

<אברהם מימון: תשמע אבסורד: אני מייצר מוצר שנקרא סם, אני מייצר קמח תמי לחולי צליאק ללא גלוטן.

<אברהם מימון: מייצר את המוצר לארצות הברית, ה-FDA מאשר אותו.

<אברהם מימון: ה-FDA.

<אברהם מימון: אמנם הוא כלום, מי הוא ליד משרד הבריאות הישראלי?

<אברהם מימון: כלום.

<אברהם מימון: אבל משרד הבריאות הישראלי לא מאשר בבאר שבע.

<אברהם מימון: הוא לא מאשר לי, אבל ה-FDA מאשר לקבל את זה.

<אברהם מימון: אני מוציא את המוצר לחו"ל באישור ה-FDA אני יכול להביא אותו לארץ, למכור אותו ללא גלוטן ופה לא יתנו לי למכור אותו.

<אברהם מימון: עכשיו אתה יושב ואתה מסתכל.

<אברהם מימון: תגיד לי, באיזה עולם אתם חיים?

איתן כבל: אתה אומר לפי הסיפור שלך בחלם מספרים עלינו בדיחות.

<אברהם מימון: תקשיב, אני אומר לך.

<אברהם מימון: אני אגיד לך, התחושה היא שיש את המגזר העסקי.

<אברהם מימון: תראה, בגדול אותנו אין מי שייצג.

<אברהם מימון: אתה יודע, את כל המגזר הציבורי, היעיל, השירותי והטוב מייצגת ההסתדרות וועדי עובדים.

<אברהם מימון: אותנו לצערי אין מי שייצג ואנחנו צריכים להתמודד בדרך כלל עם כל הבעיות.

איתן כבל: למרות שאתה מרתק, אני רוצה להתקדם ואני גם רוצה להתייחס לדברים שלך.

<אברהם מימון: לא הבנתי.

איתן כבל: אני אומר תשלים, תקצר קצת, למרות שהדברים שלך - - -

מאיר כהן: תקצר את הדברים שלך.

<אברהם מימון: אני אומר בגדול מדינת ישראל משליכה הכל עלינו.

<אברהם מימון: יש יום בחירות – המעסיק ישלם.

<אברהם מימון: לא נורא, הכל בסדר.

<אברהם מימון: העירייה צריכה כסף, היא לא יכולה לייעל את המערכת – יש שינויים בהגדרות ובסיווגים, בוא נוציא מהם עוד קצת כסף, נשלח אנשים, יעשו.

<אברהם מימון: אני אומר בגדול, בגדול, כל הבעיה היא שאתם לא מבינים שהחוקים, ואני אתן לך דוגמא אחרונה.

<אברהם מימון: לא לפני הרבה זמן הייתה בעיית הסלמונלה.

<אברהם מימון: בעיה משמעותית, אתה יודע, 5,000 איש מתים מזיהום בבתי החולים, אבל הסלמונלה ריתקה את המדינה.

<אברהם מימון: לא היה כנראה פילוגים, לא היה על מה לדבר, רק על סלמונלה.

<אברהם מימון: יש פה חבר כנסת שרצה לחוקק חוק שעל כל כמעט תקלה שיש לדווח.

<אברהם מימון: אתה יודע, אני יושב ושומע, מסתכל, אומר תגידו, זה הזוי.

<אברהם מימון: מה הוא רוצה?

<אברהם מימון: על כל תקלה.

<אברהם מימון: כאילו תוסיף עלינו עוד בירוקרטיה?

<אברהם מימון: תוסיף עלינו עוד עבודה פקידותית?

<אברהם מימון: מה אתם בדיוק רוצים?

<אברהם מימון: מה אתם בדיוק רוצים?

<אברהם מימון: בסיכום, הבעיה היא מאד פשוטה.

<אברהם מימון: אתם הורגים את בעלי העסקים.

<אברהם מימון: אני לפעמים אומר אל תתנו לנו כלום, לא רוצים טובות מכם, אל תעזרו לנו.

<אברהם מימון: תנו לנו לעבוד בשקט.

<אברהם מימון: אתם מוציאים לנו את הנשמה לאט לאט עם תקנונים ועם חוקים.

<אברהם מימון: אתה לא מבין, לפעמים אתה נתקל בדברים שאתה פשוט משתגע.

<אברהם מימון: אתה מגיע לבית המשפט על דברים.

<אברהם מימון: אתה יודע, גם דיני עבודה, מתנהגים אלינו כעושקי עובדים, כגוזלים מהם את כספים.

<אברהם מימון: בגדול - - -

איתן כבל: רגע, מימון, אתה התפרצת כבר לבעיות שלא נוגעות רק לענייני הדרום.

<אברהם מימון: אבל זה - - -

איתן כבל: לא, לא, לא.

<אברהם מימון: אוקיי, בסדר גמור.

<אברהם מימון: הבנתי.

<אברהם מימון: העברתי את המסר?

איתן כבל: העברת אותו אפילו טוב.

<אברהם מימון: מעולה.

איתן כבל: אנחנו כמובן נתייחס.

איתן כבל: אני גם לוקח על עצמי, עלינו כוועדה, את הסיפור שסיפרת, את סיפור הצליאק.

איתן כבל: זה חייב להיבדק.

<אברהם מימון: קיבלתי כבר את התקן.

איתן כבל: לא, אבל זה לא זה.

איתן כבל: לא משנה, יש כאן עניין.

<קריאה: זה הצלת חיי אדם.

איתן כבל: לא, עזוב חיי אדם, זה החלמאות.

מאיר כהן: חלמאות, חלמאות.

איתן כבל: אוקיי, תודה אברהם.

איתן כבל: אני מבקש מדורון בוחבוט, שהוא גם במקרה חבר שלי, חבר אישי קרוב - - -

רויטל סויד: שלנו.

איתן כבל: דורון, בבקשה, שם, שם משפחה ותפקיד.

<דורון בוחבוט: תודה רבה.

<דורון בוחבוט: קוראים לי דורון בוחבוט.

<דורון בוחבוט: אני מנכ"ל לשכת המסחר בנגב.

<דורון בוחבוט: אני רוצה להודות למאיר כהן שיזם את הדיון פה בוועדה יחד עם רויטל ועם חברי כנסת נוספים, אבל אני רוצה לציין את מאיר, כי מתוך 8 חברי כנסת אנחנו רואים אחד שמהדרום באמת, שיוזם ופועל ובאמת מייצג את הדרום.

<דורון בוחבוט: ולך אדוני יושב הראש, שאפשרת את הדיון הזה כדיון בהול.

<דורון בוחבוט: אני רוצה לנגוע בנקודות ודווקא להתחיל מהמדינה.

<דורון בוחבוט: יש עלייה בסגירת עסקים לא רק בדרום, לא רק בקצוות כמו שציין חבר הכנסת דב חנין בערד וברהט, בכל המדינה.

<דורון בוחבוט: למה?

<דורון בוחבוט: כי יש כיווץ בתעשייה.

<דורון בוחבוט: למה?

<דורון בוחבוט: כי יש קיטון בייצוא.

<דורון בוחבוט: משיכת כל התעסוקה לכיוון העסקים.

<דורון בוחבוט: במיוחד בדרום הם נמשכים לכיוון העסקים ופותחים עסקים ויש סגירה גבוהה כי אין אפשרות תעסוקה.

<דורון בוחבוט: זאת אומרת המדינה אין לה אסטרטגיה לאן היא לוקחת את התושבים שלה ואת האזרחים שלה ואז הרשויות חולבים את העסקים, כמו שתיאר אברהם מימון.

<דורון בוחבוט: אני רוצה להצר על כך ושיירשם גם בפרוטוקול, שאף ראש רשות מכל הדרום לא הגיע לכאן היום, שזה רק מראה על ההתייחסות, כי בסופו של יום בעלי עסקים והקמת המפעל החדש שלו יתנו עוד מקומות תעסוקה, מה שאין היום בדרום.

<דורון בוחבוט: יש לך רק זבנים, מוכרים חולצות, תחתונים וגרביים.

<דורון בוחבוט: זה סחר חליפי מתקדם, אני קורא לזה, בעידן המודרני.

<דורון בוחבוט: ואם נוסיף לזה את כל הדברים שאתם כבר יודעים כאן על הכלים והקושי והמיסים וכו' וכו', תבינו לבד מה קורה.

<דורון בוחבוט: אני רוצה לדבר על שלוש נקודות לגבי מה צריך לעשות ואיך אפשר לצאת מכאן באמת עם משהו שכן יוכל להיות מיושם.

<דורון בוחבוט: בסופו של דבר הוכפל מטר מרובע מסחר לתושב באזור הדרום.

<דורון בוחבוט: זה היה כתוב על הקיר כבר לפני 10 שנים ויש עדיין אפילו תב"עות מתוכננות לאפשר עוד מסחר.

<דורון בוחבוט: כל בניין שעולה לאוויר, למטה יש מסחר.

<דורון בוחבוט: לאורך כל השדרה המרכזית בבאר שבע נפתח מסחר.

