ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 412, 2017-01-16 09:30

איתן כבל: בוקר טוב.

איתן כבל: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכלכלה.

איתן כבל: היום יום שני, אנחנו פותחים שבוע.

איתן כבל: גברתי מנהלת הוועדה, הצוות.

איתן כבל: חברי וחברותי חברי הכנסת, אורחים נכבדים, אנחנו מעלים כאן על סדר יומנו נושא שאמנם לא עבר את המסלול הרגיל בכנסת, אבל מפאת חשיבותו ומכיוון שאני רוצה להזכיר שכבר התקיים כאן דיון לבקשתם של שני חברי כנסת: אלעזר שטרן ורחל עזריה, וגם התחייבתי שיהיה דיון המשך בפעם הקודמת, ברשותכם נפתח כאן את הדיון.

איתן כבל: זה נושא טעון מטבעם של דברים.

איתן כבל: אני אתייחס בהמשך, אבל אני רוצה לקבוע את סדר ההתנהלות בדיון הזה.

איתן כבל: אני אאפשר לחבר הכנסת שטרן לומר בקצרה את הדברים שלו; לחברת הכנסת רחל עזריה את הדברים שלה – שניהם כמי שהעלה את הנושא לסדר היום.

איתן כבל: אני אאפשר לנטע ממחלקת המחקר והמידע של הכנסת להציג את המסמך המפורט והמקצועי כמו תמיד שנעשה במרכז המחקר והמידע של הכנסת.

איתן כבל: ברשותך, להיות ממוקדת בדברים החשובים.

איתן כבל: אני אאפשר לשאר חברי הכנסת להתייחס.

איתן כבל: נמצא כאן, כמובן, מנכ"ל הרבנות הראשית, שכמובן, יהיה קשוב לדיון.

איתן כבל: יש כאן גם נציג של המשרד לענייני דתות?

<לאה ורון: שירותי דת.

<משה דגן: פשוט הוציאו את הדתות האחרות מתוך המשרד.

תמר זנדברג: אתה יודע מה ההבדל בין "משרד ה" ל"משרד ל"?

איתן כבל: כן, ברור.

תמר זנדברג: זה לא דבר טוב לעבור ממשרד "ה" למשרד "ל".

איתן כבל: לא הקדשתי לזה יותר מדי מחשבה.

תמר זנדברג: משרד "ל" זה משרד שמקימים אותו אד הוק.

איתן כבל: נפתח את הדיון.

איתן כבל: יש כאן הרבה מאוד כשרויות סביב השולחן.

איתן כבל: אני מביט בלא מעט כשרויות.

איתן כבל: אני, כמובן, אומר גם את עמדתי ואת דעתי.

איתן כבל: יש לי דעה מאוד ברורה בנושא הכשרויות.

איתן כבל: אבל אנחנו נתחיל מההתחלה.

איתן כבל: חבר הכנסת אלעזר שטרן, בבקשה.

אלעזר שטרן: תודה.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך על זימון הדיון.

אלעזר שטרן: הדיון בהמשך לנהלים, אבל בוודאי גם להמשך הדאגות המשותפות של כולנו.

איתן כבל: בוא נעשה סדר: עשיתי לכם טובה כי הנושא חשוב.

איתן כבל: זה לא קשור לשום נהלים.

אלעזר שטרן: אני בטוח שהתכוונת - -

איתן כבל: אל תיקח ממני את העניין.

אלעזר שטרן: אני בטוח שהתכוונת שעשית טובה לעם ישראל, לא לנו.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: הנושא חשוב.

אלעזר שטרן: אז לא לנו.

אלעזר שטרן: אוקיי, תודה.

אלעזר שטרן: בעיקר שומרי הכשרות במדינת ישראל מלינים על המצב שהכשרות בחברה הישראלית נהייתה שוות ערך לשחיתות.

אלעזר שטרן: לכן הנושא מדיר שינה מעינינו עוד מהכנסת הקודמת ובטח גם מכנסות לפנינו.

אלעזר שטרן: אין לנו רגע אחד מנוחה.

אלעזר שטרן: בכל מקום שנוגעים בו בנושא הכשרות אנחנו פוגשים במקרה הטוב היעדר נהלים ובמקרה הרע, כמו שאמרתי קודם, רווחים אישיים.

אלעזר שטרן: אם אמרת קודם, אדוני היושב-ראש, שהנושא טעון – הוא בעיקר מאוד טעון בהרבה כסף.

אלעזר שטרן: זאת הבעיה המרכזית שלו.

אלעזר שטרן: כמי שנלחם או עדיין נגד הפרדת דת מהמדינה נושא הכשרות מקשה עלי מאוד כיוון שבמידה מסוימת המערכת המדינתית יוצרת את המשוואה – כשרות שווה שחיתות.

אלעזר שטרן: לצערי הרב, היא מרחיקה אנשים מהיהדות.

אלעזר שטרן: ברשותך, אדוני היושב-ראש, כיוון שעפים כל מיני רעיונות אני רוצה להגיד לך מה יקרה אם חלילה תתקבל ההצעה שהרבנות הראשית היא זאת שתקבע את סף המינימום.

אלעזר שטרן: אני אקריא מתוך אתר הרבנות: "אין להשתמש בתירס בצורת קלחים", "אין להשתמש בתאנים בגלל נגיעות של חרקים", אין להשתמש בתירס קלחים, תאנים, תות ופירות יער כגון פטל", "יש להשתמש בלימונים קלופים או לחילופין להבהב את הלימוד באש, ולאחר מכן לשפשפו במים ובסבון", "אין להשאיר בשר ומוצריו ללא נוכחות יהודית".

אלעזר שטרן: אני יכול להמשיך ככה.

איתן כבל: אני תמיד שואל את עצמי האם בתקופת הגאונים, התנאים, האמוראים היו עומדים בזה.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להגיד לך יותר מזה:

אלעזר שטרן: גם בתקופה הנוכחית משגיחי הכשרות והרבנים שדורשים מזה לא עומדים על זה בבית שלהם.

אלעזר שטרן: הם דורשים מאתנו דברים שהם לא מקפידים בהם בבתים שלהם.

אלעזר שטרן: גם כשבבתי המלון או במסעדות, אומרים, אוקיי, אז נעמיד משגיח כשרות הם לא נותנים.

אלעזר שטרן: מה שהעלית עכשיו זאת הבעיה המרכזית.

אלעזר שטרן: הם דורשים מהציבור שהם עצמם בבתים שלהם לא מקיימים.

אלעזר שטרן: הילדים שלהם אוכלים תירס, והילדים שלהם אוכלים פטל ותות שדה.

אלעזר שטרן: אבל הם רוצים שאנשים שבאים לבתי מלון לא יאכלו את זה.

אלעזר שטרן: למה?

אלעזר שטרן: מכיוון שיש להם כוח, ומכיוון שככה הם יכולים להשית עלינו דברים שאין להם.

אלעזר שטרן: יותר מזה יש רבנים בהרצליה שדורשים מבית מלון דרישות שרבנות ירושלים לא דורשת מכשרות מהדרין.

אלעזר שטרן: למה?

אלעזר שטרן: הוא אומר – ככה אני קובע.

אלעזר שטרן: על מה אנחנו בוכים?

אלעזר שטרן: יגידו מפעלי התעשייה אותו דבר – כשרות על גבי כשרות.

אלעזר שטרן: לא רק שזה פוגע בבעלים עצמם זה גם פוגע בכשרות.

אלעזר שטרן: גם אנחנו כבר לא יכולים לסמוך על הכשרות של הרבנות בגלל שהיא מושחתת.

אלעזר שטרן: התפרסם בטלוויזיה נושא הכשרות על גבי כשרות.

אלעזר שטרן: מה הבעיה?

אלעזר שטרן: שחלק מהאנשים בעלי בד"ץ מסוים מסתמכים על הרבנות לטובת בד"ץ אחר.

אלעזר שטרן: הדבר הכי פשוט שיכול להיות כאן - -

איתן כבל: מה אתה מבקש כאן?

אלעזר שטרן: הרי יש גם משגיחים נורמלים וטובים, ויש גם רבנים ומועצות דתיות.

אלעזר שטרן: למה בד"ץ בית יוסף שיושב בירושלים יכול לתת כשרות בכל הארץ ממקום אחד?

אלעזר שטרן: אני מבקש שנפסיק לנצל את הרבנויות ואת המועצות הדתיות כמכונת כספים לפוליטיקאים או לבני משפחותיהם.

אלעזר שטרן: והדבר הכי פשוט שאני מבקש הוא שיפתחו את האזורים.

אלעזר שטרן: זאת אומרת אם הרב לנדאו יכול לשבת בבני ברק, ולתת כשרויות בכל מקום; ובד"ץ בית יוסף יכול לשבת בירושלים – שהרבנות של רמת גן, של תל-אביב, של שוהם או של ירושלים - -

איתן כבל: הפרטת שוק הכשרות.

אלעזר שטרן: או פתיחת האזורים.

אלעזר שטרן: עוד לפני ההפרטה.

אלעזר שטרן: אם ההפרטה קשה להם שיפתחו את האזורים.

אלעזר שטרן: פתיחת האזורים זה דבר מאוד פשוט לעשות.

אלעזר שטרן: מי שאתה כבר מסמיך, מי שהרבנות הראשית מסמיכה לתת כשרות שיוכל לתת כשרות איפה שהוא רוצה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: הטיעון שלך ברור.

איתן כבל: חברת הכנסת רחל עזריה, בבקשה.

רחל עזריה: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.

רחל עזריה: אני מודה לך על הדיון הזה וגם למנהלת הוועדה.

רחל עזריה: אני יודעת שהיה פה מאמץ לארגן את הדיון הזה לפנים משורת הדין.

רחל עזריה: אני מעריכה את זה.

רחל עזריה: זה באמת נושא מאוד חשוב.

רחל עזריה: מאז שאנחנו עוסקים בנושא כל פעם מגיעים אלינו סיפורים מסמרי שער.

רחל עזריה: אני לא אלאה אתכם בהרבה סיפורים אבל אני אספר שני סיפורים שהגיעו אלינו בימים האחרונים: מסעדת "אווזי" בכרמיאל בהשגחה רגילה של הרבנות – דרשו מהם שני משגיחים; אחד משבע בבוקר עד ארבע אחר הצהריים, ואחד מארבע אחר הצהריים עד שתים עשרה בלילה.

רחל עזריה: סך העלות שמונה עשר אלף שקל – בשביל כשרות רגילה של הרבנות.

רחל עזריה: בעל העסק הבין שהוא לא יכול לעמוד בזה, והוא גם הבין שהוא יקפיץ את המחירים בצורה דרמטית או שיסגור את העסק.

רחל עזריה: הוא הלך להשגחה אלטרנטיבית, משלם אלפיים שלוש מאות שקל, ובזה נגמר העניין.

רחל עזריה: פנייה נוספת שקיבלנו זה מחנות "גחלילית" לייבוא של מוצרים למסיבות.

רחל עזריה: הוא קיבל קנס מהרבנות על סך אלפיים שקל כי הוא מציג את עצמו כאוכל כשר.

רחל עזריה: אבל הוא מוכר רעשנים וקונפטי.

רחל עזריה: אבל למה אוכל כשר?

רחל עזריה: כי יש לו ארון אחד עם מוצר שיש בו סוכריות.

רחל עזריה: הסוכריות הן בהשגחת הבד”ץ, אבל מכיוון שהוא מחזיק את הארון, ואין לו תעודת כשרות של הרבנות אז אמרו לו שהוא מציג את בית האוכל שלו כאוכל כשר.

איתן כבל: מה שסיפרת מצריך סמינר.

רחל עזריה: כשהוא ערער ואמר שהוא לא בית אוכל, ושאין לו אוכל, אלא רק קצת סוכריות שיוצאות מבלון, אז במקום אלפיים שקל נתנו לו קנס של ארבעת אלפים שקל על כך שהוא העז לערער.

איתן כבל: הוא כאן, נכון?

איתן כבל: מר קונפטי.

רחל עזריה: אלה הסיפורים שהגיעו אלינו בימים האחרונים.

רחל עזריה: יש פה מונופול.

רחל עזריה: ככה מתנהל מונופול בכל תחום.

רחל עזריה: לצערי הרב – ואני אישה דתיית – זה מתנהל בתחום של הכשרות.

רחל עזריה: זה מאוד מעציב אותי, אבל זאת המציאות.

רחל עזריה: נעזוב רגע את סיפורי האימה ונדבר על יוקר המחיה.

רחל עזריה: על-פי דוח של משרד האוצר – דוח מאוד שמרני – העלות של המונופול של הכשרות הוא שש מאות מיליון שקל.

איתן כבל: הצגנו את זה, דרך אגב, בפעם הקודמת.

רחל עזריה: נכון.

רחל עזריה: קראתי את הדוח כמו שצריך, ואין בו העלות של העלים ללא תולעים; אין פה על הכשרות שזה לא אוכל ספציפי.

רחל עזריה: זה בעצם עולה הרבה יותר.

רחל עזריה: עכשיו בואו נדבר על עניין הבד"צים.

רחל עזריה: אני ביקשתי מעמיתי עודד את הסודה שלו כדי לבדוק כמה כשרויות.

רחל עזריה: אז קודם כול יש OU – כנראה מיובא - -

עודד פורר: או מיוצא.

רחל עזריה: חוץ מזה יש רבנות נתניה, ויש גם בד"ץ.

רחל עזריה: זה מים עם קצת נתרן.

איתן כבל: סליחה, אני חייב לקטוע אותך כי הם יוצאים.

איתן כבל: התארחו כאן סטודנטים של האוניברסיטה העברית ללימודי תואר שני במדע המדינה.

איתן כבל: שיהיה לכם בהצלחה.

רחל עזריה: בהצלחה גדולה.

רחל עזריה: אני מנסה לראות מה יש בפנים.

רחל עזריה: יש פה מים וגז – כלום.

רחל עזריה: שלוש השגחות בשביל הבקבוק הקטן והמסכן הזה.

רחל עזריה: זה לא ייאמן.

רחל עזריה: לפי הדוח הזה, העלות של הכשרות של הרבנות למשק היא 2.8 מיליארד שקל.

רחל עזריה: אם על כל דבר יש שלוש כשרויות תחשבו שאנחנו בעצם צריכים להכפיל את זה כמה פעמים.

רחל עזריה: העניין של הכשרות – המונופול של הרבנות – עולה שש מאות מיליון, והכפל של הכשרויות עולה לנו עוד מיליארדים.

רחל עזריה: בסופו של דבר העלויות שמושתות מעלות את יוקר המחיה של אזרחי ישראל.

רחל עזריה: על זה אנחנו מדברים.

רחל עזריה: אני ממפלגת כולנו - -

תמר זנדברג: זה כבר שש כשרויות.

תמר זנדברג: זה שני בקבוקים.

רחל עזריה: במפלגת כולנו אנחנו מאוד עוסקים בהוזלת יוקר המחיה ובפירוק מונופולים.

רחל עזריה: זה בדיוק אותו סיפור פה.

רחל עזריה: לכן הצעת החוק שלי מדברת על פירוק המונופול, ולהפוך את כל הנושא של הכשרות והרבנות מגוף יחיד בודד שנותן שירותי כשרות לכל בעלי עסק בארץ דרך הרבנות עצמה או דרך המועצות הדתיות – אבל זה בעצם מונופולים קטנים כי אין תחרות – להפוך את זה לגוף רגולטורי עם ועדה שיושבת במשרד לשירותי דת.

איתן כבל: תודה.

רחל עזריה: רגע, עוד משהו.

רחל עזריה: אפשר להשוות את זה לכל הנושא של קופות החולים.

רחל עזריה: המדינה מפקחת על קופות החולים, וכל אחד מאתנו יכול לבחור לאיזו קופת חולים הוא משתייך בסופו של דבר.

רחל עזריה: אנשים מעוניינים בכשרות, אבל אנחנו לא מוכנים לא למונופול ולא לכפל מחירים.

רחל עזריה: מחירי המזון בישראל כמעט בכל תחום גבוהים יותר מהממוצע ב-OECD.

רחל עזריה: לא יכול להיות שנשלם כל כך הרבה כסף על שירות שלא נותן או שאנחנו משלמים שלוש פעמים רק כדי לקבל את אותו שירות.

רחל עזריה: תודה.

איתן כבל: תודה, גברתי.

איתן כבל: קודם כול נעבור להצגה של נטע, נציגת מרכז המחקר והמידע של הכנסת.

<נטע משה: בוקר טוב.

<נטע משה: שמי נטע משה ממרכז המחקר והמידע של הכנסת.

<נטע משה: אנחנו התבקשנו לבדוק את העלויות של מערך הכשרות בישראל.

<נטע משה: אני כבר אגיד בהתחלה – וזה כבר ממצא בפני עצמו – שבשלב הראשוני יש מורכבות קשה מאוד לעשות את זה, ואנחנו לא היינו מסוגלים להציג מספר אחד.

עליזה לביא: למה מורכבות?

<נטע משה: אני כבר מסבירה.

<נטע משה: אין נתונים מספיקים, אין נתונים מפורטים על חלק מהדברים שקשורים לעלויות הכשרות.

<נטע משה: בתוך זה אין נתונים מפורטים על האגרות, על מספר משגיחים, על מספר שעות השגחה בפועל.

<נטע משה: חלק מזה נובע מהמורכבות הרגולטורית שקיימת בגופים השונים שאחראים למערך הכשרות.

<נטע משה: אנחנו, כמובן, פנינו לגופים הרלוונטיים.

<נטע משה: הכול מוצג במסמך.

<נטע משה: אבל בשלב הנוכחי להעריך מה ההשפעה של זה על יוקר המחיה, ולפלח את כלל עלויות הכשרות לתחומים שונים זה כרגע משימה שלא הצלחנו לעשות.

אורי מקלב: מה הכמויות של עופות, ומה כמויות של בשר.

אורי מקלב: אלה נתונים שמאוד קל להוציא אותם.

אורי מקלב: לא כל דבר, אבל נתונים בסיסיים.

איתן כבל: סליחה, חבר הכנסת מקלב ידידי.

אורי מקלב: - - -

איתן כבל: לא, לא.

איתן כבל: מיד קפץ לי לאוזן מה שהיא שאלה.

איתן כבל: אבל אני מעדיף שהיא תציג את הנתונים, ואחרי זה כל אחד ישאל את השאלות, אם יש לו, בשמחה.

איתן כבל: אבל זה קוטע את חוט המחשבה שלה.

איתן כבל: בבקשה.

<נטע משה: אנחנו צריכים לעשות חלוקה בין עלויות רגולטוריות ישירות לבין כמה עולה להפעיל את מערך הכשרות.

<נטע משה: זה בעיקר האגרות ושכר המשגיחים.

<נטע משה: לבד מזאת יש עלויות עקיפות יותר שהן הלכתיות שנובעות מעצם קיום דיני ההלכה.

<נטע משה: בניסיון להפריד את זה, אם אנחנו רוצים לשאול מהן העלויות הישירות מהאופן שבו הרבנות והמועצות הדתיות עובדות היום, אנחנו יודעים להגיד שבאופן כללי האגרות הן כשלושים מיליון שקל בשנה.

<נטע משה: אנחנו לא יודעים להגיד כמה עולה כוח האדם של המשגיחים, כמה שעות השגחה יש בפועל, ומה העלות של זה לעסק או למשק בכלל.

<נטע משה: לכן אי אפשר להגיד את כלל העלויות, ואי אפשר מתוך זה לנסות לפלח כמה זה, אם נקרא לזה מונופול הרבנות.

<נטע משה: אנחנו יודעים שיש כחמישה עשר אלף בתי עסק שמקבלים תעודות כשרות.

<נטע משה: הם משלמים, כאמור, כשלושים מיליון שקל אגרות בשנה.

<נטע משה: קיימת טיוטה של דוח שהוכן משנת 2015, לבקשת אגף התקציבים במשרד האוצר, שחברת הכנסת עזריה ציינה פה.

<נטע משה: הוא מנסה לאמוד את זה.

<נטע משה: הוא מציג שם תחשיבים, לפי ענפים שונים.

<נטע משה: שם ההערכה היא 2.8 מיליארד שקל עלות משקית בשנה.

<נטע משה: זה מתייחס גם לעלויות ישירות וגם לעלויות עקיפות.

תמר זנדברג: מה זה כולל?

<נטע משה: הכול.

<נטע משה: גם עלויות שקשורות לקיום דיני ההלכה, קניית מוצרים מסוימים או אחרים וגם כוח אדם של משגיחים ותשלום אגרות.

<נטע משה: כל מה שהם הצליחו לאסוף.

<לאה ורון: הדוח מצוי ברשותנו, חברת הכנסת לביא.

<לאה ורון: אם את מעוניינת, אנחנו יכולים להעביר לך.

תמר זנדברג: אני גם אשמח.

<לאה ורון: בסדר גמור.

<נטע משה: זה מוערך בכ-3% מגודל שוק המזון והמשקאות.

<נטע משה: אם מתוך זה, לפי נתוני הדוח, ננסה להפריד את מה שהם מכנים "מונופול הכשרות" זה נאמד בשש מאות מיליון שקל שזה 0.6% מגודל השוק.

<נטע משה: מתוך זה מחצית קשורה לעלויות של פעולת הניקור, שיש מחלוקת עמוקה לגביה.

איתן כבל: הניקור זה עולם ומלואו.

<נטע משה: כן.

<נטע משה: זה ממש מחלוקת עמוקה ונושא סבוך.

<נטע משה: יש פה גם שאלות לגבי הנחיצות איך מחשבים את זה לגבי המלצות שונות לגבי הביצוע.

איתן כבל: שווה גם לבדוק את האינטרסים סביב הניקור.

עליזה לביא: לגמרי.

עליזה לביא: מה שהסבתות שלנו ידעו לעשות.

איתן כבל: כן, עד היום.

<נטע משה: יש השגות על הדוח ועל הממצאים שיש בו.

<נטע משה: גם המשרד לשירותי דת וגם הרבנות הראשית לישראל סבורים שיש בעיות בחישובים של הכמויות ושל העלויות למוצר או לפעולה בשל התחשיבים.

<נטע משה: הם בוודאי יוכלו להרחיב על זה.

<נטע משה: אני אסכם ואגיד שהגורמים שפנינו אליהם – גם המשרד לשירותי דת וגם הרבנות הראשית לישראל ועוד גורמים כמו התאחדות המלונות בישראל – מסכימים שצריך להסדיר את הנושא הזה.

איתן כבל: ברשותך, אם תוכלי להגיד במשפט קצר מה הנקודה המרכזית שהיא לב הבעיה שעולה מהדוח שהכנתם.

<נטע משה: הנקודה המרכזית היא העובדה שהיום בפועל כל מועצה דתית מקומית מתפקדת כמעין רגולטור מקומי באזור שהיא חולשת עליו.

<קריאה: היא מפעילה, היא לא רגולטור.

אלעזר שטרן: היא צודקת, היא כעין רגולטור.

איתן כבל: היא צודקת.

איתן כבל: זה מה שאמרת קודם.

<נטע משה: למה רגולטור מקומי?

<נטע משה: כי היא קובעת את רמת ההשגחה ואת העלויות.

עליזה לביא: ב - - - זה מחיר אחד, ובנתניה זה מחיר אחר, וזה אותו מפעיל.

איתן כבל: זה שני דברים, זה לא רק מחירים.

איתן כבל: זה מחיר וגם תלוי – זה מחמיר, באיזה ישיבה הוא למד, אצל מי.

מיכאל מלכיאלי: הם היו מאוד שמחים להקים רשות גדולה.

איתן כבל: אני עדיין לא נכנס לפתרונות.

איתן כבל: אני בסך הכול מציג את הדברים כפי שעולים מתוך הבדיקה.

<נטע משה: בהינתן שההכשר צריך להתקבל ממי שמצויים בתחומו הגיאוגרפי בעצם לה יש הסמכות לקבוע לכל מועצה.

איתן כבל: תודה, גברתי.

איתן כבל: אנחנו פותחים את הדיון קודם כול לחברי הכנסת.

איתן כבל: ראשון הדוברים חבר הכנסת אורי מקלב.

איתן כבל: אחריה תמר זנדברג, עליזה לביא, ואני מניח שגם עודד פורר.

עודד פורר: יש פשוט דיון בוועדת - - -

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: אז תפתח אתה, עודד, בבקשה.

עודד פורר: אני אהיה קצר.

עודד פורר: תודה, אדוני.

עודד פורר: למדינת ישראל מגיעים כשלושה מיליון תיירים בשנה – היינו רוצים.

עודד פורר: היינו רוצים יותר.

עודד פורר: תייר גוי מגיע – רחמנא ליצלן – למלון לאילת.

עודד פורר: בשבת בבוקר הוא קם ורוצה לשתות אספרסו.

עודד פורר: העובדים שמשרתים אותו במלון גם הם גויים.

עודד פורר: אבל הפעלת מכונת האספרסו בשבת באותו בית מלון על-ידי גוי היא אסורה.

עודד פורר: אז אתה צריך להתחיל להסביר לשלושה מיליון תיירים למה הם לא יכולים לשתות אספרסו או קפה הפוך בשבת או לאכול טוסט.

עודד פורר: אי אפשר להסביר להם את זה, וגם לא צריך.

עודד פורר: הרי למה אנחנו צריכים בבתי המלון שלנו להכריח אנשים שלא צריכים לשמור כשרות, לשמור כשרות כדי לתת כשרות למלון?

עודד פורר: מלון יכול להיות כשר.

עודד פורר: אותו גוי שעובד על מכונת הקפה ייתן את הקפה לאותו גוי שבא לשתות קפה, והכול בסדר, אין שום בעיה.

עודד פורר: בסוף אנחנו מדברים פה על עלויות לצרכן, עלויות לבעלי העסקים ולעסקים הקטנים.

עודד פורר: אני עוד לא נכנס לעבריינות שיש מסביב לזה, שיש משגיחים שצריך לשלם להם ב"שחור" כי אם לא ישלמו להם ב"שחור" הם לא ישגיחו.

עודד פורר: גם זה נחשף בתחקירים.

עודד פורר: זה מבחינתי, לפחות, שולל בכלל את הכשרות של העסק אם עובדים בצורה הזאת.

עודד פורר: אני אומר לחברים שיושבים פה מהרבנות בתור מי שגם אוכל מזון כשר – בסוף התוצאה היא שלא תהיו רלוונטיים לציבור.

עודד פורר: אתם כבר פחות ופחות רלוונטיים לחלק מהציבור.

עודד פורר: יתקן אותי חבר הכנסת מקלב, אני לא בטוח שהוא יאכל מזון שיש עליו רק כשרות של הרבנות.

איתן כבל: אל תעמיד אותו כך.

עודד פורר: אני מניח.

עודד פורר: אני מרשה לעצמי להניח.

אלעזר שטרן: ברור שלא.

אורי מקלב: זה דווקא מראה שיש תחרות.

רחל עזריה: התחרות היא רק בצד אחד.

רחל עזריה: רק לכם יש תחרות.

איתן כבל: חברים יקרים, סליחה, אני ביקשתי את עזרתכם?

עודד פורר: זה יוזיל גם את הכשרות שלך.

עודד פורר: בסוף יש משרד לשירותי דת והרבנות הראשית.

עודד פורר: הם צריכים לתת את הזיכיון לגופים שיכולים לקבוע מי כשר ומי לא.

עודד פורר: כל אזרח יקבע אם הוא רוצה לאכול כשרות בד"ץ או כשרות אחרת, וכך להוזיל את העלויות לבעלי העסקים, גם להוזיל את העלויות לצרכנים.

איתן כבל: עודד, תודה.

איתן כבל: אני רק רוצה לומר שפעם היה ב"חיש גד" גם וגם.

איתן כבל: מה שאומר עודד פורר, אם אני מפרשן אותו כאן, אפרופו כשרות – למה אני צריך לשלם גם לרבנות וגם להכשר שהוא טוב לשכונה שלי שרק בשכונה שלי קונים בו?

איתן כבל: אם ממילא יש כאלה שרוצים את בד"ץ בית יוסף אז שישלמו לבד"ץ בית יוסף.

איתן כבל: הרי אני בעל העסק – תן לי לנהל את העסק שלי על-פי תחרות שמתקיימת על המוצרים שלי.

איתן כבל: בד"ץ העדה החרדית מוביל בישראל, ואתה מסתכל למטה, ואתה יודע שהשאר גזרו קופון.

איתן כבל: הוא כאילו הכשר על.

אורי מקלב: אתה לא חייב.

איתן כבל: אני לא מתלונן.

אורי מקלב: אבל למה אתה לא אומר שזה הכול וולונטרי?

איתן כבל: חבר הכנסת מקלב, ממך אני מבקש - -

אורי מקלב: - - -

איתן כבל: חבר הכנסת מקלב, דבר אחד – תמימות זה לא בעשרת הדיברות.

אורי מקלב: אבל אתה יודע שכל בד"ץ - - -

איתן כבל: עזוב, בחייך.

איתן כבל: זה לא "עשה" ו"אל תעשה".

אורי מקלב: מישהו מכריח את המסעדה לעשות בד"ץ?

עודד פורר: אני יכול לאכול בכשרות של השגחה של הרב אלעזר שטרן?

איתן כבל: עודד, יש לך ישיבה.

עודד פורר: - - -

איתן כבל: עודד פורר, גם נתתי לך לדבר ראשון.

איתן כבל: יש לך דיון.

איתן כבל: חבר הכנסת מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני.

אורי מקלב: יש לי אפשרות להתייחס ולחלוק על דבריו של הרב המלומד חבר הכנסת אלעזר שטרן.

אורי מקלב: הנתונים של כשרות ופסקי הלכה – אם צריך לבדוק תותים או לא – זה מיותר.

אלעזר שטרן: אתה אוכל תותים?

אורי מקלב: אני - - - תותים.

אורי מקלב: מה זה קשור?

אלעזר שטרן: מה זה קשור?

אלעזר שטרן: למה בבתי המלון אי אפשר לאכול תותים?

אורי מקלב: אתה הרב שפוסק?

אורי מקלב: אתה יודע מה קורה בבית המלון?

רחל עזריה: תמיד אכלו תותים.

<קריאות: - - -

איתן כבל: חבר הכנסת שטרן, הוא לא קונה את הכשרות שלך.

איתן כבל: הוא קונה את הכשרות שלו.

אלעזר שטרן: אבל לפי הרבנות, לא משנה, אף אחד לא יכול לאכול תותים.

איתן כבל: סלח לי.

איתן כבל: תן לו קודם כול להציג את הדברים שלו.

אלעזר שטרן: הוא פנה אלי.

איתן כבל: יש לי הרגשה שאתם לא הולכים לאותו בית מלון.

אלעזר שטרן: הוא פנה אלי.

איתן כבל: עזוב.

איתן כבל: מה זה משנה עכשיו?

אורי מקלב: - - - איזה ירק צריך כדי שתהיה כשרות.

אורי מקלב: אתה יכול ללכת לשוק, תקנה תותים – תאכל.

אורי מקלב: אבל אתה לא רוצה להכריח את הרב שישים את החותמת שלו ויגיד "כשר", ואתה תגיד לו שאתה רוצה את התותים האלה.

אלעזר שטרן: לא אמרתי.

אורי מקלב: זה מה שאמרת.

אלעזר שטרן: אל תכניס לי מילים.

אלעזר שטרן: בכלל לא תותים.

אלעזר שטרן: אסור תותים.

אלעזר שטרן: אסור קלחי תירס.

כל מה שאתה מדבר זה תותים כל הזמן.

אלעזר שטרן: גם אם קנית גוש קטיף.

איתן כבל: זה מתוך השיר.

רחל עזריה: החיים שלנו תותים.

אורי מקלב: אל תמכור לציבור תותים, ואל חול לא בעוף ולא בעיניים של אחרים.

הכי גרוע שהוא גם יודע מה אוכלים בבית של הרב.

איתן כבל: יעקב אשר.

<קריאה: בוקר טוב.

איתן כבל: יעקב אשר, יש לך זכות דיבור.

איתן כבל: תוך כדי אתה אומר את כל הדברים שלך.

אני רק עוזר ליושב-ראש, זה הכול.

אורי מקלב: התאפקתי גם כשחבר הכנסת אלעזר שטרן דיבר וגם כשחברת הכנסת עזריה דיברה.

אורי מקלב: לא הגבתי ולא קראתי קריאות ביניים.

אורי מקלב: אמרתי שאני אדבר בחלק שלי - -

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: אתה צודק.

אורי מקלב: יש לנו שני מסמכים שמונחים לפתחה של הוועדה.

אורי מקלב: בדיון הקודם היה רק מסמך אחד.

אורי מקלב: יש כאן מסמך של רואה חשבון יורם אברזון בטענה שמשרד האוצר ביקש את זה.

אורי מקלב: מנגד מופיעים בפנינו היום גם מסמכים של הרבנות הראשית שמפריכה את כל המסמך של אברזון.

אורי מקלב: חשבנו שיהיה גם דוח מקצועי של מרכז המחקר והמידע שיביא את הנתונים.

אורי מקלב: אבל שמענו שמרכז המחקר והמידע לא הצליח להגיע לנתונים וגם לא לחלקם אף על פי שאלה דברים מציאותיים.

אורי מקלב: אפשר לבדוק כמה עופות שוחטים בישראל.

אורי מקלב: האם הכשרות היא מה שאמר פה אחד ממגדלי העופות – 0.6 העלות לקילו; או להאמין למסמך הזה שמעריך את זה ב-1.70 שקל.