<דורון בוחבוט: הוא סגור, אבל החנויות פתוחות למי שרוצה לקנות ולהשכיר.

<דורון בוחבוט: חוץ מתיירות ועוד כוח קנייה, אני לא מכיר מה שיכול לעזור למסחר הזה.

<דורון בוחבוט: כמה שהסוכנות לעסקים קטנים יתנו להם כלים ועזרה בתזרים ומימון שצריך, זה לא יביא כוח קנייה.

<דורון בוחבוט: אם השכר הממוצע באזור הדרום הוא נמוך מאזור המרכז ואמרנו שמטר מרובע מסחר הוכפל, מאיפה יבוא כוח הקנייה שיצרוך?

<דורון בוחבוט: יש כאן בעיה בכלכלה.

<דורון בוחבוט: את הבעיה הזאת בכלכלה המדינה צריכה לפתור.

<דורון בוחבוט: בואו ניקח את הדיור.

<דורון בוחבוט: ראיתי היום כותרת - - -

מאיר כהן: המדינה היא לא זאת שמאשרת לשטחים תעשייתיים לבנות עליהם.

מאיר כהן: יש גם חישובים שהם לוקאליים.

<דורון בוחבוט: רמ"י זה מדינה?

מאיר כהן: כן, אבל רשות היא לא מדינה.

<דורון בוחבוט: זה זרוע.

<דורון בוחבוט: כן, אבל - - -

מאיר כהן: אבל כשהרשות מאשרת לפתוח 100 קניונים, זה 100 קניונים.

<דורון בוחבוט: הולך להיפתח מתחם של אלפי מטר מרובע בעוד רבעון.

<דורון בוחבוט: אלפי מטר מרובע, קו אווירי, זה מטורף.

איתן כבל: דורון, האמת היא ששניכם צודקים.

איתן כבל: סליחה שאני אומר, זה לא שניכם צודקים כמו בבדיחה אלא במובן הזה שמדינה חייבת שתהיה לה ראייה אסטרטגית.

איתן כבל: זה מצד אחד.

איתן כבל: בסוף בסוף, עם כל הכבוד לרשות המקומית ומי כמוך בוודאי - יש כאן שני ראשי רשויות לשעבר כמובן, שיושבים פה בחדר – חאג' ואתה – שיודעים שלרשות מקומית יש את הוועדה המקומית, היא יכולה, יוזמת, דוחפת, אבל אם היא לא תקבל את הגיבוי בסוף בסוף של רמ"י מצד אחד או הגורם שעוסק בתכנון המחוזי, הארצי – לא יהיה.

איתן כבל: וכשאתה מסתובב היום בנגב, אתה לא יכול להתעלם מהעובדה שזה פשוט, האמת זה פתטי.

איתן כבל: זה הפך להיות פתטי, לא נעים לי להגיד את זה.

איתן כבל: אני כל הזמן אומר לרעייתי,

איתן כבל: כשאנחנו נוסעים, מי - - -

מאיר כהן: מי קונה?

איתן כבל: מי קונה בכל זה?

איתן כבל: אמיתי.

<דורון בוחבוט: יותר מזה, הקהל היום הוא דתי מסורתי.

<דורון בוחבוט: אנשים לא השכילו להבין את זה.

<דורון בוחבוט: המסחר הוא בסוף השבוע.

איתן כבל: אתה רואה היום, אתה נוסע לאורך הכבישים – כביש 40 וכבישים אחרים ואתה רואה על כל כמה קילומטרים מקימים קניונים.

<קריאה: יש מטר קניון לכל אזרח במדינה.

<קריאה: היה לפני שנתיים.

איתן כבל: היום דרך אגב התפרסמה בעיתון הרשימה של הקניונים המרוויחים ביותר.

איתן כבל: וואלה, מלחה נותן עבודה.

<דורון בוחבוט: אדוני יושב הראש, התושבים באזור הדרום – גם אף אחד לא השכיל להבין – שהם יותר שומרי מסורת ודתיים משאר אזורי הארץ.

איתן כבל: נכון.

<דורון בוחבוט: כאשר כל המסחר מבוסס על סוף שבוע, כשאתה לוקח את YES פלאנט בראשון, הסוחרים – הרי בדקתי את זה.

<דורון בוחבוט: הלכתי ברגליים שלי, לא סיפרו לי או קראתי בעיתון ושאלתי.

<דורון בוחבוט: הם אומרים לי ראשון עד רביעי אני מוכן לשלם לך את הוצאות השכירות, תן לי לסגור.

<דורון בוחבוט: חבל לי חשמל, עובדים, מים, למה אני צריך את זה?

<דורון בוחבוט: אני אומר לך מי שעובד שישי-שבת דופק קופה.

<דורון בוחבוט: באזור הדרום הם בבית כנסת.

<דורון בוחבוט: אף אחד לא חשב על זה.

<דורון בוחבוט: הם בבית הכנסת.

<דורון בוחבוט: כשאני אומר את לאנשים אומרים לי תגיד, אתה משוגע?

<דורון בוחבוט: מה?

<דורון בוחבוט: מודרניזציה.

<דורון בוחבוט: תקשיב עוד דבר – קו אווירי מאלפי מטר מרובע מסחר שנפתח לפני שני רבעונים, הולך להיפתח מפלצת, לוויתן ליד דולפין.

<דורון בוחבוט: בעוד רבעון-רבעון וחצי, 700 מ"ר קו אווירי.

<דורון בוחבוט: סינימה סיטי.

<דורון בוחבוט: הם לא הצליחו לשווק את החנויות.

<דורון בוחבוט: מה זה אומר?

מאיר כהן: הכי גדולה בארץ.

איילת נחמיאס ורבין: סינים סיני.

<דורון בוחבוט: כן.

<דורון בוחבוט: מה אני באה לומר?

<דורון בוחבוט: אם אני מחבר את זה בנקודה אחרונה לדיור ואני אחבר לך את זה לדיור ואני אגיד לך גם למה.

<דורון בוחבוט: קראתי רק היום – שר האוצר מעלה ל-85% את ערבות המדינה למשכנתא.

<דורון בוחבוט: למה?

<דורון בוחבוט: כי אין כסף במשק הבית הפרטי.

<דורון בוחבוט: אין להם הון לקנות דירה.

<דורון בוחבוט: אז הם נותנים להם עוד הלוואות ועוד הלוואות ועוד הלוואות, אבל זה כסף לא שלהם.

<דורון בוחבוט: יש פה איזה בלוף.

<דורון בוחבוט: למה?

<דורון בוחבוט: כי אין ייצוא.

<דורון בוחבוט: הכסף לא מגיע למדינה כבר הרבה שנים.

<דורון בוחבוט: אם המדינה לא תעצור ותחשוב על זה לרגע, כמה יתנו עוד?

<דורון בוחבוט: עוד מימון, עוד איזה אתר, עוד איזה יועץ, למי זה יעזור?

<דורון בוחבוט: הם צריכים צרכנים, הם צריכים כסף, הם צריכים הורדת מיסים.

<דורון בוחבוט: נותנים להם את זה בזרוע אחת נגיד דרך הסוכנות לעסקים קטנים, מעלים להם ארנונה.

<דורון בוחבוט: מה עשית בזה?

<דורון בוחבוט: זו אותה קופה בסופו של דבר.

<דורון בוחבוט: זו אותה משפחה.

<דורון בוחבוט: לסיכום - - -

מאיר כהן: ארנונה לעסקים בפראג היא 35% מהארנונה לעסקים בדרום.

<דורון בוחבוט: אני לא רוצה.

<דורון בוחבוט: הזמן קצר כאן, אני מכיר הכל.

<דורון בוחבוט: הזמן קצר.

מאיר כהן: בדקתי את זה.

מאיר כהן: פגשתי ישראלי שיש לו - - -

<דורון בוחבוט: אני רק רוצה לבקש דבר אחד.

<דורון בוחבוט: באמת, לי זה נוגע ל - - -

איתן כבל: דורון, משפט אחרון.

<דורון בוחבוט: משפט אחרון.

<דורון בוחבוט: לי זה נוגע בנימים האנושיים.

<דורון בוחבוט: אני רואה את הילדים שצריכים ללכת לחוגים, אני רואה את המשפחה שיורדת במעלית עם הסלים.

<דורון בוחבוט: באמת, זה אנשי העסקים שנותנים את הפרנסה.

<דורון בוחבוט: מה אפשר מכאן באמת להוביל ברמת מדינה?

<דורון בוחבוט: הייתי בטבריה בשבוע שעבר, תקשיב - - -

<קריאה: זו לא דוגמא טובה.

<דורון בוחבוט: לא, אני מכיר הכל.

<דורון בוחבוט: מה שאני מנסה לומר לכם, באה חמת, נכנס עם מיליונים שם, בלי חשיבה, בלי כלום.

<דורון בוחבוט: אין תכנית מדינה.

<דורון בוחבוט: זה תיירות.

<דורון בוחבוט: עיר התיירות מספר אחת בארץ – מתה.

<דורון בוחבוט: קברו אותה תרתי משמע.

<דורון בוחבוט: כיבו אותה.