אורי מקלב: כמה עולה המליחה בישראל?

אורי מקלב: איך זה משליך על הכשרות?

אורי מקלב: להגיד מיליונים או מיליארדים – אולי צריך להגיד כמה זה מכניס?

אורי מקלב: איזה מספרים יש כשבודקים דבר ואומרים מה העלות הכוללת של דבר שאתה לא פורט אותו לתועלת שלו, לתפוקות שלו.

אורי מקלב: אין דבר במדינה שהעלות שלו מביאה לתפוקות כמו הכשרות.

אורי מקלב: עלות הכשרות לעומת מה שגורם לכך שאנשים משתמשים בכשרות – אין ערוך.

אורי מקלב: התועלת היא הרבה יותר.

אורי מקלב: כשמדברים על מונופול צריך קודם כול לדעת.

אורי מקלב: ההנחה היסודית היא שמי שלא קורא לעצמו "כשר" לא חייב בשום כשרות.

אורי מקלב: כל הכשרות שדיברת עליה, אדוני היושב-ראש, זה תוספת של אנשים שבאים מרצון.

אורי מקלב: אם בעל מסעדה רוצה עכשיו כשרות בד"ץ זה בגלל שכדאי לו מסחרית.

אורי מקלב: אף אחד לא מכריח אותו.

רחל עזריה: לא, זה גם בגלל שהוא רוצה כשרות - -

איתן כבל: רחל - -

רחל עזריה: אבל זה מעצבן אותי שמנסים פה - - -

איתן כבל: רחל.

זה מעצבן שאת מפריעה.

רחל עזריה: יעקב אשר.

בוקר טוב גם לך.

איתן כבל: יעקב אשר, יש פה חדר חושך שסידרנו למי שמתעצבן – נכנס לשלוש דקות וחוזר רגוע.

אורי מקלב: הנתונים של הדוח שעליו אנחנו מתבססים, ועליו אנחנו אומרים שיש כאן תוספת להסיט את הנושא לכך שמערכת הכשרות היא זאת שמעלה מחירים במדינת ישראל.

אורי מקלב: העלות שלה היא לא רק מול תועלת, אלא זה מגביר את המחירים.

אורי מקלב: בסודה יש OU לא בגלל שזה מגיע מחו"ל , אלא שרוצים לייצא את זה לחו"ל, ומי שרוצה לייצא את זה לחו"ל יודע ששם דורשים את הכשרות הזאת.

אורי מקלב: לכן מערכת כשרות שבסיסה בחו"ל מגיעה לארץ - - -

רחל עזריה: אבל כשמגיע מחו"ל אתה צריך עוד כשרות.

איתן כבל: אם היינו מפריעים לכל מי שאנחנו - - - רק בגלל שאנחנו צודקים לא היינו מתקדמים.

רחל עזריה: בסדר.

רחל עזריה: רק תעיר לכולם ככה.

רחל עזריה: אין בעיה.

אורי מקלב: - - - הנתונים שעליהם מבוססים התחקירים, ההסתה נגד הכשרות – זה לא בעיה של הכשרות.

איתן כבל: משפט אחרון, חבר הכנסת מקלב.

אורי מקלב: אין בעיה של כשרות.

אורי מקלב: רוצים לקעקע את נותני הכשרות ואת הכשרות.

אורי מקלב: הרפורמה היא לא בכשרות.

אורי מקלב: רוצים לעשות רפורמה בהלכה של הכשרות.

אורי מקלב: איך עושים את זה?

אורי מקלב: תחקירים להסתת הציבור.

אורי מקלב: זה עולה הרבה כסף, והכשרות יקרה, ואז מה שצריכים לעשות בסך הכול - - - שום כשרות - - -

איתן כבל: תודה, חבר הכנסת מקלב.

אלעזר שטרן: אני הייתי בסרט "לה-לה-לנד".

איתן כבל: חבר הכנסת שטרן, אני אעיף אותך החוצה.

איתן כבל: די, מספיק.

איתן כבל: זה כבר לא כשר מה שאתה עושה.

הנה, באתי להרגיע אותו.

אלעזר שטרן: - - -

איתן כבל: די, מספיק.

איתן כבל: חבר הכנסת מקלב, אמנם לא בדקתי, אבל חלק ניכר מהציבור, גם אנשים שהם לא שומרי מצוות שמקפידים על קלה כבחמורה, כמו אצלי בבית – אנחנו רוצים כשרות.

איתן כבל: אני לא בא ומפריך לך עניין.

איתן כבל: זה לא הדיון בכלל.

איתן כבל: זה אפילו מבחינתי לא הדיון אם במקום אחד לוקחים שקל יותר או משגיח כזה.

איתן כבל: אני טוען שמה שקורה מרחיק או פוגע באמת.

איתן כבל: לא שמים לב.

איתן כבל: זה קרדום לחפור בו.

איתן כבל: אתם לא שמים לב?

איתן כבל: זה ממקום של אנשים שרוצים כשרות.

איתן כבל: אתה יודע מה, עזוב.

איתן כבל: שטרן, אתם כל היום - - - אני לא נחשב - -

- - -

איתן כבל: סליחה, אני מנהל את הדיון?

- - -

איתן כבל: כפרה עליך, עבדתי קשה כדי להיבחר.

רציתי לשנות את כל הנאום.

איתן כבל: אני מנסה לקצר לך.

איתן כבל: מה שאני אגיד – אל תחזור עליו.

מאה אחוז.

מבטיח לך שמה שאתה אומר אני לא אגיד.

איתן כבל: כל מה שאנחנו מנסים לעשות זה להכניס לפני כל הוויכוחים אם יש בד"ץ בית יוסף או אין בד"ץ בית יוסף זה את כל כפל התשלומים הזה.

איתן כבל: נגיע לזה.

אורי מקלב: אתה רוצה גם להמליח את העוף?

אורי מקלב: הסבתא שלך המליחה את העוף.

איתן כבל: חבר הכנסת מקלב.

אורי מקלב: אתה יודע מה הדוח אומר?

אורי מקלב: שאם ימליחו בבית זה יוזיל את העלויות.

איתן כבל: אני לא נכנס להמלחה בבית.

רחל עזריה: פעם הייתה המלחה בבית.

רחל עזריה: אין את זה יותר.

<קריאות: - - -

עליזה לביא: - - -

אורי מקלב: - - -

רחל עזריה: עניים היו קונים וממליחים בבית.

איתן כבל: אמא שלי הייתה ממליחה עופות בבית.

רחל עזריה: אמא שלי הייתה ממליחה.

רחל עזריה: הם היו צריכים להאכיל שישה ילדים.

רחל עזריה: אמא שלי הייתה ממליחה.

איתן כבל: עליזה, בבקשה.

עליזה לביא: ולשרוף מעל פתיליה.

עליזה לביא: אתה זוכר איך שרפו את זה מעל פתיליה כשהיינו קטנים?

איתן כבל: אני עושה את זה גם היום.

אורי מקלב: - - - מלח על סלט.

אורי מקלב: זה עושים בבית.

איתן כבל: אוקיי, חבר הכנסת מקלב, אני מאפשר לך - -

אורי מקלב: זה בורות - - - בעלויות של זה.

רחל עזריה: הגזמת.

אורי מקלב: - - -

רחל עזריה: פעם מכרו עוף לא מומלח, ומי שלא היה לו כסף - - -

<קריאות: - - -

עליזה לביא: אני מבקשת.

עליזה לביא: יש לי דיון ב-10:00 על בנק הזרע.

עליזה לביא: אני מבקשת.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, אני מודה על הדיון החשוב הזה שנדחה יותר מדי שנים.

עליזה לביא: יש פה אנומליה.

עליזה לביא: מצד אחד אי הסדרה של השוק הזה, ומצד שני אנשים רוצים לאכול כשרות.

עליזה לביא: רק בתל-אביב אנחנו רואים עלייה במספר בתי העסק בתחום ההסעדה שמבקשים אישורים לכשרות ומבקשים להיכנס למערך הזה.

עליזה לביא: אנחנו אוכלים כשר, אני אוכלת כשר.

עליזה לביא: אני רוצה שהכשרות לא תהיה כלי של בירוקרטיה דתית במדינת ישראל.

עליזה לביא: לכך הגענו – לשימוש מניפולטיבי בכל מי שאוכל כשר או מבקש לקבל תעודה בעסק שלו.

עליזה לביא: אחי פתח פיצריה בנתניה.

עליזה לביא: הייתי עדה לקשיים ולעוולות שנעשו לו.

עליזה לביא: הוא הוכרח לקנות חסה אצל בן אדם מסוים אחד בשוק בנתניה.

עליזה לביא: איך יכול להיות?

עליזה לביא: זה ההוראות שצריכים לתת לבן אדם?

עליזה לביא: זה לא משהו ששמעתי או קראתי או קיבלתי פנייה מהציבור כמו שאני מקבלת הרבה.

עליזה לביא: זה אח שלי שנאלץ בהכתבה מסוימת לדעת איפה בדיוק הוא קונה את החסה ואצל מי בשוק.

עליזה לביא: תסבירו לי למה ועל מה.

עליזה לביא: ומה התעשייה העודפת הזאת סביב המונופול האדיר שקיים למי שאמור בשמנו להביא את הכשרות אל מחוזותינו?

עליזה לביא: זה אסור, ואי אפשר, ואסור לסחור.

עליזה לביא: אנחנו סוחרים.

עליזה לביא: ועכשיו אנחנו מגיעים למציאות שבה המחיר והעלות על המניפולציה הבירוקרטית בציבור אוכלי הכשר במדינת ישראל.

עליזה לביא: זה אסור.

עליזה לביא: זה צריך להפקיע.

עליזה לביא: אני אומרת לכם, אנשי הרבנות הראשית, במו ידיכם אתם כורתים את הענף שעליו אתם יושבים.

עליזה לביא: זה לא רק בנושא של הכשרות.

עליזה לביא: לא תהיה ברירה – חייבים להוציא את זה מהידיים שלכם.

מיכאל מלכיאלי: - - -

מה שאת אומרת זה על דעת יאיר לפיד?

עליזה לביא: אני לא הפרעתי לאף אחד - -

ראש המפלגה שלך גם חושב ככה?

שצריך להוציא את זה מהרבנות?

איתן כבל: די, די.

עליזה לביא: אני לא הפרעתי לכם.

עליזה לביא: כי כשהרב צפניה דרורי - -

יש עתיד מבקשת להוציא את זה מהרבנות.

עליזה לביא: - - מוצא פתרון - -

- - -

מיכאל מלכיאלי: כשזה לא מקובל על הרבנות אז אין פתרון.

עליזה לביא: שנייה, אדוני.

איתן כבל: מלכיאלי, מלכיאלי.

אני אתקשר ליאיר לפיד לשאול אם זאת הדעה שלו.

איתן כבל: יעקב אשר.

תן לי לבדוק רגע.

איתן כבל: אתה צריך לעשות אתו את הקואליציה, לא אני.

אלעזר שטרן: יש לו גימיק.

אלעזר שטרן: תן לו.

יושב ראש המפלגה שלך הוא גימיק.

אתה אומר לי גימיק?

איתן כבל: תתקשר מטלפון כשר.

הוא יענה לי עם טלית.

רחל עזריה: הדוח לא מקיף את החלק הזה.

עליזה לביא: כשחבר הכנסת עודד פורר דיבר על מצוקה של אספרסו בשבת בבוקר – יש פתרונות יצירתיים ואפשר.

עליזה לביא: יש מלונות שיש להם מסעדות מחוץ למלון, והן נותנות, ועדיין יש להן תעודות כשרות.

עליזה לביא: יש פתרונות יצירתיים.

עליזה לביא: כשהרב צפניה דרורי רוצה לתת תעודת כשרות למסעדות בצפון שעובדות בשבת, והוא מוצא את הפתרונות היצירתיים האלה – למשל, מסעדת "דג על הדן" שמקבלת את האופציה לשמור על כשרות למען הציבור שומר הכשרות שהוא רוב במדינת ישראל, אבל גם לתת מענה לסוגיה של השבת, הם מוצאים את הפתרונות היצירתיים, ונותנים אותם.

עליזה לביא: ואז לוקחים את זה?

עליזה לביא: מסעדה בסחנה שרוצה להיות כשרה, והיא פתוחה בשבת, ואתם לוקחים לה.

עליזה לביא: אז מה אתם עושים?

מיכאל מלכיאלי: מי פותח בשבת?

איתן כבל: מלכיאלי.

עליזה לביא: אז אפשר למצוא פתרונות יצירתיים.

עליזה לביא: לא יעלה על הדעת.

מיכאל מלכיאלי: אבל יש סדר במדינה.

איתן כבל: מלכיאלי, מה אתה רוצה, שנכשיר משגיחי כשרות מר'ג'אר בשבת?

מיכאל מלכיאלי: לכן בשבת אין כשרות.

עליזה לביא: אז אפשר שבשבת לא תהיה כשרות.

מיכאל מלכיאלי: אז ביום ראשון יכשירו את הכלים?

עליזה לביא: אתה יודע שיש פתרונות.

מיכאל מלכיאלי: משגיח שבת יסתכל - - -

איתן כבל: חבר הכנסת מלכיאלי.

רחל עזריה: לא, יש להם שני סטים של כלים.

מיכאל מלכיאלי: מי ידאג להחליף כל פעם?

איתן כבל: חבר הכנסת מלכיאלי.

רחל עזריה: הוא דואג.

רחל עזריה: המשגיח נמצא כשמחליפים.

רחל עזריה: מה הבעיה?

רחל עזריה: יש שני סטים של כלים ומחליפים ביניהם.

עליזה לביא: - - - מה שקיבלנו כאן

עליזה לביא: ממרכז המחקר והמידע – אני קוראת לכולנו: "אין לנו יכולת לקבל נתונים כי האחריות ההלכתית של הרב המקומי יוצרת אי סדר ומקשה על קבלת נתונים מהימנים על-פי המשרד לשירותי דת".

עליזה לביא: כלומר בעצם ההסדרה של משגיחי הכשרות היא על בעלי העסק.

עליזה לביא: אז מה אתה מקשקש לי פה שבעצם - -

מיכאל מלכיאלי: לכן הרב דרורי לא יכול בקריאת שמע לתת הנחיה.

מיכאל מלכיאלי: יש רבנות.

עליזה לביא: אבל בתל-אביב ובירושלים בעצם בעלי העסק הם אלה שמשלמים.

עליזה לביא: כל המערך הנוכחי היום גם ככה לא נותן מענה.

עליזה לביא: בעצם אתה רואה פה את השימושים העלובים שנעשים לכאורה בשם ההלכה.

עליזה לביא: השיח הוא לא שיח הלכתי, השיח הוא בירוקרטי.

עליזה לביא: יש פה יותר מדי אנשים שמרוויחים כסף.

איתן כבל: תודה.

עליזה לביא: הצעת החוק שלי מבקשת להקים רשות לנושא הזה של הכשרות.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: עלא כיפאק.

איתן כבל: תמר זנדברג, בבקשה.

תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: אני באתי לפה בצניעות.

תמר זנדברג: לדעתי, אני הראשונה פה מבין חברי הכנסת שלא אוכלת כשר.

עליזה לביא: עוד לא?

תמר זנדברג: עוד לא.

תמר זנדברג: כל דבר שלא הוא עוד לא.

תמר זנדברג: גם ככה אפשר להסתכל על זה.

תמר זנדברג: זה בסדר גמור.

תמר זנדברג: אבל בכל זאת באתי משתי סיבות: א', גם אני מייצגת ציבור שאוכל כשר, ואני רואה בכשרות שירות דת שגם אם אני לא משתמשת בו חובה על המדינה לדאוג שהוא יסופק; שנית, גם אם נניח לא הייתי מייצגת ולו בן אדם אחד שאוכל כשר, מכיוון שזה שירות ממלכתי אני בכפייה נכנסת תחת קבלת השירות הזה במלונות, במסעדות – בכל מקום שאני הולכת אליו.

תמר זנדברג: לכן אם השירות הוא ממלכתי- -

איתן כבל: חבר הכנסת מלכיאלי, אתם מחליפים כתובות של כשרויות?

איתן כבל: שומעים אותך עד פה.

תמר זנדברג: - - מכיוון שמדינת ישראל לא הפרידה את הדת מהמדינה, והיה לה חשוב שהשירותים האלה יהיו שירותים ממלכתיים אז זה נוגע לכולנו, וזה חל על כולנו.

תמר זנדברג: כמו שדיבר על כך חבר הכנסת פורר על אותו אורח במלון שבא בשבת, והכול עטוף בנייר כסף ועל אותו אדם שהוא חילוני שרוצה לאכול כשר, ומגיע למסעדה, והמסעדה פתוחה בשבת, ואין שום קשר לאוכל, ואין שום קשר להשגחת הכשרות.

תמר זנדברג: מי ישגיח זה לא העניין כי גם משגיח הכשרות לא נמצא בכל רגע במסעדה.

מיכאל מלכיאלי: הוא יכול להגיע כל רגע.

תמר זנדברג: בסדר, יכול להגיע כל רגע.

תמר זנדברג: אבל הוא לא מגיע כל רגע.

תמר זנדברג: ואם הוא מגיע כל רגע אז זאת שחיתות, כי אתם דורשים את אותם שמונה עשר אלף שקל למשגיח הצמוד.

תמר זנדברג: לכן העובדה שהשירות הזה ניתן תחת גוף הרבנות שהוא גם הרגולטור וגם נותן השירות, זה הפך את שירות הדת משירות שהמדינה מחויבת, לדעתי, לתת גם לאזרחיה ולספק להם את האפשרות לצרוך אותו – לאמצעי שליטה.

תמר זנדברג: פשוט מאוד.

תמר זנדברג: העדויות הן רבות לאורך השנים מבעלי עסקים, מתחקירים שהתפרסמו ומהדוח של משרד האוצר שצריך להרעיד פה את אמות הספים.

תמר זנדברג: זה כמעט שלושה מיליארד שקל בגלל הכשרות הכפולה, המשולשת והמשושה.

תמר זנדברג: מה קורה כאן בדיון?

תמר זנדברג: חברי הכנסת והציבור שמסתפק ברבנות הראשית, ואומר, בסדר, בואו נתן את הרבנות ונפתח את אזורי הרישום כמו שמציעים אלעזר שטרן, רחל עזריה ועליזה לביא.

תמר זנדברג: להם אין תחרות.

תמר זנדברג: הם בגדר הרבנות הראשית.

תמר זנדברג: חברי הכנסת שלא אוכלים את הכשרות של הרבנות יש להם הפתרונות שלהם: את הבד"צים ואת הכשרויות הפרטיות שמיתוספות לרבנות הראשית.

תמר זנדברג: מהצד השני של אנשים מסורתיים וחילונים - -

איתן כבל: זה שר"פ כשרות.

תמר זנדברג: שר"פ כשרות אבל חד-צדדית.

רחל עזריה: נכון.

רחל עזריה: בדיוק.

תמר זנדברג: התחרות הזאת לא הולכת, וכשרצו לתת פתרונות מהצד השני זה נפסל.

רחל עזריה: נכון.

תמר זנדברג: וכשאנשים אמרו, אנחנו אוכלים כשר, ואנחנו מתחייבים ונותנים תעודה בבתי עסקים בירושלים ובהתארגנויות קהילתיות זה נעצר ונפסל.

תמר זנדברג: כלומר יש כאן תחרות חד-צדדית בלבד שרק מוסיפה.

תמר זנדברג: היא לא רק מוסיפה כשרות – היא מוסיפה עלות, היא מוסיפה ג'ובים, היא מוסיפה דרישות - -

איתן כבל: תודה.

תמר זנדברג: - - וקול דאלים גבר.

תמר זנדברג: כל אחד דורש.

תמר זנדברג: אחד דורש את החסה מהדוכן ההוא בשוק, וזה דורש משגיח פרטי בשמונה עשר אלף שקל.

תמר זנדברג: הכול חוגג תחת המונופול.

תמר זנדברג: לכן הכול מתחיל ונגמר במונופול של הרבנות עצמה, לצערי הרב, אני חייבת להגיד.

תמר זנדברג: מי שרוצה לאכול את הכשרות הפרטיות יאכל אותה.

תמר זנדברג: אבל זה שהרבנות הפכה להיות אמצעי השליטה שבאמצעותה היא קובעת גורלות של עסקים זה דבר שחייב להיפסק.

תמר זנדברג: תודה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אין אף אחד פה מהבית היהודי.

איתן כבל: יש סיבה?

מיכאל מלכיאלי: שלחו אותנו.

איתן כבל: אל תדאג, לא שלחו אותך.

רחל עזריה: באמת?

רחל עזריה: ככה זה עובד?

איתן כבל: בעניין הזה, מלכיאלי, לא שלחו אותך.

איתן כבל: יש לי הרגשה משום מה שלא שלחו אותך לעניין הזה.

<קריאות: - - -

אלעזר שטרן: אני הבנתי שהשאלה מופנית אלי.

אלעזר שטרן: הבית היהודי הוא בית חרד"לי, ויש פה חרדים.

אורי מקלב: - - - לפניך.

אלעזר שטרן: אמרתי, אתה צודק.

אלעזר שטרן: הבית הוא בית חרד"לי, הוא לא בית יהודי.

איתן כבל: חבר הכנסת שטרן, אפרופו טעימות וכשרויות, אני תמיד אומר, בוא נשים כוסברה משקיות הפלסטיק וכוסברה טרייה, ועכשיו נראה.

איתן כבל: בוא ניתן תחרות.

איתן כבל: ההורים שלנו לא שטפו כוסברה אלפיים שנה?

איתן כבל: סלח לי, אדוני, גם אתה נהיית משגיח כשרות על מה שאני אומר?

איתן כבל: תסלח לי, תסלח לי.

איתן כבל: אני אאפשר לך לדבר.

איתן כבל: מה אתה עכשיו נותן לי ציונים?

<משה כ"ץ: כי אתה מדבר שטויות.

איתן כבל: אדוני, תסלח לי, ביקשתי את רשותך?

איתן כבל: מי אתה?

איתן כבל: מה אתה, משה רבנו?

איתן כבל: אתה עם לוחות?

איתן כבל: מה העניין?

איתן כבל: מה אתה נותן לי ציונים?

אלעזר שטרן: מה אתה אומר שהוא מדבר שטויות?

אתה אהרון הכהן?

שב בשקט.

איתן כבל: תסלח לי, מי אתה בכלל?

<משה כ"ץ: אתה יכול להגיד לי את החוקים פה כי אני, כנראה, לא מבין.

איתן כבל: תסלח לי, זה לא קשור לחוקים, זה קשור למה שכתוב בעשרת הדיברות.

איתן כבל: תקשיב טוב - לכבד בני אדם צריך.

איתן כבל: זה לא קשור לשום דבר.

איתן כבל: אל תתנשא מעלי.

תמר זנדברג: דרך ארץ קדמה לתורה.

<משה כ"ץ: אני לא מתנשא מעליך.

איתן כבל: דרך ארץ קדמה לתורה.

איתן כבל: גם אני עברתי מסלול לא פחות ממך.

איתן כבל: אל תטיף לי.

איתן כבל: אתה מתייחס אלי כאילו אני עכשיו באיזה מגרש, ואתה מכדרר אותי?

איתן כבל: תעשה לי טובה.

איתן כבל: אני אאפשר לך לדבר - -

<קריאה: תתנצל.

איתן כבל: אני לא צריך את ההתנצלות שלך.

איתן כבל: קצת כבוד.

<משה כ"ץ: אני לא שמעתי מילה אחת של כבוד ביניכם.

איתן כבל: אתה ממשיך?

<משה כ"ץ: זה משהו נורא.

איתן כבל: תגיד לי, אתה משגיח כשרות מעשרת הדיברות?

איתן כבל: מה אתה נותן לנו פה ציונים לחברי הכנסת?

אורי מקלב: הוא בשוק.

אורי מקלב: הוא פעם ראשונה פה.

<משה כ"ץ: אני באמת בשוק.

איתן כבל: בסדר גמור.

איתן כבל: גם כשאני בא אליכם לבקר אני בשוק.

אורי מקלב: גם לי לקח זמן להתרגל.

<משה כ"ץ: - - - לא תהיה בשוק.

כשנפזר אותם נפזר גם אותם.

אלעזר שטרן: מי זה?

איתן כבל: מה זה חשוב מי זה?

איתן כבל: אוקיי, ברשותכם, חבר הכנסת מלכיאלי ולאחר מכן חבר הכנסת יעקב אשר.

איתן כבל: תדברו חלש שלא יגידו גם עליכם שאתם לא בסדר.

איתן כבל: תעמוד בסטנדרטים.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה רק להגיב על כמה דברים שנאמרו קודם.

מיכאל מלכיאלי: אין ספק, וגם אתה ציינת את זה, אדוני היושב-ראש – הציבור רוצה בסוף לאכול כשר.

מיכאל מלכיאלי: זה מה שחברת הכנסת זנדברג אמרה קודם.

מיכאל מלכיאלי: להגיד למסעדה, תפתחו בשבת, וניתן לכם כשרות על ימות החול זה מעיד על בורות במקצוע הכשרות.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה להסביר למה: כשאני מגיע לאכול במסעדה כשרה אני לא הולך לבדוק מה יש במטבח.

מיכאל מלכיאלי: אני יודע שהכלים, התנור והאוכל וכל מה שמסביב כשר.

מיכאל מלכיאלי: אם אני יודע שיש יום בשבוע שבו המשגיח לא יכול להגיע – וגם אם נגיד שהרבנות לא מחייבת את המשגיח להיות כל יום, אבל הוא יכול להגיע כל יום – אני סומך על בעל העסק שהוא יודע – וגם חושש מהמשגיח – שהכול יהיה שם כשר.

תמר זנדברג: זה חוק שהמצאת עכשיו.

מיכאל מלכיאלי: לא נכון.

רחל עזריה: נו, באמת.

רחל עזריה: אנחנו יודעים שגם על מקומות עם השגחה אנחנו לא יכולים לסמוך.

רחל עזריה: הרי משם פתחנו.

מיכאל מלכיאלי: אני סומך.

מיכאל מלכיאלי: אם יש רבנות שאנחנו סומכים עליהם.

רחל עזריה: אה, באמת?

מיכאל מלכיאלי: כן.

מיכאל מלכיאלי: הרב פוירשטיין אמר שאני לא יכולה לסמוך, בטח לא על מקומות בירושלים שמוכרים בהם בשר ובטח לא כבד.

רחל עזריה: לא, יש בעיה.

מיכאל מלכיאלי: כשיש רבנות אנחנו אוכלים את זה.

רחל עזריה: בעזרת ה'.

מיכאל מלכיאלי: כשיש רבנות אנחנו אוכלים.

רחל עזריה: ממש.

רחל עזריה: אז בואו נמשיך לעצום עיניים.

מיכאל מלכיאלי: אבל כשאני יודע שיש יום עם אנשים, והמשגיח לא יכול להגיע לשם, גם אחרי הכשרות גם הרבנות תגיד שהיא לא יודעת לתת כשרות על מקום כזה.

רחל עזריה: אנחנו לא בדיון הזה.

רחל עזריה: עזוב, אז היא נתנה דוגמה לא טובה.

רחל עזריה: עזוב.

רחל עזריה: יש לנו משבר בכל תחום הכשרות.

רחל עזריה: עולה לנו הרבה כסף ומקבלים שירותים גרועים.

רחל עזריה: די.

רחל עזריה: בוא נעשה סדר בזה.

מיכאל מלכיאלי: לפני כמה זמן החילו את חוק השקיות.

מיכאל מלכיאלי: כולם הבינו שהחוק הזה עולה כסף.

מיכאל מלכיאלי: אנשים מקטרים על זה כל הזמן, אבל שכנעו אותנו שזה יביא פתרונות בדברים אחרים.

מיכאל מלכיאלי: אין ספק, הכשרות עולה כסף - -

רחל עזריה: זה בסדר.

מיכאל מלכיאלי: - - אבל צריך לזכור שאם לא תהיה כשרות אז הציבור הדתי והמסורתי במדינת ישראל לא יקנה.

תמר זנדברג: אף אחד לא מציע שלא תהיה כשרות.

מיכאל מלכיאלי: - - -

רחל עזריה: רוצים כשרות, לא מונופול.

איתן כבל: חבר הכנסת מלכיאלי, אין אף אחד כאן – גם תמר זנדברג שנתנה את הגילוי הנאות שלה בעניין הזה – אף אחד, ובוודאי לא אני כיושב-ראש – שרוצה לגרום שלא תהיה כשרות בישראל.

איתן כבל: אני אומר את זה באופן הכי ברור והכי חד.

מיכאל מלכיאלי: מסעדה שתהיה פתוחה בשבת לא תהיה כשרות - - -

איתן כבל: אתה נכנס לנושא שאני לא רוצה לפתוח אותו.

איתן כבל: אני אגיד משהו בקצרה: יש בצפון ובדרום מסעדות ובעלי עסק שהפעולה המרכזית של העסקים שלהם היא בשבת.

איתן כבל: באו אנשים ואמרו, אנחנו נעשה שני מטבחים שונים לחלוטין – יהיה המטבח לאמצע השבוע, ונזכה אנשים.

איתן כבל: הרי מה יהיה?

איתן כבל: מי שייכנס למטבח ויאכל שם במטבח, אוכֵל כשר; ובסופי שבוע נעשה מטבח שהוא כל כולו בעניין שישרת את השבת.

איתן כבל: אני לא רוצה לפתוח את הדיון הזה.

מיכאל מלכיאלי: אתה יודע מי אמור לקבל החלטה?

מיכאל מלכיאלי: לא ועדת הכלכלה - - -

- - -

מיכאל מלכיאלי: - - אם מועצת הרבנות הראשית - - -

<משה דגן: מלכיאלי, יש בעניין הזה כללים.

אבל זה לא על סדר היום עכשיו.

איתן כבל: זה לא על סדר היום, אדוני המנכ"ל.

איתן כבל: אישית אני הופעתי בפני מועצת הרבנות, אבל זה לא העניין עכשיו.

איתן כבל: אני לא פותח את זה עכשיו.

איתן כבל: חבר הכנסת מלכיאלי, תודה.

איתן כבל: אחרון חברי הכנסת, יעקב אשר, ונפתח את הדיון.

איתן כבל: אדוני מנכ"ל הרבנות, כשתחליט שאתה רוצה להתייחס אני אאפשר לך.

<משה דגן: עד עכשיו הייתי בשקט, לא?

איתן כבל: לא עניין של שקט.

איתן כבל: העניין הוא שתוכל להשיב לטענות שעולות כאן.

איתן כבל: בבקשה, חבר הכנסת יעקב אשר.

אדוני היושב-ראש, אני שומע את הדיון הזה, והטענה המרכזית שעולה פה זה שיש מונופול.

אני רוצה לדעת דבר אחד: יש מונופול, ויש, כמובן דבר שלכולם חשוב – יוקר המחיה.

אנחנו כולנו עובדים שעות נוספות בוועדה הזאת, במיוחד כדי להתמודד עם הדברים האלה.

אני רוצה לומר שיש עוד כמה מונופולים כאלה.

יש מונופול שנקרא משטרה.

המשטרה נותנת הוראות בחנויות, בקניונים, במסעדות לגבי האבטחה שצריך, כמה שומרים צריך.

אתה עושה אירוע, אתה מוציא המון כסף על כל אירוע.

רק לכל הוראות הבטיחות והבטיחות של הבטיחות; ואני לא זוכר פה, אדוני היושב-ראש, ישיבה אחת שבדקה איך בודקים לא את החסה – את החסה אני הבנתי.

יש פה אלוף בצבא שרצה להיות רב-אלוף ולא יצא, אז הוא נהיה רב לבד - -

אלעזר שטרן: שוב אתה משקר?

אלעזר שטרן: לא רציתי בחיים.

אה, לא רצית להיות רב-אלוף?

אלעזר שטרן: לא.

אלעזר שטרן: אפילו לא "רב".

יש פה רבנית, ואני מעריך את כולכם.

הכול בסדר גמור - -

רחל עזריה: אין לי הסמכה לרבנות.

- - אבל אתם בודקים לי את החסה, ואני רוצה פה ישיבה כדי לדעת כמה זמן צריך לחטט בתיק של גברת שמגיעה לקניון.

האם צריך לחטט ארבע שניות בתיק?

רבותי, מונופול?

יש גם למשרד הבריאות מונופול להחליט אם דברים הם בריאים או לא בריאים.

רחל עזריה: זה לא נכון.

רחל עזריה: אתה מתבלבל.

איתן כבל: יעקב אשר.

אתה תיתן לי את הזמן?

איתן כבל: אני אתן לך את הזמן.

איתן כבל: האם בד"ץ בית יוסף מקבל הנחיות לחטט בתיק של הרבנות הראשית?

אני אגיע לזה.

גם לזה אני אתן לך דוגמה.

יש תקן של מקלטים – איך צריך להיות מקלט.

יש תקן לכל עם ישראל, ויש תקן לאנשים שהחליטו שהם רוצים להיות יותר מבוטחים ולהישאר הרבה בעולם הזה ולא להגיע מהר לעולם הבא, והם החליטו לקחת מסנן עם תקן יותר מחמיר, ומשהו נגד התום יותר מחמיר.

מותר לבן אדם לעשות מה שהוא רוצה.

רחל עזריה: אתה מבלבל מין בשאינו מינו.