<דורון בוחבוט: אין אף אחד ברחובות.

<דורון בוחבוט: נכנסתי לסוחרים, שאלתי אותם.

<דורון בוחבוט: עשיתי השוואה בין הרחוב המרכזי של גליל לבין הקניון.

<דורון בוחבוט: הלכתי בין הסוחרים שאלתי אותם, מחזור, תגיד קופה, תק-תק, אני כבר בקיא בהכל.

<דורון בוחבוט: אני אומר לכם, זה לא קשור רק לדרום.

<דורון בוחבוט: דרום זה הכי צורם, כי זה התפתח בבליץ.

<דורון בוחבוט: הכפילו את המטר במסחר, אין מקומות תעסוקה כי התעשייה התכווצה.

<דורון בוחבוט: אחי, תראה מה עושים.

<דורון בוחבוט: הוא דיבר על שדה בריר.

<דורון בוחבוט: אם אין להם את שדה בריר, ממה הם יתפרנסו?

<דורון בוחבוט: מאיפה דימונה התפתחה?

<דורון בוחבוט: יושב פה ראש העיר שליווה עשרות אלפים, איפה הם התפתחו?

<דורון בוחבוט: מכרייה.

<דורון בוחבוט: אז או שהם ימותו מעוני או שיתפתח שם משהו, אבל צריך למצוא את האיזון.

דב חנין: אנשים ימותו מזיהום.

<דורון בוחבוט: אבל צריך למצוא את האיזון.

<דורון בוחבוט: הם לא ימותו.

<דורון בוחבוט: יש מחקרים שהם סותרים.

<דורון בוחבוט: צריך למצוא את האיזון.

<דורון בוחבוט: אתם סוגרים את החברות, מעמיסים על הסוחרים - - -

איתן כבל: דורון, דורון - - -

<דורון בוחבוט: מאיפה זה יבוא?

איתן כבל: דורון, נשמה, כבר קיבלת מעבר לחברות בינינו.

איתן כבל: זה לדיון הבא גם.

<דורון בוחבוט: תודה רבה.

איתן כבל: אוקיי, תודה.

איתן כבל: דיברת - - -

דב חנין: סיים בעלייה אבל.

רויטל סויד: מילים כדורבנות.

איתן כבל: כן, תודה.

איתן כבל: באמת דיברת לעניין.

איתן כבל: עכשיו בואו נעבור הלאה, נראה לי שנציגי הממשלה די משעוממים בדיון.

איתן כבל: לא יודע, יש לי הרגשה כזאת.

איתן כבל: ברשותכם, אנחנו נתחיל אתכם.

איתן כבל: שם ותפקיד לפרוטוקול.

איתן כבל: לא שאני בונה עליכם לא מתוך חס וחלילה, אין כאן שום עניין אישי.

<עידו סופר: עידו סופר, רפרנט תעשייה ומסחר באגף תקציבים באוצר.

<עידו סופר: בדרך כלל אני פותח בנתונים, אבל אני כבר מקדים את המשפט שהיה לי את המטה הטוב בעולם והפסדתי במלחמה, אז נדלג על זה.

<קריאה: הנוסע המתמיד.

<עידו סופר: הנוסע המתמיד.

<עידו סופר: אני חושב שיש כאן שני סיפורים.

<עידו סופר: אחד זה קשיי המגזר העסקי ושניים זה סוגיה של הדרום, שכמובן ששני הדברים מתחברים אז המגזר העסקי בדרום חווה קושי יותר משמעותי.

<עידו סופר: ככלל, מרבית כלי הסיוע למגזר העסקי מופיעים לפריפריה.

<עידו סופר: אני עובד עם משרד הכלכלה והתעשייה ואני יודע את זה.

<עידו סופר: אני חושב שבדרום הייתה יחסית פריחה האחרונות לעומת השנים הקודמות.

<עידו סופר: מדובר על הפני הל תקציבים מאד גדולים, אם זה צה"ל לנגב, התכנית הכלכלית, אם זה סייבר ובעיקר לבאר שבע שעומדת בחזית, אבל אני חושב שהסיפור הגדול הוא עומק הפריפריה, מה שדובר פה.

<עידו סופר: ואגב, זאת תמונת מראה גם לצפון.

<עידו סופר: דיברנו על דימונה, על ערד, על ירוחם, כשדווקא דימונה וירוחם יש להן כן התפתחות חיובית.

<עידו סופר: ערד קצת בהחלט מאחור.

<עידו סופר: אני חושב ששני האתגרים המרכזיים, אחד הוא להביא עסקים ממפעלים משני מציאות עם שכר גבוה.

<עידו סופר: הוזכרו פה המפעלים שנסגרו, צריך להביא במקומם מפעלים משמעותיים.

<עידו סופר: אם זה אינטל בקריית גת, פריגו בירוחם, אבגול ואלבד בדימונה, סודה סטרים בעידן הנגב, אני חושב שזה העתיד ואם מדברים על משנה סדורה של המדינה, אני חושב שזה הכיוון באזורי תעסוקה מרחביים, חלוקת הכנסות, מה שיכול להביא באמת שגשוג.

איילת נחמיאס ורבין: אז מדוע לא נפתחים מפעלים?

<עידו סופר: הגעתי עכשיו ממנהלת מרכז השקעות.

<עידו סופר: יש התקדמות יפה.

<עידו סופר: הדרך עוד ארוכה, אני מסכים, אבל יש גם - - -

איתן כבל: כן, כי אין זמן.

איתן כבל: לתושבי הנגב אין הרבה זמן.

איילת נחמיאס ורבין: בדיוק.

איתן כבל: ברשותך, אני רק רוצה להעיר הערה ולהזהיר כבר עכשיו.

איתן כבל: מפעלים גדולים בדרך כלל הם באמת העוגן הכי חשוב ליישוב, אבל חייבים לבנות מערך כזה עם תמהיל.

<עידו סופר: בסדר גמור.

איתן כבל: כי ברגע שנסגר וראית את זה מדימונה ועד יקנעם בזמנו, גומרים יישוב.

איתן כבל: פשוט גומרים יישוב.

<עידו סופר: צריך מגוון.

איילת נחמיאס ורבין: ולעומת זאת כשמקימים מפעל, כל עובד במפעל מעסיק עוד שניים בחוץ.

איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת הפרופורציות הן מדהימות.

<עידו סופר: כן.

<עידו סופר: זה מביא אותי באמת לאתגר השני, וזה האתגר של עסקים קטנים בינוניים ובפרט עסקים חדשים, מה שהועלה פה.

<עידו סופר: בהקשר הזה להתייחס קצת לנקודות שעלו, יש את הצעת החוק של מוסר התשלומים, שמקודמת כאן בוועדה והיא אמורה לתת מענה לא רע לסוגיה של תשלומים ושוטף פלוס - - -

איתן כבל: כן, כן, אבל ברשותך, תכדרר ברחבה.

איתן כבל: תרשה לי, את זה אתה לא מכיר.

<עידו סופר: מכיר.

איתן כבל: את זה אני אומר במחילה, כמו שאצלנו אומרים בבית הכנסת.

איתן כבל: דורון והחברים האחרים דיברו ברחל בתך הקטנה.

איתן כבל: יש כאן כמה מימדים.

איתן כבל: יש ממד אחד שדיבר עליו חברי אברהם מימון שהתייחס, העלה והציף את מה שנקרא מקומם של העסקים הקטנים והבינוניים בישראל ועודף הרגולציה.

איתן כבל: זה דיון אחד שהוא נכון לכל הארץ והוא מקבל משמעות במקומות הפחות חזקים.

איתן כבל: הוא מקבל משמעות עוד יותר חזקה מצד אחד.

איתן כבל: מצד שני, וזה הסיפור, הסיפור של המדינה.

איתן כבל: אני בטוח שאתה יכול, אם אני אתן לך להקריא את הנתונים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, שלעתים, כשנוח לנו אנחנו הופכים אותה לקודש ואז אנחנו מקריאים את זה - - -

<קריאה: שמשגעים אותי דרך הטלפון כל יום ואני לא עונה.

איתן כבל: כן, כן, אני אומר את זה כמו באיזה סוג של תפילה.

איתן כבל: אתה אומר הנה ככה וככה ולפעמים הנתונים האלה מטעים.

איתן כבל: זה כמו שאתן נותן אחוזים.

איתן כבל: לפעמים אתה יודע, אתה רואה אחוז גבוה, רק כשאתה עובר למספרים מוחלטים אתה רואה את הבלוף.

איתן כבל: אז כל אחד מסדר לעצמו.

איתן כבל: למה אני אומר לך את זה – וכאן הטעות - חייב שתהיה פה שרשרת.

איתן כבל: זה לא שעכשיו אתה תיתן לי נתונים ואני אגיד לך ככה.

איתן כבל: בסוף בסוף, בשורה התחתונה, היא הנותנת שאמר אותה דורון – אין כוח קנייה ולא יכול שיהיה כוח קנייה, אם לא יהיה לאנשים מקום להתפרנס בו.

איתן כבל: כדי להתפרנס בו – זה דומינו.

איתן כבל: יש לך את המפעלים הגדולים שהם העוגנים הגדולים, שהם גם מייצרים עבודה מהסנדבצ'יה בחוץ והמכולת והקיוסק ועד כל מיני עניינים קטנים שאתה צריך לספק למפעל של אברהם מימון או למישהו אחר, לכ"יל או לא חשוב למי.

איתן כבל: זה מה שחסר.

איתן כבל: חסרה פה תפיסה.

איתן כבל: בעבר דיברנו על המרחקים הגדולים בין הנגב לבין המרכז.

איתן כבל: היום יותר מהר להגיע מתל אביב או מהבית שלי בראש העין לבאר שבע – לא נעים לי להגיד, מאשר להגיע מהבית שלי בראש העין לתל אביב.

איתן כבל: זאת אומרת גם בדברים האלה יש שינוי דרמטי לטובת הנגב.

איתן כבל: הכלי הזה של סגירת טווחים וסגירת מרחקים, יכול להיות שאתם יכולים לבוא ולהגיד אוקיי, נמאס כבר מהדיבור הזה של לבנות מפעלים.

איתן כבל: מי צריך מפעל היום?

איתן כבל: למה צריך?

איתן כבל: אם בן אדם יכול לעלות לרכבת בבאר שבע בשעה זאת וזאת, להגיע למפעל, לאחד המפעלים באזור, יחכה לו רכב, יקפיץ אותו למקום העבודה.

איתן כבל: יכול להיות שצריך לשנות את כל הגישה.

<קריאה: אין מקום לתעשייה.

<קריאה: הכל יהיה ייבוא עוד מעט.

<קריאה: אין מקום לתעשייה בארץ.

איתן כבל: לא, עזוב.

<קריאה: מה עם הראייה הציונית?

איתן כבל: לא, אני לא פסלתי, רק אני אומר – חייב שתהיה פה, אנחנו כל הזמן עוסקים בטלאי אחר וזה לא ילך.

איתן כבל: לכן זה לא ילך, ולכן אני אומר שאני כן בעד.

איתן כבל: בעבר אמרו העלות של מפעל בדימונה היא כזו – נסיעה, כבישים רחבים, לוקח זמן.

איתן כבל: יש לזה משמעויות כלכליות.

איתן כבל: השינוע הוא דרמטי, נכון?

איתן כבל: אני לא צריך לכם את זה.

איתן כבל: היום כבר הדברים האלה קיבלו פרצוף אחר לגמרי.

איתן כבל: אין תפיסה.

איתן כבל: בסוף בסוף שלחו אותך, אמרו וואלה, יש לי את הפגישה אצל כבל, איזה דיכאון, עוד פעם הכבל הזה, שצריך לבוא ולהציג בפניו את הנתונים ואתה בא, מסמן V, נסעת עד הדיון הבא.

<עידו סופר: לא, לא.

איתן כבל: לא אתה.

איתן כבל: סליחה, שיהיה ברור, שום דבר בהתייחסות הוא איננו אישי לאף אחד מכם, שלא יובן חס וחלילה שאני מנסה כאילו לבוא ולהתריס כלפיכם.

<עידו סופר: לא, אין בעיה.

איתן כבל: הלוואי ואתם הייתם האנשים שהייתי צריך להתריס כלפיהם.

<עידו סופר: הכל בסדר.

<עידו סופר: ברשותך יושב ראש הוועדה, רק לציין כמה צעדים שאנחנו כן מביאים בתקציב הקרוב.

<עידו סופר: הממשלה לא קופאת על שמריה והדברים שמצוינים פה, ואגב אני קצת מכיר את עולם ה-GMP ואסאפ ואני חושב שזה נהדר שחותרים לכך, זה הייצור ברמה הכי גבוהה ושם היתרון היחסי של המדינה וכך זה צריך להיות.

<עידו סופר: מספר דברים שהמדינה כן מקדמת.

<עידו סופר: קודם כל לגבי הדרום, ישנם בתקציב 2017 ו-2018 – 120 מיליון שקלים שמוקדשים לתכנית להאצת הצמיחה בנגב המזרחי ובדרום - - -

איתן כבל: זאת מילה גדולה.

איתן כבל: תסביר לי את הכותרת הזאת שקוראים לה 120 מיליון שקלים, האצת הצמיחה.

איתן כבל: תגיד, תגיד.

איתן כבל: תן לי.

<עידו סופר: חבר הכנסת, כשאנחנו מדברים או כשמדובר פה על השפעה על תקציב המדינה, אז מדובר פה בסוף על כסף שהוא מיועד לנושא הזה.

<עידו סופר: התכנית הזאת צריכה להיבנות.

<עידו סופר: בין היתר זה יהיה בשיח עם בעלי עסקים וזה יהיה בשיח עם ראשי הרשויות ולראות את הצרכים.

<עידו סופר: אם אתה שואל אותי אישית לאן הייתי רוצה לראות את זה, הייתי רוצה לראות איזור תעשייה מרחבי באזור ערד-דימונה-ירוחם, שיחלק הכנסות לכולם ומפעלים גדולים שיגיעו לשם.

<דורון בוחבוט: 15 שנה מהיום.

<קריאה: זה שתובעים אותי כל שבועיים תביעה ייצוגית, מה זה עוזר לי?

<קריאה: הרי מוציאים לי את הנשמה עם תביעות ייצוגיות כל שבועיים.

<דורון בוחבוט: 15 שנה.

<דורון בוחבוט: יום אחד לא פחות.

<עידו סופר: דורון, אתה יכול לומר אין מדיניות ולא יודעים לאן רוצים ללכת ואתה יכול לומר 15 שנה.

<עידו סופר: זה לא מסתדר ביחד.

<דורון בוחבוט: אני יכול להוכיח לך את זה.

<דורון בוחבוט: אני אוכיח לך את זה.

<עידו סופר: בסדר.

<דורון בוחבוט: אם כי"ל העתיקו מפעלים לחו"ל בגלל חומרי גלם, בגלל כוח עבודה, בגלל שהרגולציה באה עליהם מכל הכיוונים - - -

<קריאה: הרגולציה גומרת עליהם.

<דורון בוחבוט: אתה יכול להגיד לי שהמדינה מעודדת?

<דורון בוחבוט: אתה תלך עכשיו לערד – 15 שנה – אני בפנסיה.

<דורון בוחבוט: אנחנו רוצים לחיות ממחר בבוקר.

<עידו סופר: בסדר גמור.

<דורון בוחבוט: אני לא בא בטענות אליך.

<דורון בוחבוט: מה שאני מנסה לומר זה שלמדינה אין אסטרטגיה.

<דורון בוחבוט: תודה בזה.

<דורון בוחבוט: אין לה אסטרטגיה.

<דורון בוחבוט: היא לא אומרת אני אשקיע במים, בפלסטיק - - -

<עידו סופר: אני אמשיך.

<עידו סופר: תן לי רגע.

<דורון בוחבוט: אתחרה בעולם ברכבים.

<דורון בוחבוט: מה האסטרטגיה שלה?

<עידו סופר: חבר - - -

איתן כבל: דורון, תודה.

איתן כבל: תן לו.

<עידו סופר: שני דברים לגבי עסקים קטנים.

<עידו סופר: אחד – ויושבת לידי אושרת מהחכש"ל שיכולה לתת גם נתונים ספציפיים.

<עידו סופר: קרן ההלוואות לעסקים קטנים ובינוניים שמספקת הון חוזר, שזה אחד הדברים שבאמת קריטיים כדי שעסק יוכל לתפקד.

מאיר כהן: כמה השתמשו בקרן?

<אושרת דוד: אני יכולה לתת את הנתונים.

מאיר כהן: כן, חשוב מאד.

איתן כבל: שם ותפקיד גברתי.

<אושרת דוד: אושרת דוד, רפרנטית ערבויות מדינה.

<אושרת דוד: ראינו שסך הכל ההלוואות שאושרו בקרן 2012, שפעלה 4 שנים, סך הכל מסל ההלוואות 20% הוקדשו לעסקים בדרום, שזה נתון יפה.

<אושרת דוד: כמובן לצרכים של הון חוזר, הקמה, השקעה.

מאיר כהן: וסך הכל.

<אושרת דוד: סך הכל מספר העסקים?

איתן כבל: מה שנקרא כמה ביד.

<אושרת דוד: נתון כספי אין לי כאן לצערי.

מאיר כהן: זה לא פותר.

<עידו סופר: אפשר לומר שהקרן החדשה הולכת להקצות הלוואות בסדר גודל של 2 מיליארד שקלים בשנה.

<אושרת דוד: הרבה יותר.

<אושרת דוד: בשלב הראשון 6 מיליארד שקלים.

איתן כבל: יפה, האמת היא אני מוכרח לומר לכם, תמיד כשאני פוגש את נציגי המדינה אני יוצא מעודד.

<עידו סופר: כן, אני מכיר את זה, אבל אני חושב שצריך גם להציג את זה.

איתן כבל: זה אמיתי מאד.

<עידו סופר: גם התכניות שיכול להיות שאתלם לא מכירים, אבל חשוב לי שתכירו.