סליחה, אל תגידי לי מה החסה ומה התולעת.

אל תגידי לי אם אני מבלבל או לא מבלבל, עם כל הכבוד.

איתן כבל: על זה נאמר "מין בשאינו מינו".

אני רוצה להבין דבר אחד בסיסי.

השאלה איך מתייחסים לנושא.

אם אתה לוקח את נושא הכשרות, ואומר שהוא כמו ביטחון, וכמו שאני לא בודק בציציותיו של הקב"ט הראשי של משרד החינוך, מהו שיקול הדעת שלו בדיוק, ואני לא מעלה אותו כל פעם לדין משמעתי בוועדה; אם אנחנו יודעים שהכשרות זה דבר בסיסי, אמתי שאנשים לא רוצים להיכשל בו – אז קודם כול יש בסיס, ואת הבסיס הזה תקבע הרבנות הראשית.

זה שיש בד"צים או אין בד"צים זה לא עניין שלכם, גברת עזריה.

כיוון שאף אחד לא מכריח לאכול מהבד"צים כמו שאף אחד לא מכריח את אף אחד לקנות רכב יותר טוב.

זה גם באוכל.

אתה נכנס היום לסופרים, ויש לך מוצרי בריאות יותר בריאים, יותר משובחים, כאלה שמאריכים את החיים, לא מקצרים אותם.

אתה משלם עליהם.

מישהו מכריח אותך?

איתן כבל: תודה רבה.

אבל יש דבר אחד - -

איתן כבל: משפט אחרון.

- - המונופול הזה הוא הבסיס, ועל המונופול הזה אחראית רק הרבנות הראשית, ולא כל הרבנים האלה שאוהבים להתעסק בעניין הזה.

אדוני היושב-ראש, אני מכיר אותך כאדם מאוד שכלי ומאוד ישר.

אפשר לדון בדברים, ולשמוע מהרבנות על כל מיני שיפורים שעושים, אבל השיפורים לא יבואו בהקלות ולא בסוג הזה סתם, אלא רק בשכל ובתבונה ובדרגה אחת.

כמו שאנחנו מאמינים באנשי הביטחון שלנו, כמו שאנחנו מאמינים לאנשי הבריאות שלנו אנחנו נאמין גם לאנשי הרבנות שלנו - -

איתן כבל: חבר הכנסת יעקב אשר.

- - עם כל הכבוד, כל הסאגה הזאת היא רק לצורכי תקשורת.

איתן כבל: תודה, חבר הכנסת יעקב אשר.

איתן כבל: אני רק יכול להגיד לך בחברות שאני מאוד מעריך אותך.

איתן כבל: אבל הפעם הטיעון שלך היה חלש.

אני עוד אתחזק.

איתן כבל: עוד דבר, יעקב אשר - -

או, הנה הבית היהודי.

איתן כבל: - - באמת אני אומר לך – אף אחד מאתנו, ובוודאי לא אני - -

לא דיברתי עליך.

איתן כבל: - - מבקש לכתוב מחדש את הלכות הכשרות.

שולי מועלם-רפאלי: איך ידעתי?

כבר יש לנו החלטה טובה היום.

איתן כבל: כבר התקדמנו.

איתן כבל: הנה, יפה, יש לנו כאן נציגה של הבית היהודי.

איתן כבל: אני דאגתי.

שולי מועלם-רפאלי: היה דיון שיזמתי בוועדת העבודה והרווחה של המצב הקשה של בתי החולים הפסיכיאטריים.

איתן כבל: כמה חברי כנסת אתם?

איתן כבל: את והיושב-ראש?

איתן כבל: איפה השאר?

שולי מועלם-רפאלי: מכיוון שידעתי שיש פה מספיק.

איתן כבל: אני רק תהיתי.

שולי מועלם-רפאלי: אה, לא ידעתי אפילו שתהית.

שולי מועלם-רפאלי: מזל שבאתי.

איתן כבל: אני בטוח.

איתן כבל: אני סומך עלייך.

איתן כבל: אני פותח את הדיון.

איתן כבל: הרב אהרון ליבוביץ', בבקשה.

איתן כבל: אחריו תדבר מירי שלם ולאחר מכן עמיחי פילבר.

איתן כבל: אלא אם כן אתה תרצה, מנכ"ל המשרד לשירותי דת.

איתן כבל: כשאדוני יגיד לי, אני רוצה לדבר, אני אאפשר לו לדבר.

איתן כבל: אתה רוצה לדבר?

איתן כבל: אז, ברשותך, אאפשר קודם כול למנכ"ל הרבנות הראשית להציג את עמדתו.

איתן כבל: אני מבקש – אני אומר את זה לחברי הכנסת אבל לא רק להם - גם אם הכשרות שלו לא נראית בעיניכם אני מבקש לאפשר לו.

איתן כבל: מי שיפריע לו אני אוציא אותו החוצה.

איתן כבל: בבקשה, אדוני.

<משה דגן: תודה רבה, אני מנכ"ל הרבנות הראשית.

איתן כבל: נאחל לו בהצלחה.

<לאה ורון: פעם ראשונה שהוא בוועדת הכלכלה.

<משה דגן: אני חצי שנה ברבנות הראשית, אבל הרבנות הראשית לישראל קיימת כבר למעלה ממאה שנים.

<משה דגן: בין היתר היא מעניקה כשרות ממלכתית בארץ ובעולם.

<משה דגן: כשאני אומר בעולם, צריך להבין שאנחנו מדברים גם על ייבוא של מוצרים כשרים לארץ.

<משה דגן: אם נעשה השוואה בין הכשרויות שקיימות בעולם לבין הכשרות בארץ אז, כמובן, הכשרות הממלכתית בארץ היא טובה לאין ערוך מכל כשרות אחרת בעולם.

<משה דגן: יחד עם זאת הרבנים הראשיים לישראל ואני קשובים לביקורת.

<משה דגן: אנחנו מודעים לטענות, מודעים לכך שיש דברים שצריך לתקן.

<משה דגן: אבל השאלה היא מה המגמה.

<משה דגן: אם המגמה היא לשבור את מעמד הרבנות או לשבור את המונופול – ואני לא יודע למה קוראים לזה מונופול, ואני מתחבר לדברים של הרב אשר, כי הרבנות קיבלה את הסמכות הזאת מכוח חוק איסור הונאה בכשרות.

<משה דגן: הרבנות נותנת את הכשרות הממלכתית למעל 80% מהציבור צורך הכשרות בישראל.

<משה דגן: היא יודעת לעשות את זה טוב, והיא גם יודעת לתקן איפה שצריך לתקן.

<משה דגן: יש כל מיני סיטואציות ומקרים שמעצימים אותם ומנסים לתת להם נופך כביכול רוחבי שמייצג את הכשרות.

<משה דגן: המצב הוא לא כזה.

<משה דגן: נכון, יש מה לתקן.

<משה דגן: לכן הרב הראשי לישראל, הרב לאו, הקים במרץ השנה ועדה שאמורה להעביר את ההמלצות שלה בעניין, איך משפרים ומייעלים את הכשרות.

<משה דגן: הוועדה הזאת בניגוד לאנשים שיושבים פה מורכבת מאנשים שהם מומחים לתחום.

<משה דגן: האנשים המומחים בתחום יודעים לתת את המענה ואת הפתרונות.

<משה דגן: אתם יכולים להציג פה את הכשלים – זה בסדר, זה מקובל.

<משה דגן: אבל לבוא ולהתיימר – קצת צניעות.

<משה דגן: לא כל אחד יכול לבוא לכאן ולתת את הפתרונות.

<משה דגן: עם כל הכבוד, הפתרונות האלה צריכים להגיע ממקום של מומחיות, ממקום של מקצועיות, ממקום של רבנים, של אנשים שמתעסקים בתחום.

<משה דגן: יחד עם זאת הוועדה הזאת שמעה את כל מי שרק רצה לבוא ולהשמיע את דברו.

<משה דגן: יצא קול קורא שקרא לכל הציבור, גם לנאמני התורה והעבודה, גם לרחל עזריה, גם לאלעזר שטרן והתאחדות בתי המלון.

<משה דגן: כולם הופיעו בפני הוועדה.

<משה דגן: הוועדה שמעה בקשב רב בישיבות רבות את כל האנשים ואת כל הגורמים שרצו להשמיע את הדברים.

<משה דגן: אני חושב שהוועדה נמצאת היום בשלהי עבודתה בתחום הזה.

<משה דגן: אני מאמין שההמלצות שייצאו הן המלצות שיעשו טוב לכשרות.

איתן כבל: כמה זמן, להערכתך?

<משה דגן: אני מאמין שבחודשיים הקרובים אנחנו נהיה לקראת ההמלצות הסופיות.

איתן כבל: בעזרת ה'.

<משה דגן: אני רוצה שיהיה ברור.

<משה דגן: הצעת החוק של סמוטריץ' הייתה הצעת חוק ממשלתית, וקידם אותה חבר הכנסת סמוטריץ'.

<משה דגן: היא מדברת על שני היבטים שכולם מסכימים עליהם, גם הרבנות – האחדת הנהלים.

<משה דגן: גם עלינו לא מקובל שבכל רבנות כזאת או אחרת תהיה כשרות כזאת או אחרת.

איתן כבל: זאת אומרת דבלה בכל מקום היא אותה דבלה.

<משה דגן: ההנחיות יהיו אחידות, הנהלים יהיו אחידים.

<משה דגן: לצורך העניין הרבנויות המקומיות צריכות להיות כפופות לרבנות הראשית ולהנחיות של הרבנות הראשית.

<משה דגן: לא מקובל גם עלינו שחנות - -

אורי מקלב: - - - יודעים מה זה דבלה.

<משה דגן: הרב מקלב.

הרב מקלב מעיר הערה נכונה.

הוא אומר שהיושב-ראש יסביר מה זה דבלה.

איתן כבל: עזוב, נו.

רחל עזריה: זאת תאנה מעוכה.

<משה דגן: אדוני היושב-ראש, גם על הרבנות הראשית לא מקובל שבכל רבנות תהיה מדיניות אחרת.

<משה דגן: לכן החוק הזה עושה שכל.

<משה דגן: אלא מה, בחוק הזה צריך להכניס עוד כמה אלמנטים שהוועדה רוצה להכניס.

<משה דגן: מפה העיכוב.

<משה דגן: אני רוצה להתייחס בכמה מילים לטיוטת הדוח.

<משה דגן: טיוטת הדוח הזאת נכתבה ללא שום שיתוף פעולה עם הרבנות הראשית, לצערי, בדיוק כמו רפורמת הקורנפלקס שמתייחסת לייבוא המקביל.

<משה דגן: זה חוק שיצא עם למעלה משלוש מאות סעיפים.

<משה דגן: חברים, הרבנות הראשית לא הייתה שותפה לחוק הזה.

<משה דגן: בחצי השנה האחרונה אני נדרש לחוק הזה.

<משה דגן: הכשרות היא למעשה, לפחות ככה מתייחסים אליה, כאל איזשהו סרח עודף.

<משה דגן: אסור להתייחס לדברים בצורה הזאת.

<משה דגן: 80% ומעלה - -

אורי מקלב: - - -

איתן כבל: חבר הכנסת מקלב.

<משה דגן: הנתונים בטיוטת הדוח, אנחנו התייחסנו אליהם בדיעבד.

<משה דגן: מי שכתב את הדוח הזה גם ציין, ברוב הגינותו בהתחלה, שהדוח הזה מבוסס על אומדנים, על נתונים חלקיים, על שאילתות כאלה ואחרות שנעשו – רדוד מאוד.

<לאה ורון: אדוני מדבר על הדוח של רואה החשבון אברמזון?

<משה דגן: כן.

<משה דגן: אני התייחסתי לדוח הזה והפרכתי אותו, לדעתי.

<משה דגן: כל עלות המונופול של שש מאות מיליון זה לא עושה שכל.

<משה דגן: אני מאמין שלא היה מספיק זמן לפרוט את זה לפרוטות ולרדת לרזולוציות הנדרשות כדי שתשתכנעו גם אתם.

<משה דגן: אבל מרכז המחקר והמידע של הכנסת קיבל את ההתייחסות שלנו לדוח, ואני בטוח שבסופו של דבר הם יראו לנכון לזמן אותנו יחד עם עורכי הדוח כדי שנברר את הדברים לאשורם, ונגיע לאמת.

<משה דגן: זה לא חכם מספיק, לדעתי, לצאת עם דוח שהוא יחד עם המגמה הרווחה ולהציג כל מיני נתונים.

<משה דגן: עם כל הצניעות כותבי הדוח עדיין לא יכולים להמליץ על התיקונים שצריך לעשות בכשרות.

<משה דגן: עם כל הכבוד, את הדברים האלה צריכים לעשות סביב שולחן עגול ויחד עם אנשי המקצוע ואנשים שמבינים בתחום ולא עם אנשים שמנהלים משרד רואי חשבון.

אורי מקלב: - - -

איתן כבל: חבר הכנסת מקלב.

אורי מקלב: הדוח לא תואם את המציאות הזאת.

<משה דגן: עלות המונופול מתייחסת לשש מאות מיליון שקל שמורכבת ממאתיים חמישים מיליון שקל על המלחת עוף ובשר - -

<מעין נשר: זה לא נכון.

איתן כבל: יקירה, את יודעת מה היתרון פה?

איתן כבל: כל אחד אומר את זה על אחריותו.

איתן כבל: את יכולה להגיד אחר כך משהו אחר.

<מעין נשר: - - -

איתן כבל: לא בהתפרצות.

<מעין נשר: אדוני היושב-ראש - -

איתן כבל: גברתי האורחת, לא עכשיו.

איתן כבל: אחר כך.

<משה דגן: יש שם המלצה שמתייחסת לכך שימליחו מהיום ואילך את העופות בבית.

<משה דגן: אז, חברים, יש פה בעיות של תברואה, יש בעיות של נתרן, יש פה בעיות של שטיפת העוף, יש פה בעיה שהיום אנשים הם לא מקצועיים כמו בעבר.

<משה דגן: אל תשכחו שלפני שלושים וארבעים שנה לא היינו אוכלים עופות כמו שהיום אוכלים עופות ובשר.

<משה דגן: אז להעביר את זה לצרכן זה גם לא כלכלי ולא מעשי.

מיכאל מלכיאלי: למי יש זמן לעשות את זה?

איתן כבל: אתה במשוכה האחרונה.

<משה דגן: אנחנו מדברים על הניקור.

<משה דגן: היום יש מומחים בודדים בתחום הזה.

<משה דגן: כדי לסבר את האוזן – היום מדובר על יבואנים שמוותרים על החלק האחורי כיוון שלא שווה להם להחזיק את המנקרים האלה שיבואו לנקר כשמכל הניקור הזה יוצא עשרה קילו של בשר שזה הסינטה.

<משה דגן: פה כותבי הדוח הגיעו למציאות שאנחנו צריכים למעלה ממיליון ראשי בקר כדי להגיע לכמויות שהם התייחסו אליהם בדוח.

<משה דגן: כלומר הדוח הזה רצוף גם בטעויות אריתמטיות, בטעויות חישוביות ובטעויות של הבנת התחום.

<משה דגן: חבל שלא התייעצו אתנו.

גם לא צריך לפחד שזה עולה כסף.

גם ביטחון עולה כסף, וגם כשרות עולה כסף.

איתן כבל: יעקב אשר, נתת הרצאה מעל ומעבר.

איתן כבל: כמה פשקווילים חיברת.

<משה דגן: רק משפט אחד, ברשותך, אדוני היושב-ראש, אני בהחלט מקבל את ההערה בדוח לגבי כפל הכשרויות.

רחל עזריה: מזל טוב.

<משה דגן: אני רוצה לומר, לצערי הרב, שיש היום הרבה בד"צים שהם מותגים שהם קשקושים כאלה ואחרים.

<משה דגן: אני לא מקבל את זה.

<משה דגן: אין לנו שום רגולציה על הבד"צים.

<משה דגן: אני לא יודע מה הבד"צים נותנים, אני יודע מה הרבנות הראשית תיתן.

<משה דגן: ברגע שייקבעו שתי רמות כשרות: כשרות בסיסית וכשרות מהדרין, אני בטוח שכולם יתיישרו עם זה בדיוק כמו בשחיטת חו"ל.

אלעזר שטרן: והבד"צים ייסגרו.

איתן כבל: תודה.

<משה דגן: - - בשחיטת חו"ל הוצאנו נהלים חדשים שמתייחסים לשחיטה חלק וכשרות רגילה - -

איתן כבל: תודה.

<משה דגן: - - כל הבד"צים יתיישרו - - -

איתן כבל: אדוני המנכ"ל, ברשותך, מה שאמרת בסוף דבריך כאילו בנון-שלנטיות זה אולי הדבר הכי דרמטי שאמרת.

איתן כבל: יש לי מחלוקת אם המשיח יגיע לפני כן או אם תצליח בזה.