<עידו סופר: במסגרת הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים הולך להיות מסלול לעידוד עסקים חדשים, איזה שהוא דגש חדש.

<עידו סופר: זה מסלול שהוא ניסיוני.

<עידו סופר: יש מסלול חדש להעלאת הפריון בעסקים קטנים בינוניים בענף המסחר והשירותים.

<עידו סופר: הולכת להיות תכנית של העלאת הפריון בתעשייה המסורתית.

<עידו סופר: כל אלה הן תכניות חדשות.

<עידו סופר: אגב, אנחנו עושים גם תכנית יחד עם משרד הבריאות למתן מענקים - - -

איתן כבל: אוקיי.

<עידו סופר: רק עוד חצי מילה.

<עידו סופר: לעידוד קבלת אישורים של GMP ואסאפ וזה ביחד עם משרד הבריאות, כי אנחנו מכירים את הקושי.

<עידו סופר: מה שאני רוצה להגיד – לא מושלם, יש הרבה לאן ללכת, אבל המדינה בהחלט לא קופאת על שמריה ומתקדמים.

<עידו סופר: תודה.

איתן כבל: אוקיי, תודה.

איתן כבל: עוד יפה ואתה עמדת בזה, שתמיד כשמגיעים לסוף אתה אומר בדיוק יש לנו תכניות.

איתן כבל: זה כמו בחקיקה בכנסת, שחבר כנסת מביא חקיקה ואומר - - -

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו בדיוק רוצים להעביר תקנות.

איתן כבל: אומר בדיוק יש לנו תקנות.

איילת נחמיאס ורבין: עכשיו בדיוק יש לנו תקנות.

איילת נחמיאס ורבין: כאלה בדיוק.

איתן כבל: יש לנו בדיוק.

<קריאה: בשביל שלא יהיו תכניות.

איתן כבל: אני מתייחס לדיון, לא נעים לי להגיד, קצת בציניות, כי זה ממש, כי בסוף בסוף אתה יכול להשקיע 2 מיליארד ואתה יכול להשקיע מה שאתה רוצה.

איתן כבל: שוב, אם אתה לא מייצר כוח קנייה שאנשים יקומו בבוקר, יהיה להם כסף ללכת ולקנות, כל הדיבור הוא כלאם פאדי.

איתן כבל: זה מתחיל ונגמר בזה.

איתן כבל: במרכז הארץ יש כוח קנייה שנובע מהעבודה שההכנסות הן סבירות ברוב המקומות, האנשים חזקים, אז קניון מלחה ייצא ראשון והקניון בפתח תקווה יוצא שני.

איתן כבל: יש מאסה של אנשים, יש מאסה של כוח קנייה, אז אין פה סיפור.

<דורון בוחבוט: לא צריך בשביל זה עוד ועוד קניונים.

איתן כבל: נכון, לא צריך בשביל זה.

איתן כבל: זה כמו שאתה לא מצליח להיכנס לחנייה.

<לאה ורון: הוא לא התייחס לעסקים חדשים, רק לסיוע לעסקים קיימים.

איתן כבל: כן, כן.

איתן כבל: ברשותכם, מי עוד בבקשה?

איתן כבל: מי פה מהסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים?

<יעל דניאל: אני.

איתן כבל: בבקשה, שם ותפקיד.

<יעל דניאל: אני יעל דניאל, אני מהסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים.

<יעל דניאל: למען האמת לסוכנות יש פעילות ענפה בדרום.

<יעל דניאל: יש לנו כ-8 סניפים: באשדוד, אילת, באר שבע, דימונה, אשקלון, קריית גת ורהט.

<יעל דניאל: יש לנו מרכז עסקים שעכשיו גם חידשנו אותו שעושה עבודה מצוינת ואנחנו פותחים עכשיו סניף גם בשדרות, שהוא יהיה גם מרכז עסקים וגם סניף שייתן שירות.

<יעל דניאל: בגדול, הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים - - -

איתן כבל: איזה סוגים את יכולה להגיד לי, זה מעניין בכלל, איזה סוג עסקים קטני ובינוניים נפתחים באזור הדרום.

<יעל דניאל: איזה סוגים של עסקים?

איתן כבל: כן.

איתן כבל: בסוף הייתי שמח לקבל מאפיינים.

איתן כבל: זאת אומרת האם זה רוב שכל אחד מקים פיצוציה או סנדביצ'יה - - -

<דורון בוחבוט: מזון.

איתן כבל: לא סתם אני אומר את זה.

איתן כבל: כן, כן, אני אומר.

<דורון בוחבוט: שזה גם נתון מימון של בנקים.

<דורון בוחבוט: זאת אומרת העסקים שנפתחים ביי-פאר, הבנקים מעודדים אותם, כי במחירים של הבנקים יש להם את הסיכוי הגבוה להיכשל והם נפתחים כמו פטריות אחרי הגשם.

<דורון בוחבוט: מזון, שזה בסתירה שלמה למימון של הבנק.

<דורון בוחבוט: זאת אומרת אתה מגיע לבנק, זה - - -

מאיר כהן: אבל זו שאלה מרתקת, השאלה הזאת.

<יעל דניאל: זו שאלה טובה.

<יעל דניאל: אני אנסה להשיג את הנתונים.

איתן כבל: אני לא סתם אומר לך את זה.

איתן כבל: דרך הפתיחה של העסקים הקטנים והבינוניים וסוג העסקים הקטנים והבינוניים, אתה יכול ללמוד על הבעיה יותר מכל.

<אברהם מימון: צריך קודם כל לפתוח להם בית ספר, כי אנשים גם לא יודעים לנהל עסק בהכרח, כי זה אנשים שבונים את העסק והם יודעים לתפעל אותו, ופה אחת הבעיות הקשות שאתם צריכים לתת את הדעת.

<אברהם מימון: אתם צריכים לדעת, אתם צריכים לתת את הכלים לאנשים לדעת לנהל עסק ולהתמודד מול המשרדים הממשלתיים והבירוקרטיה.

<קריאה: הם לא באים לקחת.

<אברהם מימון: אני לא יודע.

<אברהם מימון: מה זה לא באים לקחת?

<אברהם מימון: אני לא בטוח.

<אברהם מימון: תפתח בית ספר, הם יבואו.

<קריאה: אתה מציל אותם.

<אברהם מימון: אתה יודע כמה באים אלי ללמוד?

<ציון ביטון: שנייה, שנייה, אני לא מציל אותם.

איתן כבל: שם ותפקיד.

<ציון ביטון: שמי ציון ביטון, אני תושב באר שבע למי שלא מכיר אותי.

איתן כבל: מכירים.

איתן כבל: הפרוטוקול לא מכיר.

<ציון ביטון: אני מעורב גם עם הבדואים.

<ציון ביטון: במקרה הזה אני מנהל את פרויקט מעבר צה"ל ופיתוח אזורי של הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים.

<ציון ביטון: יש פה מספר דברים.

<ציון ביטון: אלף, כל מה שנאמר פה נכון, אבל זה לא חדש.

<ציון ביטון: אני הייתי מנהל מט"י באר שבע בעבר.

<ציון ביטון: כבר מעל 10 שנים אני מלווה עסקים.

<ציון ביטון: נפגשתי עם כ-2,000 עסקים בשנה בערך, ואנחנו רואים את התופעה הזו, מה שאמר פה דורון ומה שאמר חבר הכנסת מאיר כהן וגם אברהם, זה נכון.

<ציון ביטון: אבל צריך להבין שכן משתדלים.

<ציון ביטון: כלומר, אני דווקא רוצה ללכת עכשיו לצד של הממשלה.

<ציון ביטון: אני עצמאי שעובד איתם ואני כן רוצה ללכת לצד של משרד הכלכלה ושל החלטות הממשלה.

<ציון ביטון: קיימות החלטות ממשלה.

<ציון ביטון: קיים תקציב.

<ציון ביטון: קיימות החלטות ממשלה מעולות לדרום – 2025 ו-456, שמיועדות לסייע לעסקים ולשפר את העסקים בדרום.

<ציון ביטון: אנחנו עושים שם כמה מהלכים לא רעים בכלל, בשיתוף פעולה יחד עם נגב גליל לדוגמא, כל החיבור של העסקים הקטנים לעסקים גדולים - - -

איתן כבל: ציון, סליחה שאני מתפרץ לדבריך.

איתן כבל: אתה יודע, לפעמים אני חושב, הרי אתה יודע, אתה עושה מעשה טוב, אתה בא לעשות מעשה טוב ואתה בלי משים עושה מעשה רע.

איתן כבל: למה?

איתן כבל: כי אנחנו כולנו מתהדרים בעניין הזה, ובצדק, במידה רבה אנחנו עוזרים להם לפתוח עסקים קטנים ובינוניים, אבל יש פה גם שתי נקודות מרכזיות, שאני גם למד אותן מפה.

איתן כבל: האחת, אתה יודע כבר מראש שרוב הסיכויים שכוח הקנייה שיהיה לו הוא לא גדול, תוסיף לזה את העובדה שרובם הגדול – אתה יודע מה – חלקם.

איתן כבל: אני לא רוצה חס וחלילה לדבר סרה באף אחד – היכולת הניהולית שלהם היא לא בדיוק מן המפורסמות.

איתן כבל: יכולת ניהולית זה לא - - -

<ציון ביטון: סליחה אדוני יושב הראש, אני רוצה להגיד לכם דבר אחד.

<ציון ביטון: אני נפגשתי עם מאות אם לא אלפים של כאלה שרוצים להקים עסק.

<ציון ביטון: מעולם לא אמרתי לבן אדם אל תקים עסק.

<ציון ביטון: אני מעולם לא אמרתי, אבל אני כן הצבעתי לו על נקודות החולשה.

<ציון ביטון: אברהם דיבר פה קודם על מקצועיות.

<ציון ביטון: מגיעים חברה לא מקצועיים, אבל אחת הבעיות שהם לא מוכנים אפילו להיכנס לקורס.

איתן כבל: כן, כן, אבל עזוב.

<ציון ביטון: יש הדרכה.

<ציון ביטון: נותנים להם יכולת הדרכה - - -

איתן כבל: ציון, עזוב.

איתן כבל: הם לא פה כדי שאנחנו נגיד למה.

<ציון ביטון: לא, אבל באמת שכואב לנו עליהם.

<ציון ביטון: אנחנו רואים איך הם עובדים.

איתן כבל: ציון בסדר.

איתן כבל: תקשיב, נקודת המוצא שאני מנסה להביא אותה - - -

<ציון ביטון: אתה לא יכול להגיד לא לפתוח עסק.

איתן כבל: אבל אני לא אמרתי.

<ציון ביטון: הוא יזם.

<ציון ביטון: זה בא לא מבפנים.

איתן כבל: אבל לא באתי, ציון - - -

איילת נחמיאס ורבין: הוא גם לא חושב שהוא לא יודע להקים עסק.

איתן כבל: זה לא העניין.

איתן כבל: אף אחד מאיתנו לא אמר את זה.

איתן כבל: זה לא כמו שאתה בא להתקבל לצנחנים וזה היה החלום שלי, אז אומרים לך תמשיך לחלום.

איתן כבל: פה אתה בא ואתה מכניס את עצמך לתוך קולרס.

איתן כבל: וכשאתה בא ומכניס את עצמך לתוך הקורלס, הזה, חלקם הגדול, עובדה.

איתן כבל: זה לא אני.

איתן כבל: חלקם הגדול לא מצליח.

איתן כבל: או לא מצליח לגמור את החודש, או לא מצליח לנהל את העסק שלו והם אנשים הכי טובים שיש.

<ציון ביטון: נכון.

<ציון ביטון: בהולנד מחייבים אותם לעבור קורס כזה.

איתן כבל: יפה.

<ציון ביטון: הכנה להקים עסק.

<אברהם מימון: בהולנד גם עוזרים להם, לא מתעללים בהם.

איתן כבל: ציון, נקודת המוצא שאני מנסה להגיד לכם אותה, שבחלק ניכר מהמקרים, כשאנחנו נותנים להם בכלל את התקציב להקים עסק מהסוג הזה, אנחנו בעצם "הורגים אותם", במירכאות כמובן.

איתן כבל: אתה מבין מה שאני אומר, מאיר?

מאיר כהן: לגמרי.

איתן כבל: לפני שהוא נכנס לעסק עוד היו לו כמה שקלים שהוא יכול היה לעשות עם זה משהו.

איתן כבל: עכשיו הוא גם שרף את זה ועוד נשארו לו עכשיו חובות.

<ציון ביטון: זאת שאלה קשה מאד.

<ציון ביטון: קשה לענות עליה.

<ציון ביטון: קשה.

איתן כבל: אני יודע.

<ציון ביטון: קשה.

<ציון ביטון: טוב, הוא בא עוד אחרי אבא ז"ל, אבל כשבא בן אדם ורוצה להקים עסק - - -

איתן כבל: אבל עזוב, ציון, תעשה לי טובה, אני לא שם עכשיו.

איתן כבל: אני רוצה שתבין.

איתן כבל: אני כבר רואה את עולם הגזלנים מתפתח סביב התחום שלך, של מעבר צה"ל דרומה.

איתן כבל: ושוב, אתה מוצא את עצמך עוד פעם עם החיילים שעומדים בחוץ, שמוכרים, אתה יודע במקום בצאלים בשטח, עכשיו יהיה להם - - -

<ציון ביטון: יש להם הכל שם בעיר הבה"דים.

איתן כבל: לא, זה לא משנה.

איתן כבל: תמיד כשיהיה בתוך העיר, עדיין האנשים יצאו החוצה לרצות לקנות את החביתה של ההוא מהגזלן.

איתן כבל: אתה יודע, אנחנו מכירים את זה.

איתן כבל: זה לא העניין.

איתן כבל: הנקודה שאני מנסה לבוא ולומר לכם וזה בעצם הכיוון שצריך, זה הסיכום שצריך להיות.

איתן כבל: בכל הכבוד, זה הרבה מעבר לשאלה של תקציבים.

איתן כבל: זה שאתה שם תקציב ואתה מתהדר בתקציב ובמקום מן הסוג הזה אתה ממש לא יכול לעשות V.

איתן כבל: אתה יכול אם אתה עושה באזור תל אביב.

איתן כבל: אתה יודע וואלה, שמתי תקציב באזור תל אביב.

איתן כבל: נניח.

איתן כבל: לא שצריך, אבל במקומות אחרים זה לא יכול שלא לבוא מתוך תפיסה.

איתן כבל: באמת אני אומר לך.

איתן כבל: אתה יודע, אני כל פעם שומע את הדברים האלה, עסקים נסגרים, אתה מסתובב בדרום, אתה רואה זה היה, זה היה, זה היה, הכל נסגר, כי אין מי שיבוא.

איתן כבל: אז מה פותחים כל הזמן?

איתן כבל: כל אחד חושב שאם אמא שלו יודעת לבשל אז גם תהיה לו מסעדה טובה.

איתן כבל: ואפילו זה, כי היא פעם בישלה ל-4-5 אנשים בבית, עכשיו היא צריכה לבשל כבר לאיזה 30-40, כבר זה נהיה - - - אתה מבין?

<ציון ביטון: אדוני יושב הראש, אני באמת רוצה להגיד דבר אחד, שלא עולה כסף, אבל בפרויקט שאנחנו מנסים להניע בדרום – חיבור של עסקים קטנים למוסדות עוגן – אנחנו קוראים לזה – בית החולים סורוקה פתח את הדלתות לעסקים.

<ציון ביטון: כ-200 בעלי עסקים נכנסו שם והתחלנו לחבר.

<ציון ביטון: אבל אני חושב שאם מהוועדה שלך תצא איזו שהיא קריאה וגם שיתוף של חברי הכנסת מהדרום, פשוט לפנות למנכ"לים של המוסדות הגדולים, של חברות הענק כמו כי"ל, מכתשים ואוניברסיטת בן גוריון, שגם הולכים לשתף איתנו פעולה.

<ציון ביטון: כל המוסדות האלה, שפשוט יפתחו את הדלתות לעסקים הקטנים מאזור הנגב.

<ציון ביטון: תאמינו לי, זה יעזור לנו מאד מאד לעסקים הקטנים, להשאיר את הכסף בנגב.

<ציון ביטון: כי קל מאד מאד למנהלי הרכש לפנות לספקים מהמרכז.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: ציון, אנחנו מתכוונים ל - - -

<ציון ביטון: וזה לא עולה כסף, דרך אגב.

איתן כבל: ציון ברור, ברור.

איתן כבל: יהודה כהן, בבקשה.

<יהודה כהן: תראה, אני כרגע ליוויתי את התאחדות בעלי האולמות שנים רבות ואני רוצה פה להבהיר.

<יהודה כהן: אני שומע פה, באנו לדיון של קריסה ואני לא שומע פה שום קריסה, אבל אני רוצה להביא את הנושא של ענף האולמות, ששגשג שנים רבות בכל אזור הדרום, אבל מאז כל הנושא של עופרת יצוקה, עמוד ענן וכל שאר הדברים האלה, זה קרס.

<יהודה כהן: ענף האולמות קרס בכל ענף הדרום.

<יהודה כהן: אם תגיד בנתיבות, אם תגיד בבאר שבע, אם תגיד בדימונה, אם תגיד בכל הדברים האלה.

<יהודה כהן: אדם שמתכנן אירוע לחצי שנה הקרובה ולא יודע מה יקרה באותו יום, באותו אירוע וקרו לא מעט תקופות שבהן האירועים קרסו, האולמות קרסו, בעלי האולמות נאלצו לסגור שבועיים, שלושה, חודש את כל הדברים האלה.

<יהודה כהן: אנשים נדדו מאזור הדרום, עלו צפונה כדי לא לסכן את האירוע שלה, לכן נאלצו כל בעלי העסקים, כדי להשאיר את האירועים, להוריד מחירים.

<יהודה כהן: מאידך, מחיר הבשר עלה.