מאה שנה - - -

איתן כבל: שנייה, ברשותך, יעקב אשר, אני לא מדבר שוטף?

אבל מאה שנה, לא הפתעה.

איתן כבל: אני שואל אותך שאלה.

איתן כבל: אני ביקשתי ממך עזרה?

איתן כבל: אני אומר בצורה ברורה – הלוואי.

<משה דגן: בשחיטת חו"ל זה כבר מקובל, אדוני היושב-ראש.

איתן כבל: אדוני, היתרון הוא שזה בחו"ל.

איתן כבל: בארץ פה כולם יהודים.

<משה דגן: מדובר על שבעים ושישה אלף טון בשר שמגיע לארץ, וזה בשחיטה - - - של הרבנות הראשית.

איתן כבל: אתה יודע מה היתרון?

איתן כבל: אני רוצה שתהיה רבנות חזקה.

<משה דגן: גם אני רוצה.

איתן כבל: עזוב, אל תיתן.

<משה דגן: זה יקרה, בעזרת ה'.

איתן כבל: אני לא - -

<משה דגן: - - -

איתן כבל: בסדר, אוקיי.

<משה דגן: האם המטרה היא לשבור את הרבנות או לתקן?

איתן כבל: לא, זאת לא הכוונה.

רחל עזריה: די, די.

<משה דגן: צריך לבדוק מי עומד מאחורי - -

איתן כבל: אדוני המנכ"ל, יש חבורה שיושבת וכותבת מחדש פרוטוקולים נגד הרבנות.

איתן כבל: אז אני מודיע לך – אין כאלה.

איתן כבל: לפחות מההיכרות האישית גם עם רחל וגם עם אלעזר שטרן, שאין להם בשום פנים ואופן שום כוונה לקעקע את יסודות הדת.

איתן כבל: נהפוך הוא - -

<משה דגן: אני יכול לתת לך דוגמה אחת?

שולי מועלם-רפאלי: לא, אל תלך למקומות האלה.

רחל עזריה: די, תכבד.

רחל עזריה: מספיק.

איתן כבל: גברתי, אני אאפשר לך.

אורי מקלב: - - - אני לא מסכים על כל אחד.

אורי מקלב: אני מסכים את זה על אחרים.

אורי מקלב: יש אנשים שרוצים לקעקע את הרבנות.

איתן כבל: עזוב, אני לא רוצה - - - הרב אהרון ליבוביץ', בבקשה.

<קריאות: - - -

איתן כבל: חברים, אני מקפיד שאנשים, חס וחלילה, לא ידברו סרה באחרים.

בדיוק.

זה לא סרה, זה הכול מאהבה.

אלעזר שטרן: חוץ מהשקרים.

אלעזר שטרן: לא רציתי להיות - - -

איתן כבל: חברים, אני מבקש, אין כאן השגחה על הדיבור שלכם.

<מעין נשר: חבר הכנסת כבל, אפשר?

איתן כבל: אני אאפשר לך, גברתי ממשרד האוצר.

<אהרון ליבוביץ: אנחנו שומעים דיון חשוב על מערך הכשרות שאינו מתפקד; אנחנו שומעים את כל הבעיות ודנים על פתרונות.

<אהרון ליבוביץ: אז אני שמח שפתרון קיים.

<אהרון ליבוביץ: אנחנו כבר מספקים פתרון במשך חמש שנים בירושלים.

<אהרון ליבוביץ: ארגון השגחה פרטית – לא הלכנו לשום מקום.

<אהרון ליבוביץ: קודם מדברי אחד מחברי הכנסת השתמע שאנחנו נעלמנו.

<אהרון ליבוביץ: אנחנו מוסיפים בית עסק בשבועיים, והאמינו לי שבתי עסק לא היו עובדים אתנו אם אנשים לא היו אוכלים.

<אהרון ליבוביץ: המלצה שלי זה ללכת לפתרון פשוט.

<אהרון ליבוביץ: הפרדה בין הרגולציה לשירות היא הכרחית.

<אהרון ליבוביץ: שוק פרטי בתחום הכשרות מביאה כשרות יותר טובה.

<אהרון ליבוביץ: גם חבר הכנסת מקלב, כשהוא נוסע לחו"ל הוא אוכל כשרות שפועלת במערכת של תחרות על שירות, על מחירים ועל אמון.

<אהרון ליבוביץ: הצרכנים יודעים שכשיש תחרות להבחין כבר היום בנושא הבד"צים.

<אהרון ליבוביץ: כרגע אנחנו יוצרים אשליה בתוך העם.

<אהרון ליבוביץ: לצערי, הרבה ארגוני כשרות שבאים לתמוך כביכול באיכות הכשרות תומכים באשליה הזאת שאנחנו יכולים לסמוך על חתיכת נייר על הקיר בלי להיות צרכנים נבונים, בלי לבחון מה שאנחנו קונים.

<אהרון ליבוביץ: בסך הכול ההפרטה של השירות תחזק את החברה האזרחית, היא תחייב תקשורת בנושא האיכות של הכשרות.

<אהרון ליבוביץ: היא תוזיל את המחירים כי התחרות במחירים היא תחרות על האמון של הציבור.

<משה דגן: אשמח אם תיתן לי נתונים בכמה עסקים נתת כשרות אחרי שהרבנות הראשית הסירה כשרות בגלל ליקויים שנמצאו שם?

רחל עזריה: באמת?

רחל עזריה: הרבנות הסירה כשרות בגלל ליקויים?

רחל עזריה: נו, באמת - -

<קריאות: - - -

רחל עזריה: - - אל תבוא להמציא מחדש את ההיסטוריה.

רחל עזריה: אתם הבנתם שמאיימים על המונופול שלכם, ושנותנים כשרות מצוינת רק בלי בד"צים - -

<משה דגן: בניגוד לחוק.

רחל עזריה: - - ולכן אתם יצאתם למלחמה.

רחל עזריה: תפסיקו כבר.

רחל עזריה: איזה בניגוד לחוק?

רחל עזריה: כשהמשגיח לא מגיע, ומדווח על עשרים ושש שעות ביממה בדיוק כמו שכתוב בדוח המבקר, אז החוק לא קשור.

<משה דגן: - - - כמה שעות הוא מגיע לעסק?

אלעזר שטרן: לא השאלה כמה שעות; השאלה היא האם זה כשר או לא.

רחל עזריה: עשרים ושש שעות ביום מדווח משגיח שהוא מגיע לבית העסק.

<משה דגן: צריך לשים אותו מאחורי סורג ובריח.

רחל עזריה: אבל אתה לא עושה את זה.

רחל עזריה: רק מבקר המדינה בודק.

רחל עזריה: אפילו אין לכם נתונים.

רחל עזריה: אתם לא לוקחים אחריות על הכשרות - -

<משה דגן: - - -

רחל עזריה: - -בכלל לא מעניין אתכם, כי אתם גם לא אוכלים את האוכל של בתי העסק שהם עסק של הרבנות - -

<משה דגן: המקרים הבודדים האלה לא מלמדים על הכלל.

רחל עזריה: - - זה לא מעניין אתכם.

רחל עזריה: זה רק – איך אתם קוראים לזה?

רחל עזריה: – "הכנסת כלה", כי זאת הכנסה קלה – דרך להכניס הרבה כסף להרבה אברכים.

<משה דגן: - - - לא מלמדים.

איתן כבל: תודה, תודה.

רחל עזריה: באמת לא מלמדים?

רחל עזריה: דוח מבקר המדינה לא מלמד?

את לא רוצה פה רבנות.

תגידי את זה בקול רם, ותפסיקי - - -

רחל עזריה: פשוט לא ייאמן.

לא ייאמן.

איתן כבל: חברים, מרגע זה נתתי לכם שישים שניות של התנקמות שאף אחד לא הקשיב לכם.

רחל עזריה: - - - שישים שניות.

אלעזר שטרן: משגיח שמדווח עשרים ושש שעות האוכל שלו טרף.

רחל עזריה: זה מה שאמרתי – עשרים ושש שעות ביממה.

אלעזר שטרן: האוכל טרף.

<קריאות: - - -

<משה דגן: מסכים אתך.

רחל עזריה: אבל אתם לא עולים על זה.

רחל עזריה: רק מבקר המדינה עולה על זה.

רחל עזריה: אתם לא עולים על זה.

רחל עזריה: זה לא מעניין אתכם.

<קריאות: - - -

איתן כבל: די, די.

- - - רק מבקר המדינה יודע על זה.

<משה דגן: שלושה מפקחים של הרבנות הראשית.

<משה דגן: איך את רוצה שאני אסתובב בכל הארץ?

רחל עזריה: נו, באמת.

רחל עזריה: מי המפקחים בכל עיר בכמה רשויות ובכמה במועצות דתיות.

רחל עזריה: אתה ממש מכשיל את כולם.

רחל עזריה: אלה דברים לא נכונים.

איתן כבל: די, רחל.

איתן כבל: יש לי בקשה.

איתן כבל: אני מדבר עכשיו בכל הרצינות והכנות.

איתן כבל: זה דיון רציני מדי מכדי שניקח אותו לפינות שאין לנו עניין להיכנס אליהם.

איתן כבל: אל תורידו את זה לרזולוציות שאין להן מקום.

איתן כבל: יש כאן שאלה, יש פה ויכוח ערכי עקרוני אמתי.

איתן כבל: אני מציע לכל אחד מאתנו לשים את האהבות שלו והשנאות מחוץ לחדר הזה.

איתן כבל: לפני הכול אני מנסה שיהיה ויכוח.

- - -

איתן כבל: יעקב אשר, ביקשתי את רשותך?

אני מעיר הערה.

איתן כבל: אל תעיר לי הערה.

זה לא ויכוח.

המנכ"ל אומר שיושבת ועדה, ובעוד כמה חודשים תביא המלצות - -

איתן כבל: יעקב, נראה לי - - - יש לך הרבה פניות ציבור בחדר.

איתן כבל: נשלח אותך לעבוד שם.

אדוני, זה לא בסמכותך.

איתן כבל: אל תפריע לי.

מה, אתה מונופול?

תן לשולי לדבר.

<אהרון ליבוביץ: אני מוכרח להתייחס לקריאת הביניים אף על פי שאני מעדיף להתמקד בדברים שלי.

<אהרון ליבוביץ: קודם כול, אני מברך, הרבנות הביאו שחקן חיזוק מכובד שמביא קצת שיח ענייני, וחבל שפה גלשת לשיח לא ענייני.

<אהרון ליבוביץ: כי אם כבר לקחת אותנו לשם – המקומות בירושלים שעובדים עם השגחה פרטית עובדים בגלל הגב הערכי שלהם כי הם רוצים מוצר אמתי.

<אהרון ליבוביץ: מי שבירושלים לא עובד עם השגחה פרטית עובד עם הרבנות בדרך כלל משום שהמשגיח לא מגיע, והם עושים מה שהם רוצים.

<קריאות: - - -

רחל עזריה: זה נכון, זאת המציאות.

מיכאל מלכיאלי: - - -

אתה רוצה להיות מנכ"ל הרבנות הראשית?

תגיש מועמדות.

רחל עזריה: זאת המציאות.

רחל עזריה: בואו נכיר במציאות.

מה אתה מבלבל את המוח?

איתן כבל: יעקב, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

איתן כבל: לא הוגן.

איתן כבל: מספיק.

איתן כבל: אל תשתלט לי על הדיון.

איתן כבל: לא צריך הרבה כדי שתשתלט על הדיון.

זה מרגיז אותי.

איתן כבל: אתה יודע כמה דברים מרגיזים אותי, ואני לא מוציא אותך?

אוי, כשאתה מתרגז.

איתן כבל: נכון.

<אהרון ליבוביץ: יש כאן נציגים מכובדים של אולמי השמחות, של בתי המלון.

<אהרון ליבוביץ: כל מי שבשטח יודע שהכשרות של הרבנות היא כשרות קלה למעט ההתמודדות עם החומרות היתרות.

<אהרון ליבוביץ: אבל מבחינת הנוכחות והמעורבות של המשגיח בהרבה מאוד מקרים זה יחסית - - -

שולי מועלם-רפאלי: אהרון, אתה עושה טעות.

<אהרון ליבוביץ: זאת לא טעות.

רחל עזריה: זאת לא טעות.

רחל עזריה: זאת המציאות.

שולי מועלם-רפאלי: כשהוא אומר שיש להם חשיבות עליונה - -

איתן כבל: ברשותך, את הדוברת הבאה.

שולי מועלם-רפאלי: סליחה, אדוני.

איתן כבל: אני רוצה לומר לך את הדבר הבא: אני משתגע כל פעם מהאנשים שאני מזמין לפה.

איתן כבל: אתם עמלים תקופה ארוכה להביא את הדברים שלכם.

איתן כבל: מה שאני מבקש ממך – תנצל את ההזדמנות לומר את חמשת הדיברות שלך.

איתן כבל: מה הם עושים?

איתן כבל: הם לוקחים אותך לפינות שאין להם קשר לדיון.

<אהרון ליבוביץ: מקבל.

מיכאל מלכיאלי: - - -

שולי מועלם-רפאלי: חבר הכנסת מלכיאלי, אף אחד לא קרא - - - בוא נרגיע.

מיכאל מלכיאלי: - - - אומרים דברים - - -

שולי מועלם-רפאלי: בסדר, נו.

איתן כבל: אהרון, סכם, ברשותך.

<אהרון ליבוביץ: המהות של השגחה פרטית זה להביא את הקול של השטח – אנשים שרוצים כשרות מקצועית וכשרות ערכית.

<אהרון ליבוביץ: אנחנו באים כדי לומר שיש אלטרנטיבה ואפשר אחרת.

<אהרון ליבוביץ: אנחנו פועלים עם משגיחי כשרות, נשים שנושאות תעודה של הרבנות הראשית לישראל, שנותנות השגחה מקצועית כמו שקיים בכל השוק.

<אהרון ליבוביץ: אנחנו מראים שאפשר לעשות את הדברים נכון; אפשר לעשות את הדברים עם ערכים ועם אמת.

<אהרון ליבוביץ: בעצם בתי עסק הם שמחים כל-כך, ומי שיעקוב אחרי דף הפייסבוק שלנו יראה את הנראטיב של בתי עסק שמתגאים בכך שהם - - -

מיכאל מלכיאלי: - - -

איתן כבל: די, מלכיאלי.

איתן כבל: אני קורא לך לסדר פעם ראשונה.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה, אדוני.

שולי מועלם-רפאלי: אני מבקשת לא מצד זה ולא מצד זה, ולא מלמעלה ולא מלמטה.

שולי מועלם-רפאלי: תקשיבו עד הסוף לדברים שלי כי יש לי תחושה שלקחנו את הדיון על הכשרות למלחמה.

שולי מועלם-רפאלי: לדעתי, יש פה מציאות שציבור רחב במדינת ישראל מבקש לאכול כשר.

שולי מועלם-רפאלי: השאלה רק איך מאפשרים לו את זה באופן הכי נכון.

שולי מועלם-רפאלי: חברי היקרים ברבנות הראשית, כל יושבי השולחן הזה רוצים רבנות טובה, חזקה, משמעותית, ערכית ומוסרית במדינת ישראל.

שולי מועלם-רפאלי: זאת המטרה.

שולי מועלם-רפאלי: מדינת ישראל רואה ביהדות של המדינה חלק מהותי בקיום שלה.

שולי מועלם-רפאלי: כל חברי הכנסת בבית הזה רואים במדינת ישראל מדינת הלאום של העם היהודי.

שולי מועלם-רפאלי: יחד עם זאת, חברים יקרים, הצטברו ברבות השנים בעיות מטורפות במערך הכשרות.

שולי מועלם-רפאלי: הרי אם לא כך לא היינו נזקקים לכשרויות אלטרנטיביות שקמות חדשים לבקרים הן מצד זה והן מצד זה; הן מצד כאלה שלא סומכים על הכשרות של הרבנות כי היא לא תקינה בענייני הכשרות בעיניהם, והן מצד אלה שחושבים שהיא מקלה מדי ועושים שם מה שרוצים.

שולי מועלם-רפאלי: חבר הכנסת עתניאל שנלר הגיש בכנסת השמונה-עשרה הצעת חוק מצוינת שדיברה על הנקודה הקריטית שהצביעו עליה ברבות השנים, והצביע עליה מבקר המדינה.

שולי מועלם-רפאלי: הצעת החוק לא התקדמה, לצערי.

שולי מועלם-רפאלי: אני הגשתי אותה בכנסת הנוכחית.

שולי מועלם-רפאלי: ישבתי עם ועדת הכשרות של הרבנות הראשית.

שולי מועלם-רפאלי: המטרה, מבחינתי, היא ליצור את הניתוק המתבקש בין המשגיחים למושגחים.