<יהודה כהן: התוצר הגולמי עלה, שכר העבודה לשעה עלה וכל שאר הדברים ואותם בעלי עסקים שנאלצים להישאר במקום, כי הם לא יכולים לנדוד עם העסק, הם נשארים במקום ומורידים מחירים כדי לשרוד.

<יהודה כהן: אנחנו לא ראינו את הממשלה תומכת באותם אנשים שנאלצים להישאר שם.

<יהודה כהן: היא לא תומכת.

<יהודה כהן: את הארנונה העלו.

מאיר כהן: בצוק איתן ניתנו פיצויים.

<אברהם מימון: קיבלתי 140,000 שקלים ולקחו לי את הכסף חזרה.

מאיר כהן: אני מדבר על בעלי אולמות, היות ואני התעסקתי עם זה.

<אברהם מימון: אתה יודע למה?

מאיר כהן: אני זוכר פנייה של בעלי אולמות והלוואי והמדינה תהיה נדיבה עם שאר אנשי העסקים.

<יהודה כהן: תראה, אני לא אומר.

<יהודה כהן: עם כל הדברים האלה, גם הענף הזה, אני רק נותן דוגמא של קריסה.

איתן כבל: יהודה, הבנו.

<יהודה כהן: ושאין יותר.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: רצית להתייחס?

איתן כבל: בבקשה, שם ותפקיד.

איתן כבל: חברה, 10 דקות אנחנו מסיימים.

איתן כבל: אני רוצה לשמוע עוד מי שירצה להתייחס וברשות

איתן כבל: כם אני רוצה לסכם.

<שמעון סמדג'ה: קוראים לי שמעון סמדג'ה, יש לי מפעל שנקרא מכ"מ הנדסה, אני מייצר מערכות מיזוג אוויר.

<שמעון סמדג'ה: המפעל שלי הוא מפעל בהתפתחות נפלאה, תודה לאל.

איתן כבל: איפה?

<שמעון סמדג'ה: בבאר שבע.

<קריאה: טכנולוגיה מעולה.

<שמעון סמדג'ה: אני מעסיק כ-70 עובדים.

איתן כבל: מכיר את גרגן?

<שמעון סמדג'ה: לא.

<שמעון סמדג'ה: אני מעסיק כ-70 עובדים.

<שמעון סמדג'ה: אני יכול להעסיק כמעט כפול, אם הייתי מקבל מעט תמיכה, לא הרבה תמיכה.

<שמעון סמדג'ה: לדוגמא, היה פה וחבל שהוא הלך – חבר הכנסת חאג' יחיא, שטען שהוא חושב שצריך לפתח את אזורי התעשייה באזורים שהמגזר שהוא מייצג נמצא.

<שמעון סמדג'ה: אני אומר – מיידית, אם המדינה הייתה באה ואומרת משהו מאד פשוט – תחבורה.

<שמעון סמדג'ה: להביא את האנשים האלה למרכזי התעשייה הקיימים.

<שמעון סמדג'ה: זה אחד.

<שמעון סמדג'ה: עכשיו אני רוצה לחזור שנייה אחת לטייס האוטומטי שהמדינה הזאת נמצאת בו בנושא הנגב.

<שמעון סמדג'ה: חושבים כל הזמן ומציינים פה כי"ל, כי"ל, כ"יל.

<שמעון סמדג'ה: אני עובד 20 שנה.

<שמעון סמדג'ה: העסק הזה קיים 20 שנה.

<שמעון סמדג'ה: כ"יל ברגרסיה אדירה.

<שמעון סמדג'ה: אנשים לא מבינים את זה.

<שמעון סמדג'ה: זה ארגון שמתכווץ לתוך עצמו.

<שמעון סמדג'ה: כל התעשייה הכימית זה תעשייה שמתכווצת לתוך עצמה.

<שמעון סמדג'ה: המדינה לא מבינה.

<שמעון סמדג'ה: כשראו שכיתן כבר נסגרה, רק אז הבינו שתעשיית טקסטיל כבר לא תמשיך להיות קיימת במדינה.

<שמעון סמדג'ה: תעשיה כימית לא תמשיך להיות קיימת במדינה.

<שמעון סמדג'ה: אתם על טייס אוטומטי.

<שמעון סמדג'ה: המדינה על טייס אוטומטי.

<שמעון סמדג'ה: בעניין הזה אתם צריכים להבין שהתעשייה הזו היא לא תעשייה שאפשר לבנות עליה את הנגב יותר.

<שמעון סמדג'ה: זו תעשייה הולכת ומתכווצת.

<שמעון סמדג'ה: דבר נוסף שאני רוצה להגיד כאן, זה שאם אנחנו רוצים להביא לנגב תעשייה – תפסיקו לקשקש לנו על ההייטק, הייטק, הייטק.

<שמעון סמדג'ה: כל הזמן יושבים ואומרים לי תשמע, בבאר שבע.

<שמעון סמדג'ה: ההורים שלי הגיעו לבאר שבעת בשנת 1950, אנחנו מספיק זמן בבאר שבע.

<שמעון סמדג'ה: אני אומר לכם, כלום לא קורא מבחינת התושב שהוא עובד - - -, שהוא עובד מחסנאי, שהוא עובד.

<שמעון סמדג'ה: עזבו אותנו מפארק המדע.

<שמעון סמדג'ה: כל דבר, הנה הקימו את פארק המדע.

<שמעון סמדג'ה: אין מפעלים.

<שמעון סמדג'ה: היום המדינה לא תומכת, המפעלים לא מגיעים לאזור הדרום.

<שמעון סמדג'ה: זה קשקוש.

<שמעון סמדג'ה: כל מי שיבוא ויגיד.

<שמעון סמדג'ה: נכון, עכשיו מאיר התחיל בתקופת הכהונה שלו והביא שניים-שלושה מפעלים לאזור דימונה – אלבד, אבגול ועוד מפעל.

<שמעון סמדג'ה: זה היום המפעלים שכולנו עובדים סביבם ופרויקט אינטל, פאב-28.

<שמעון סמדג'ה: חוץ מזה, אני אומר לכם שכל מה שקורה בנגב זה תעשייה ביטחונית.

<שמעון סמדג'ה: אנחנו קיימים מתוך הצורך לקיים את עצמנו, שזה תעשיית הביטחון, אבל כללית, אין פה.

<שמעון סמדג'ה: לא מבינים את זה.

<שמעון סמדג'ה: הגבינה כבר לא שם, מי שקרא את הספר – מי הזיז לי את הגבינה, הגבינה כבר לא שם.

<שמעון סמדג'ה: אתם יושבים על התעשיות הכימיות, הן לא קיימות.

<שמעון סמדג'ה: זה קשקוש.

מאיר כהן: לכן הדיון הוא על - - -

<שמעון סמדג'ה: אז אני בא ואומר – המדינה צריכה להעביר קדימה.

<שמעון סמדג'ה: וואלה, תתחילו לזוז.

<שמעון סמדג'ה: תביאו תעשיות שנותנות לאנשים, לא לאקדמאים, הם יכולים להגיע באמת ברכבת מבאר שבע לתל אביב, אבל האנשים האלה שקצת-.

<שמעון סמדג'ה: תביאו להם את התעשייה הנכונה.

איתן כבל: משפט אחד.

איתן כבל: ממש משפט.

<אברהם מימון: משפט אחד.

<אברהם מימון: תרשום מה אמרתי לך – 10 שנים מהיום – 50% מהעסקים במדינת ישראל – הטובים, הרווחיים – סוגרים.

<אברהם מימון: אין היום דבר כזה, מושג כזה – עובדי כפיים במדינת ישראל.

<אברהם מימון: אין בעלי מקצוע, אין עובדים.

<אברהם מימון: אני יושב עם בעלי עסקים יום-יום, אין עובדים.

<אברהם מימון: אנשים לא מוכנים לעבוד, לא משנה באיזה תנאים.

<אברהם מימון: כולם רואי חשבון, עורכי דין, לומדים תיאטרון, לומדים זה.

<אברהם מימון: עובדי כפיים הוא מושג שנמחק ונעלם מהמדינה.

איתן כבל: זה נכון, אבל זה דיון אחר.

<אסף גרינוולד: אשמח להתייחס למספר נושאים.

איתן כבל: כן, בבקשה.

<אסף גרינוולד: שלום לכולם, שלום אדוני יושב הראש, הוועדה.

<אסף גרינוולד: אסף גרינוולד, נציג מרכז ההשקעות, משרד הכלכלה.

<אסף גרינוולד: אני רוצה להתייחס בקשר למספר העובדים בתעשייה שהוא דיבר שהמדינה לא עושה מספיק.

<אסף גרינוולד: אז לפחות מהעיניים של מרכז ההשקעות ומהנתונים שמונחים לפני, לי מונח שמשנת 2013 ועד היום, במסגרת התחייבות של כתבי אישור במסלולי מענקים ותעסוקה, יש מחויבויות של המפעלים להעסיק 6,300 עובדים נוספים.

<אסף גרינוולד: זה כולל את אינטל, זה כולל את פריגו, זה כולל את אלבד, זה כולל את סודה סטרים ויש לי פה רשימה של כל שאר כתבי האישור שנתנו.