שולי מועלם-רפאלי: הניתוק הזה חייב להיעשות.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו הצענו בהצעת החוק שלי שעובדת עם חברי כנסת מכל סיעות הבית שתוקם רשות כשרות תחת המשרד לשירותי דת שתכשיר, תפקח וגם תעסיק את המשגיחים.

שולי מועלם-רפאלי: זה ייצור את אותה הפרדה שלה קרא מבקר המדינה ושם עליה הרבה סימני שאלה, חברי ברבנות הראשית.

שולי מועלם-רפאלי: נקודה שנייה – ברור לחלוטין - -

איתן כבל: משפט אחרון.

שולי מועלם-רפאלי: - - שהמציאות שבה יש אין סוף גופי כשרות שלוקחים את הכשרות עוד קצת ועוד קצת בחומרתה, יוצרת מציאות די הזויה שבה יש כאילו כל מיני בד"צים שדיברת עליהם.

שולי מועלם-רפאלי: הבית הזה ייתן לך את כל הכוח להילחם את המלחמה הזאת כי אנחנו מאמינים שצריכה להיות כשרות אחת, כשרות אחרת.

שולי מועלם-רפאלי: תחליטו שיש ארבע דרגות כשרות?

שולי מועלם-רפאלי: גם בסדר.

שולי מועלם-רפאלי: אני לא אשת מקצוע.

שולי מועלם-רפאלי: הרב ליבוביץ' ואתה אנשי המקצוע.

שולי מועלם-רפאלי: אבל בואו נסכם שיש איקס דרגות כשרות, וכולנו מסתובבים סביבן.

שולי מועלם-רפאלי: דבר אחרון.

שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה להגיד פה – ההכשרה היום של משגיחי כשרות כבר לא נעשית רק במקומות שהיא נעשתה פעם.

שולי מועלם-רפאלי: זה דבר מבורך שיש ארגונים שמקבלים אישור להכשיר משגיחים.

שולי מועלם-רפאלי: המשגיחים האלה מגיעים מכל מיני - -

<משה דגן: הם עושים מבחני הסמכה.

איתן כבל: תודה.

שולי מועלם-רפאלי: בדיוק.

שולי מועלם-רפאלי: הדבר הזה נשאר ברבנות - -

איתן כבל: תודה.

שולי מועלם-רפאלי: - - אבל כן תאפשרו פתיחה של השורות.

שולי מועלם-רפאלי: אל תסתגרו חזרה כי הסגירות הזאת תוביל אותנו רק למקומות קשים יותר.

שולי מועלם-רפאלי: הציבור במדינת ישראל רוצה כשרות שיש מאחוריה גם ערכים, גם מוסר, גם הלכה - -

איתן כבל: חברת הכנסת שולי מועלם, זה כבר לא משפט אחרון, זה משפט - - -

<משה דגן: בדיוק כמו ברבנות.

שולי מועלם-רפאלי: בדיוק.

שולי מועלם-רפאלי: וגם אמונה אמיתית בזהותה היהודית של מדינת ישראל.

שולי מועלם-רפאלי: תודה.

איתן כבל: תודה, גברתי.

איתן כבל: מעין נשר ממשרד האוצר, בבקשה.

איתן כבל: היא צעד לכאן כדי לבקש את רשות הדיבור.

איתן כבל: אני רק מבקש, גברתי, להיות ממוקדת ולא להתווכח כאן עם אף אחד.

<מעין נשר: אין לי עניין להתווכח.

<מעין נשר: רק לעניין הדוח שאנחנו הוצאנו טיוטה בשנה שעברה.

<מעין נשר: אנחנו הוצאנו טיוטה של הדוח - -

אורי מקלב: שהגיעה לעיתונאים.

איתן כבל: מקלב, עזוב.

<קריאה: - - - משטרה.

אורי מקלב: - - -

איתן כבל: כל יום.

איתן כבל: אז עכשיו יש לך טענה כלפיה?

איתן כבל: עזוב את זה עכשיו.

אבל היא משרד ממשלתי, עם כל הכבוד.

איתן כבל: מאה אחוז.

<מעין נשר: אנחנו עשינו ניסיון לאמוד את העלויות של הכשרות מתוך עלויות המזון כדי לראות מה החלוקה הענפית, איפה יש יותר עומסים; גם לראות האם העובדה שהמונופול שהרבנות מחזיקה בו במתן השירות – לא מונופול בנהלים – צריך להשוות בין דבר לדבר.

<מעין נשר: ממה שאמרת פה על המשטרה – המשטרה אינה מונופול בשירותי האבטחה.

<מעין נשר: היא קובעת כמה מאבטחים צריך לשים, אבל היא לא - -

רחל עזריה: לא.

רחל עזריה: יש כמה קופות חולים.

רחל עזריה: הוא לא מונופול.

<קריאות: - - -

אני נורא מצטער שאת נכנסת להבעת דעות, ולא לדברים מקצועיים.

איתן כבל: יעקב אשר, סליחה.

זה לא מקצועי.

איתן כבל: גברתי, תגידי מה שאת רוצה.

אני ממש מתפלא עלייך.

איתן כבל: יעקב.

היא פקידה של האוצר.

היא לא יכולה לבוא לפה - - -

איתן כבל: סלח לי, יעקב אשר, בבקשה.

<מעין נשר: אנחנו ניסינו לאמוד כמה עולים השירותים, והתחלנו לעשות עבודה חשבונאית מפורטת שלא עשו אותה בעבר.

<מעין נשר: נתנו הזדמנות לגורמים להעיר ולשלוח לנו השגות אחרי ששלחנו להערות הציבור - -

איתן כבל: ו, ו?

<מעין נשר: התגובה הרצינית היחידה הייתה שקיבלנו זה מהתאחדות המלונות.

<מעין נשר: היו תגובות שקיבלנו לעניין הבשר – הרי העלות המשמעותית של הכשרות נמצאת במוצרי הבשר.

<מעין נשר: היו טענות שקיבלנו לעניין כמויות הבשר – הן הבקר והן העופות.

<מעין נשר: אנחנו בדקנו את הנתונים שהם נתונים רשמיים של מועצת הלול ושל מועצת הבקר, ואין איתם בעיה.

<מעין נשר: המסקנה העיקרית שלנו היא שאנחנו מתכוונים להוציא גרסה מפורטת להערות, ואנחנו נסביר איך הגענו לחישובים כדי שלא יגידו - -

איתן כבל: אנחנו נשמח.

אורי מקלב: חוץ מהכמות כמה עולה הכשרות?

איתן כבל: עזוב, חבר הכנסת מקלב, זאת רק טיוטה.

אורי מקלב: לפי הדוח, זה פי שלושה מהמציאות.

<מעין נשר: שלא יגידו - - -

אורי מקלב: מגדלי העופות אומרים את זה.

אורי מקלב: הם אמרו את זה כאן בוועדה.

אורי מקלב: 0.3.

אורי מקלב: זה מה שאמרו.

איתן כבל: חבר הכנסת מקלב, בבקשה.

איתן כבל: תן לנו להתקדם.

אורי מקלב: - - - שלא - - -

איתן כבל: עזוב עכשיו.

איתן כבל: זאת טיוטה.

איתן כבל: הם יניחו אותה.

איתן כבל: משפט אחרון.

ביטחון עולה וחינוך עולה.

הכול עולה.

גם זה עולה.

שולי מועלם-רפאלי: אין לנו בעיה שזה עולה.

מה הבעיה?

אורי מקלב: - - -

רחל עזריה: די, די, אי אפשר.

רחל עזריה: כאילו אומרים שאנחנו לא רוצים כשר.

אורי מקלב: - - - במקרה אני יודע - - -

איתן כבל: חבר הכנסת מקלב, תגן עלי ממך.

איתן כבל: תודה.

<מעין נשר: אם יש הערות איך הגענו לנתונים אנחנו נשמח לקבל.

שולי מועלם-רפאלי: מה שכואב לי בתור חברת קואליציה זה שוב ההבנה שהמשרדים לא מדברים זה עם זה.

<משה דגן: ממש.

שולי מועלם-רפאלי: ריבונו של עולם, את ממשרד האוצר - -

איתן כבל: שולי.

שולי מועלם-רפאלי: - - יש פה משרד לשירותי דת – למה אתם לא מדברים?

איתן כבל: שולי, מספיק.

רחל עזריה: אוי, נו, באמת.

רחל עזריה: אל תגידו שלא ישבו.

רחל עזריה: לכל תעלול יש גבול.

<משה דגן: איתי לא ישבו.

איתן כבל: משה, אני קורא אותך לסדר.

רחל עזריה: לא איתך.

רחל עזריה: עם המשרד לא ישבו?

רחל עזריה: חלאס, כמה אפשר?

איתן כבל: אתה לא עונה.

איתן כבל: רחל, פעם אחרונה.

איתן כבל: גם לך אני קורא לסדר פעם ראשונה.

רחל עזריה: זה לא בסדר מה שאתה עושה.

איתן כבל: משה, אתה יוצר פה תקדים.

איתן כבל: אני אוציא אותך.

איתן כבל: כיבדתי אותך.

איתן כבל: אתה עונה רק למה שאני מבקש.

איתן כבל: כשאני אבוא אליך, אתה תנהל את הדיון איך שאתה רוצה.

איתן כבל: זה לא מכובד.

איתן כבל: זה לא שוק.

איתן כבל: מספיק.

<משה דגן: סליחה.

איתן כבל: הם נבחרו אני מנסה לרסן אותם כמה שאפשר.

איתן כבל: די.

איתן כבל: אני אומר לכם, מרגע זה מי שמפריע אני מוציא אותו.

איתן כבל: די, הבנו, בסדר.

איתן כבל: מצלמות כבר יצאו, גם החבר'ה מהפלס כבר יצאו.

פקיד ממשרד האוצר – שואלים אותו אם הוא ישב עם הרבנות ולא מקבלים תשובה.

שולי מועלם-רפאלי: די, די.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו לא מדברים כאן על אנשים.

רחל עזריה: לא, הם שאלו האם המשרד ישב.

אתה יודע לשאול את זה יותר טוב ממני.

רחל עזריה: אל תענה על עצמך, תענה על המשרדים.

שולי מועלם-רפאלי: אנשי המשרדים הם אזרחי מדינת ישראל.

<עמיחי פילבר: אנחנו מדברים, ויש בינינו חילוקי דעות.

איתן כבל: בסדר.

איתן כבל: לגיטימי.

איתן כבל: מה קרה?

רחל עזריה: בדיוק.

רחל עזריה: זה לגיטימי.

רחל עזריה: זאת התשובה.

איתן כבל: תשובה מצוינת.

איתן כבל: תודה.

<מעין נשר: - - - ישבנו עם הרבנות, קיבלנו מכתב מהם, ואנחנו נמשיך לשבת.

<מעין נשר: אנחנו עושים את הדברים בדיאלוג.

<מעין נשר: משרד רואי חשבון אוסף נתונים ויושב עם כולם ומדבר.

<מעין נשר: אחר כך מעבירים טיוטה עם הערות.

<מעין נשר: אנחנו נמשיך לשבת איתם.

איתן כבל: תודה, גברתי.

<מעין נשר: הדבר החשוב היה שאמרו פה שיש אי דיוקים.

<מעין נשר: אנחנו בדקנו את הדברים, אנחנו עומדים מאחורי המספרים, ואנחנו - - -

איתן כבל: תודה.

אורי מקלב: טעיתם במשהו?

איתן כבל: את לא עונה.

איתן כבל: אני רוצה לבקש ממך שכשהדוח יהיה מוכן אנחנו מבקשים לקבל אותו לפני שנקרא אותו בעיתון.

איתן כבל: אפשר?

איתן כבל: בקשה קשה?

<מעין נשר: - - -

איתן כבל: אני בסך הכול ביקשתי.

איתן כבל: עכשיו בואו נראה אם תעמדו בזה.

<מעין נשר: מאה אחוז.

איתן כבל: אני מבקש מהגברת מירי שלם ואחר כך רם רובינסקי, הבעלים של "גחלילית".

איתן כבל: לאחר מכן אני אבקש גם את עמיחי פילבר.

אורי מקלב: מה זה "גחלילית"?

אורי מקלב: שבאלפיים שלוש מאות שקל ביקש כשרות אלטרנטיבית?

איתן כבל: לא יודע מי זה.

איתן כבל: הוא ביקש לדבר.

אורי מקלב: אלפיים שלוש מאות שקל, שמונה עשרה שעות.

איתן כבל: גברת מירי שלם, בבקשה.

איתן כבל: אורן דובדבני פה?

<מירי שלם: אני מירי שלם, אני מהמכון לאסטרטגיה ציונית.

<מירי שלם: יצרנו מחקר של המוצרים.

<מירי שלם: לא הלכנו למלונות, ולא הלכנו למסעדות, אלא למוצרים שיוצרו בארץ.

<מירי שלם: בדקנו שלוש מאות חמישים ושישה מוצרים שנמצאים בסופרמרקטים.

<מירי שלם: שאלת המחקר הייתה, האם הרבנות מתפקדת כגוף המעניק כשרות למוצרי מזון המיוצרים בישראל באופן שמספק את צורכי השוק המקומי?

<מירי שלם: אז כמו שאמרתי, בדקנו שלוש מאות חמישים ושישה מוצרים.

<מירי שלם: בדקנו משקאות, סלטים, שימורים, קפואים, מאפים ודגנים – משהו שכולנו קונים כל יום.

<מירי שלם: המחקר נעשה באזור שלא מאופיין בשיעור אוכלוסייה דתית גבוה בכוונה כדי לראות מה קורה בארץ באופן כללי ולאו דווקא במקומות שמאוד מקפידים על הכשרות.

<מירי שלם: בגרף שמוצג פה לפניכם כל העמודות הכחולות הן העמדות של סך המוצרים הכשרים שנבדקו.

<מירי שלם: יש שם, לפי קטגוריות, דגנים כמו הקטגוריות שציינתי קודם.

<מירי שלם: מה שמפתיע כאן זה שיש עמודות אדומות.

<מירי שלם: העמודות הקטנות שיש בהם רק כשרות אחת של הרבנות.

<מירי שלם: כל העמודות האדומות זה מקומות שיש בהם רק כשרות אחת של הרבנות.

<מירי שלם: הנתונים אומרים של-91% מהמוצרים יש יותר מכשרות אחת, ורק ל-9% יש כשרות רבנות.

<מירי שלם: הנתון השני – יש עמודה שלישית, העמודה הירוקה, של המוצרים שיש בהם יותר מכשרות אחת, זאת אומרת כשרות אחת, שתיים, שלוש או ארבע.

<מירי שלם: היינו יכולים להניח שבעצם יש משהו שנקרא "בהלה לכשרות", זאת אומרת שיש בכל מוצר ארבע או חמש חותמות כשרות.

<מירי שלם: יש כל מיני השגחות: הרב לנדא, בד"ץ העדה החרדית, בד"ץ בית יוסף וכל מה שאתם מכירים מהמוצרים שאתם קונים.

<מירי שלם: אבל לא.

<מירי שלם: וכאן ההפתעה השנייה: 79% מהמוצרים שבדקנו יש בהן רק שתי כשרויות.

<מירי שלם: זאת אומרת כשרות של הרבנות וכשרות נוספת; 22% מהמוצרים הם מוצרים שיש בהם יותר משתי כשרויות.

<מירי שלם: זה אומר שהכשרות של הרבנות היא כשרות שלא עומדת לבדה.

<מירי שלם: אין לה שום משמעות.

<מירי שלם: זה אומר שהיא נתמכת, היא צריכה קביים של כל הכשרויות האחרות.

מה זה מפריע לכם?

<מירי שלם: מה זה מפריע?

<מירי שלם: הדיון כאן - - -

אורי מקלב: - - -

מה קשור כל הנאום שלך - - -

רחל עזריה: אפשר לשמוע את האורחת?

מישהו מכריח לקחת הכשר נוסף?

רחל עזריה: - - - אנחנו משלמים פעמיים.

<מירי שלם: בקיצור - - -

מיכאל מלכיאלי: - - -

אורי מקלב: הכשרות האחרת נתמכת על הרבנות הראשית.

איתן כבל: מירי, רגע.

יש כשרות בסיסית, ויש עליה כשרות נוספת.

מה יש?

רחל עזריה: משלמים פעמיים.

כמו שיש משרד הבריאות ואגודה למזון טבעוני.

איתן כבל: יעקב, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

אורי מקלב: לא - - - פעמיים, אדוני.

איתן כבל: נכון.

אורי מקלב: ולכן זה יצמח על הרבנות הראשית.

אורי מקלב: הכשרות הנוספת היא תוספת, ולכן - - -

איתן כבל: בסדר, אבל הבנו.

איתן כבל: חבר הכנסת מקלב, האמן לי שאת עמדתך ואת עמדת יעקב אשר ומלכיאלי הבנו כבר מההתחלה.