<אסף גרינוולד: בהנחה שכל כתבי האישור יבוצעו והפעילות תתבצע כמו שמתוכנן, אז לפחות המדינה עושה.

<אסף גרינוולד: מרכז ההשקעות מנסה להגיע ליעד הזה.

<אסף גרינוולד: יכול להיות שזה לא יהיה במלואו, אבל - - -

איתן כבל: בעזרת השם.

<אסף גרינוולד: בעזרת השם, כמובן.

<אסף גרינוולד: ונחום איצקוביץ התנצל שהוא לא יכול היה להגיע, הייתה לו פשוט ועדה אחרת.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: וצריך לאשר עוד מפעלים לנגב.

<אסף גרינוולד: אנחנו משתדלים.

איתן כבל: אני יודע.

איתן כבל: הוא גם חבר, אבל בואו, ברשותכם, אני רוצה לסכם את כל הדיון הזה.

<אסף גרינוולד: תודה רבה.

איתן כבל: אלף תודה לך.

איתן כבל: אני רוצה שיובהר מראש ואני אומר את זה כך: קודם כל העובדה שראשי רשויות מצד אחד לא הגיעו ומצד שני גם לא נשלח לכאן הדרג הבכיר של משרדי הממשלה, מבלי לעלוב באף אחד מכם, בוודאי כל אחד יש לו את הסיבה שלו ואני בטוח גם סיבה מוצדקת.

איתן כבל: המים שנשפכו סביב הבעיות הנוגעות לתעסוקה בדרום ובנגב, אתה יודע, זה סוג של רוטינה, ואני שמח באמת שחברי חבר הכנסת מאיר כהן וחברים נוספים העלו את זה.

איתן כבל: גם בתוך הרוטינה הזאת צריך להזכיר את זה כל הזמן.

איתן כבל: אני אומר את זה גם לכם.

איתן כבל: מצד אחד כמי שהקשיב לדברים שהעלו חברי הכנסת ובראשם חבר הכנסת מאיר כהן, אנשי העסקים שכאן, אנשים שהגיעו מתוך הליווי כמו דורון ואחרים, וגם אתכם.

איתן כבל: אין תקווה.

איתן כבל: אני אומר את זה.

איתן כבל: זאת אומרת אם רציתי לצאת מכאן בתחושה של איזה סוג של להיאחז במשהו, להגיד חברים ראו, הנה יש לנו כאן כיוון, מאיר, אני לא יודע להגיד את זה.

איתן כבל: זה כאילו התעלמות מוחלטת מקו רוחב או קו אורך מסוים בישראל.

איתן כבל: אין לי ספק שכל מה שאתם מביאים כאן לא נותן מענה.

איתן כבל: הוא חשוב, שאף אחד לא יחשוב שאני מזלזל בו, שאף אחד לא יחשוב שאני לא חושב שזה נותן תעסוקה ופרנסה לכמה אנשים שאפילו חלקם הצליחו, אבל אנחנו לא באים לבקש כאן בשביל האחר, אפילו לא בשביל העשרה, כמו שאמר אברהם אבינו בשיחתו עם הקדוש ברוך הוא.

איתן כבל: אנחנו מנסים לדבר על חבל ארץ.

איתן כבל: חבל ארץ שגרים בו מאות אלפי תושבים.

איתן כבל: כמה חבל הארץ הזה מונה?

<דורון בוחבוט: 600,000 ברוטו, אם אתה מכליל את יד מרדכי.

איתן כבל: 600,000.

<אברהם מימון: כמו הישראלים בניו יורק.

איתן כבל: לא, אני אומר את זה עכשיו, ואברהם, תזכור גם שחבל הארץ הזה מכיל איתו עניינים לא פשוטים.

איתן כבל: יישובים לא קלים.

איתן כבל: חבל ארץ שכל פעם משרד הבינוי השיכון, כשהייתה למישהו בעיית דיור, שלחו אותו שיהיה עוד יותר קשה בנגב.

איתן כבל: מדימונה, אופקים, נתיבות.

איתן כבל: קראו לזה דרום צפון.

איתן כבל: מאיר זוכר את זה.

מאיר כהן: אתם יודעים שפעם, בשנת 2012, אדוני יושב הראש, הגיעה אלי משפחה מאד מאד קשת יום, ברמות, וביקשתי לשאול מה - - -

איתן כבל: מה באתם לפה?

איתן כבל: פה?

מאיר כהן: ואז סיפרו לי שהם גרו בשכונת בדרום תל אביב, ביקשו דיור ציבורי ואז שלחו אותם.

מאיר כהן: להפתעתי הרבה, כשביקשתי את הדו"ח, את מכתב ההפניה, היה כתוב בזו הלשון: אנחנו נשלח אותם ליישוב שמאפיין את אופי המשפחה.

איתן כבל: מטורף.

מאיר כהן: זה נכתב בוועדה ציבורית של משרד השיכון.

מאיר כהן: זה התפרסם למחרת בידיעות אחרונות.

מאיר כהן: כמובן אני עשיתי מזה קול צעקה גדול מאד ואז אמרו לי שעד שזה נגלה לעיני, זאת בדיוק הנקודה הזאת שאתה העלית.

מאיר כהן: כך כתבו את זה: אנחנו שולחים אותם ליישוב שהוא אופייני, מאפיין את המשפחה.

<אברהם מימון: אבל אם אני רוצה את הבן שלי פה בנגב איתי, וזה מה שאני רוצה, למה הוא צריך לשלם 1.3 מיליון שקלים למגרש בנגב?

<אברהם מימון: למה?

<אברהם מימון: למה?

<אברהם מימון: אני רוצה אותו בנגב.

<אברהם מימון: אני רוצה אותו לא במנהטן, לא בבלגיה.

<אברהם מימון: אני רוצה אותו פה.

מאיר כהן: אמר איתן כבל, יושב הראש ואני אמרתי, חבל מאד שראשי הרשויות לא הגיעו.

מאיר כהן: אני מאלה שאומר שראשי הרשויות הם מחוללי שינוי גם בעסקים קטנים, יותר מכל אחד מהיושבים פה.

<אברהם מימון: 1.3 מיליון מגרש.

איתן כבל: ולכן אני מציע ואני כבר אומר לכם ככה: מאיר, אני מציע שבעזרת השם, אחרי שנסיים את חוק התקציב, זה לא יכול להיעלם.

איתן כבל: הדיון לא יכול ככה להתאדות.

איתן כבל: בדיון הבא אנחנו נתבע מהשרים הרלבנטיים ונחליט אם זה שר הפנים או שר הכלכלה – להגיע לכאן לדיון ואנחנו רוצים לראות תפיסה.

איתן כבל: לא 2 מיליארד.

איתן כבל: אתם יודעים מה?

איתן כבל: אני אומר לכם את זה – יותר חשוב לי שתהיה פה תפיסה שמייצרת עולם אחר של תעסוקה, שמייצר הכנסה לאנשים, מאשר להגיד לי שאתה מחלק מיליארד או 100 מיליון שקלים ל-600,000 איש, שמתאדים וזה כבר לא 100 מיליון, הם חייבים 200 מיליון.

איתן כבל: הרי בסוף בסוף, כשאתה מסתכל פנימה ואתה רואה את העסקים, אתה מכניס אותם לצרות.

איתן כבל: אתה מכניס אותם לצרות.

איתן כבל: מעניין אותי ואני מבקש לשלוח אלינו את זה לוועדה – אלף את הפילוח של העסקים – באיזה יישובים, איזה אופי של עסקים נפתחים ותוחלת החיים של כל אחד מהם.

איתן כבל: זה סתם עכשיו.

איתן כבל: אני אומר את זה לא כי אני צריך את הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה כדי לדעת.

איתן כבל: אנחנו מכירים את העניינים וחשוב לי באמת לדעת.

איתן כבל: אני אומר שמבחינתי זו רק ההתחלה של הדיון ואנחנו נקיים דיון הרבה יותר מעמיק ורחב ואנחנו נתבע מראשי הרשויות להגיע, ובאמת נרים את הנגב על ראש שמחתנו לא כמליצה, אלא באמת, כי אני חושב שהגיעה העת.

איתן כבל: אני יודע שכל פעם שמעלים עכשיו את הנגב אומרים עיר הבה"דים, עיר הבה"דים, עיר הבה"דים.

<קריאה: עיר הבה"דים, כל היום עיר הבה"דים, כאילו מה עשו.

<קריאה: הביאו 300 אנשי קבע.

<דורון בוחבוט: סליחה, דיברתי עם הרס"ר, יש להם שאטלים מהבסיס עד ראשון.

איתן כבל: עכשיו כולכם בדרום נהייתם אנשי ביטחון.

<דורון בוחבוט: דיברתי איתו אישית.

<דורון בוחבוט: אמרתי לו תגיד, אם עוברים שם?

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: אז אני לא קונה את זה, אני לא מקבל את זה ולכן אנחנו לא נעצור בתהליך הזה היום וזו רק ההתחלה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: הישיבה נעולה.