אורי מקלב: - - -

איתן כבל: אני עדיין - -

אורי מקלב: אתה עדיין לא הבנת - - -

איתן כבל: אני עדיין לא במקום להשתכנע.

איתן כבל: אני עדיין במקום של להקשיב.

אורי מקלב: נכון.

אורי מקלב: אבל לפחות תקשיב למה סבתא שלך כן בררה את האורז ואת הכוסברה, ולמה היום אתה צריך - - - אני אסביר לך - -

איתן כבל: אדוני, לא עכשיו.

אורי מקלב: אז תיתן לי זכות דיבור - - -

איתן כבל: לא עכשיו.

אורי מקלב: כדי שהציבור יבין מה נעשה פה.

איתן כבל: סליחה, אני אאפשר.

איתן כבל: אבל לא עכשיו.

איתן כבל: למרות שיש אצלנו בוררים גם אחרי הבד"ץ.

<מירי שלם: הדיון עוסק כאן בעלויות מונופול הכשרות, וזה בדיוק הסיפור.

<מירי שלם: יש על כל מוצר יותר מחותמת אחת.

<מירי שלם: יש אחת, שתיים או שלוש, אבל הרבנות בעצם הפכה ללא רלוונטית.

<מירי שלם: לדעתי, יש פה זלזול בכל האנשים.

<מירי שלם: קודם מישהו הזכיר שמסעדות בתל-אביב רוצות כשרות - -

איתן כבל: משפט אחרון.

<מירי שלם: - - כי יש אוכלוסייה מסורתית גדולה.

<מירי שלם: אנחנו רוצים רבנות, אנחנו לא רוצים יותר מזה.

<מירי שלם: מותר לנו לבקש שעלות של מוצר תהיה נגועה בכשרות אחת ולא באין סוף - -

אורי מקלב: מי אמר לך - - -

איתן כבל: תודה, גברתי.

אורי מקלב: - - -

איתן כבל: די, מקלב, זה לא הוגן.

רחל עזריה: נו, באמת.

רחל עזריה: מתנות.

איתן כבל: ברשותך, אתם משתלטים לי על הדיון.

איתן כבל: אתה יודע שמפאת כבודכם אני עושה את זה.

אורי מקלב: נכון.

איתן כבל: אבל יש שלב שבו אתפוצץ, וזה לא הוגן.

איתן כבל: אני לא רוצה עליכם.

איתן כבל: בבקשה, תראו איך אני ממש תופס את עצמי.

איתן כבל: משפט אחרון, גברתי.

<מירי שלם: לסיכום, אנחנו חושבים שצריך לשקול את הצורך בהענקת כשרות למוצרי מזון מטעם הרבנות; להגיד לרבנות לוותר על מערך הכשרות של המוצרים שלה כי זה מיותר.

איתן כבל: זה ברור.

איתן כבל: תודה, גברתי.

איתן כבל: אני מבקש עכשיו מעמיחי פילבר, מנהל תחום הסדרת כשרות במשרד לשירותי דת, לדבר.

איתן כבל: אחריו ידברו רם רובינסקי והרב אורן דובדבני.

איתן כבל: חממה נמצא פה?

<רוני חממה: כן.

איתן כבל: אנחנו עוד לא ראינו מישהו מפצח.

איתן כבל: בבקשה, עמיחי.

<עמיחי פילבר: הדיון הזה הוא דיון כלכלי, ואני אתרכז רק בצד הכלכלי של העלויות.

<עמיחי פילבר: ראינו עכשיו את הדוגמה הכי טובה איך הדיון הזה מתנהל.

<עמיחי פילבר: מחקר של שלוש מאות חמישים ושישה מוצרים – אני הבאתי לכאן את החשבונית האחרונה שלי מרמי לוי שיש בה מאה ואחד מוצרים.

<עמיחי פילבר: זה לא רציני לקחת שלושים חמישים ושישה מוצרים – תוריד מהם עשרים ושלושה – יש לך מאה אחוז מוצרים.

איתן כבל: אני יכול להעיר לך, אדון פילבר?

איתן כבל: אתה קרוב משפחה של מנכ"ל משרד התקשורת?

<עמיחי פילבר: אני האח הצעיר שלו.

הגעת למקום הלא נכון, אדוני.

איתן כבל: עכשיו הבנתי למה הגעת.

שולי מועלם-רפאלי: כל אחד הוא עולם בפני עצמו.

שולי מועלם-רפאלי: אדוני חבר הכנסת אשר, אתה מסבך אותנו.

שולי מועלם-רפאלי: עוד לא גמרנו את פרק התקשורת.

<עמיחי פילבר: אנחנו לוקחים אתגרים קשים במשפחה.

שולי מועלם-רפאלי: יש לו אחות מדהימה.

שולי מועלם-רפאלי: אדוני, גם הנשים בבית משפחת פילבר הן תותחיות.

איתן כבל: ברשותך, אני רוצה להעיר הערה לגופו של עניין.

איתן כבל: עשה לי טובה – עזוב את ההתנגחות.

איתן כבל: אמור את עמדתך ונתקדם.

<עמיחי פילבר: אז אני רוצה להתייחס לנתונים.

<עמיחי פילבר: נתחיל באגרות כשרות.

<עמיחי פילבר: עסק משלם אגרה, ומשלם אגרה שכר למשגיח.

<עמיחי פילבר: בכסף הזה המועצה הדתית מנהלת את כל מערך הכשרות: היא מחזיקה מזכירה, היא מנהלת תיקי משגיחים, היא אמורה לשלם שכר למפקחי כשרות.

<עמיחי פילבר: האגרה של כשרות שנתית נעה בין שש מאות שקל לעסק פשוט, שזה בערך 30% מהעסקים.

<עמיחי פילבר: 60% מהעסקים לא משלמים יותר מאלף מאתיים שקל לשנה.

<עמיחי פילבר: החישוב החודשי של זה הוא בין חמישים למאתיים שקלים לחודש.

רחל עזריה: זה אגרה.

רחל עזריה: זה השגחה, זה בנפרד.

<עמיחי פילבר: נכון.

<עמיחי פילבר: אני אתן לך דוגמה.

<עמיחי פילבר: יש חוק שנכנס לא מזמן לתוקף – חוק הגנה על בריאות הציבור.

<עמיחי פילבר: בחוק הזה יש סעיף שמדבר על אגרה של וטרינרים.

<עמיחי פילבר: האגרה הזאת היא על סך שלושים וארבעה אלף שקל לחודש.

<עמיחי פילבר: זה שכר של חמישה חודשים וחצי של משגיח כשרות.

מונופול.

איתן כבל: אני אפילו לא רוצה - - -

אני מדבר איתה.

רחל עזריה: אל תדבר איתי.

רחל עזריה: מה אתה צועק עלי.

<עמיחי פילבר: - - בשיטה שעובדת היום, שיש לנו רעיון איך לשנות אותה, שעה של משגיח כשרות מתומחרת בכחמש מאות שקל לא לשעת עבודה, אלא לשעה חודשית.

<עמיחי פילבר: להיכנס עשרים ושישה ימים בחודש לבית עסק זה חמש מאות שקל.

<עמיחי פילבר: זה לא עומד בתנאים של שכר מינימום.

<עמיחי פילבר: זה בערך עשרים ומשהו שקלים לשעה.

<עמיחי פילבר: זה לא כולל את הפנסיה, חופשה, הבראה.

<עמיחי פילבר: יש במסמך של מרכז המחקר והמידע עלות של משגיח כשרות בדוכן פלאפל.

<עמיחי פילבר: שם העלות היומית שלו היא עשרים וחמישה שקלים ליום.

<עמיחי פילבר: זאת אומרת אם אני בחור עם כיפה שנכנס וקנה מנה פלאפל, פחות או יותר כיסיתי לו את ההוצאה של משגיח ואגרה.

<עמיחי פילבר: אני לא נכנס עכשיו לנהלים.

<לאה ורון: ומה עם עלות יומית לבתי המלון?

<עמיחי פילבר: זה פחות מחדר.

<עמיחי פילבר: אם באתי למלון ולקחתי חדר, כיסיתי לו באותו יום את העלויות שלוש פעמים.

<עמיחי פילבר: כיסיתי לו שלושה ימים.

אלעזר שטרן: זאת העלות היחידה שיש לו?

<עמיחי פילבר: לא אמרתי שזאת העלות היחידה.

<עמיחי פילבר: אני מדבר עכשיו על הצד שלנו.

אלעזר שטרן: - - - מה יישאר?

אלעזר שטרן: חדר.

<עמיחי פילבר: תן לי לסיים.

<עמיחי פילבר: הנקודה הבעייתית המרכזית במערך הכשרות זה משגיחי הכשרות ולא בגלל שהם אנשים רעים.

<עמיחי פילבר: למשגיחי כשרות יש שלושה אבות: יש להם רב מקומי, יש להם מועצה דתית, ויש להם בעל עסק.

<עמיחי פילבר: הם כפופים לכל אלה.

<עמיחי פילבר: צריך רק הסדרה של עבודת משגיח כשרות כך שיקום בבוקר וייצא לעבודה בידיעה שהוא עובד שמונה שעות ביום ומקבל את כל הזכויות והתנאים שלו וכן שכר הוגן, ומנגד הוא יידע מה העבודה שהוא צריך לעשות.

איתן כבל: תודה, מר פילבר.

<עמיחי פילבר: רק עוד נקודה אחת בנושא הפרטה ותאגידים.

<עמיחי פילבר: כמו שאמרתי קודם על המועצה הדתית – אני דיברתי עם הרב ליבוביץ' יום לפני כן.

<עמיחי פילבר: אם הוא ייקח בממוצע אלף מאתיים שקל בחודש מעסק, ויהיו לו ממאה עסקים מאה עשרים אלף שקל – אתה עם מאה עשים אלף שקל יכול לקיים את המשכורת שלך – משרד, מחשוב, רואה חשבון, עורך דין, משגיחי כשרות ומפקחי כשרות?

<אהרון ליבוביץ: - - -

איתן כבל: הרב ליבוביץ', שהוא ייקח את הרואה חשבון שלו, ואתה תיקח את רואה החשבון שלך.

<עמיחי פילבר: הפרטה מחייבת להשית את כל העלויות האלה אך ורק על בית העסק, וזה יכפיל וישלש וירבע את העלויות.

איתן כבל: תודה, מר פילבר.

איתן כבל: רם רובינסקי, בבקשה.

איתן כבל: אחריו הרב אורן דובדבני.

<רם רובינסקי: אני רם מחברת "גחלילית".

<רם רובינסקי: אנחנו נמצאים ברחוב הרצל בתל-אביב.

<רם רובינסקי: אנחנו יבואנים של כל מיני אביזרים לאירועים וקידום מכירות לחתונות ולבר-מצוות וכדומה.

<רם רובינסקי: בחול המועד סוכות קיבלנו, להפתעתנו, מכתב מהרבנות – הודעה על הטלת קנס מנהלי קצוב על סך אלפיים שקל תחת הסעיף של חוק הונאה בכשרות.

<רם רובינסקי: רשום: "הצגת בית אוכל ככשר בכל דרך שהיא על גבי חפץ או מתקן שיש לו זיקה למקום בלי שיש לבעליו תעודת הכשר בחוק".

<רם רובינסקי: אנחנו מוכרים שם משרוקיות, קונפטי, סטיק-לייטים וכדומה; ונכון, יש לנו גם ארון של שקיות של סוכריות גומי.

<רם רובינסקי: אנחנו לא מציגים את עצמנו כשרים.

<רם רובינסקי: אם מישהו יבוא וישאל האם הסחורה שלנו כשרה, אז על השקית כתוב שזה כשר בד"ץ.

<רם רובינסקי: ניסיתי לתפוס בטלפון את הרבנות, וכמובן לא הצלחתי.

<רם רובינסקי: שלחתי להם מכתב.

<רם רובינסקי: אחרי כשלושה שבועות קיבלתי תשובה בדמות קנס נוסף על סך ארבעת אלפי שקלים.

<רם רובינסקי: אחרי שבוע גם קיבלנו מכתב שהמכתב שלנו לא קביל, והקנס יציב וקיים.

<רם רובינסקי: רציתי לשמוע.

רחל עזריה: אנחנו נבקש תגובה.

איתן כבל: אני אאפשר אחר כך למנכ"ל להשיב.

איתן כבל: אורן דובדבני, בבקשה.

איתן כבל: לאחר מכן ישי ברנע.

איתן כבל: איפה הוא?

<קריאה: לא כאן.

איתן כבל: בסדר, לא קרה כלום.

איתן כבל: רוני חממה, תפוס את מקומך גם סביב השולחן; לאחר מכן אני אבקש גם את איאד לדבר.

איתן כבל: גם לרב משה כ"ץ אני אאפשר לדבר.

איתן כבל: כל אחד, ממש בקצרה.

<אורן דובדבני: שלום.

<אורן דובדבני: כיום אני מנהל מחלקת הכשרות בגבעתיים.

<אורן דובדבני: הייתי ראש מערך הכשרות במקסיקו, ואני עוסק כיום בכשרות באירופה, בהודו, במזרח.

<אורן דובדבני: רציתי לתת אספקט איך הדברים פועלים בחו"ל.

<אורן דובדבני: בחו"ל יש תחרות חופשית, אפשר להגיד מאוד חזקה בין ארגוני הכשרות השונים.

<אורן דובדבני: בתור מי שעמד בראש ארגון כשרות מאוד גדול היה מדובר על שמונה מאות חברות מזון, על שחיטה של אלף ראש בשבוע.

<אורן דובדבני: אני הרגשתי שהתחרות עשתה לי רק טוב.

<אורן דובדבני: זה הכריח אותי לתת שירות טוב יותר ללקוחות שלי, זאת אומרת לבעלי העסקים; ואני לא מדבר על שווארמה או על פלאפל שכבודם במקומו מונח, אלא על מפעלים שמייצרים בטונות ועל חברות של משקאות, ממתקים, בשר ומחלבות.

<אורן דובדבני: זה גם הכריח אותי לתת שקיפות טובה יותר לציבור.

<אורן דובדבני: זאת אומרת הייתי צריך כל הזמן לדווח לקהילות על מה אנחנו מקפידים, על מה אנחנו לא מקפידים, מה הקריטריונים שלנו.

<אורן דובדבני: כל אחד בחר את מה שהיה נכון לו, ומה שהתאים לו בהתאם להוראות הרב הפוסק שלו.

<אורן דובדבני: זאת אומרת אם אנחנו באים להשליך את העניין הזה למה שקורה בארץ, צריך לעשות הבחנה בין המונופול בכשרות לבין השליטה בנהלים.

<אורן דובדבני: ברור שכמו שמשרד הבריאות ומשרד התקשורת קובעים כל דבר, אבל לא מכריחים אותי באיזה טלפון להשתמש ובאיזה קופת חולים - -

איתן כבל: תודה רבה.

איתן כבל: הסברת את עצמך בצורה יוצאת מן הכלל.

רחל עזריה: תודה רבה.

רחל עזריה: הוא ממועצה הדתית בגבעתיים.

איתן כבל: הוא אמר.

איתן כבל: רוני חממה, בבקשה, בקצרה.

איתן כבל: לאחר מכן איאד.

<רוני חממה: בוקר טוב.

<רוני חממה: שמי רוני חממה.

<רוני חממה: משפחתי ידועה בתחום המזון בישראל.

<רוני חממה: תחום הפיצוחים נשלט על-ידי משפחת חממה.

<רוני חממה: לי יש רשת קטנה שנקראת "גרעיני עפולה חממה".

<רוני חממה: בעבודה שלי אני נקלע לעיתים רבות לעימותים עם המועצות הדתיות, ולהלן המסקנות שלי.

<רוני חממה: המועצות הדתיות בישראל באחריות משרד הדתות עובדות באופן ידוע ומכוון לא ישר ולא הגון.

<רוני חממה: הם עושקים את בעלי העסקים, הם עושים כמעט כל מה שלאל ידם כדי שאנחנו נהיה בני ערובה שלהם ולא נוכל להכתיב איזה חומרי גלם ייכנסו לנו לחנויות.

<רוני חממה: הם מכתיבים לנו עשרות כללים שלעיתים לא ניתן לעמוד בהם, וזה חייב להיפסק.

<רוני חממה: האלטרנטיבה שהוצעה פה, אלטרנטיבה של תחרות, היא אלטרנטיבה חכמה, נכונה והגונה – נושא השכר, נושא האגרות של המשגיחים.

<רוני חממה: יש לי עסק חדש בעיר במרכז הארץ.

<רוני חממה: אתמול באו לבקר ולבדוק האם המשגיח מגיע.

<רוני חממה: הבחור פתח את הספר של המשגיח שמנהל בעצמו, וראה שהוא לא בא כבר ארבעה ימים.

<רוני חממה: אני משלם כל יום כשהוא בא, אני משלם את האגרה למשרד הדתות, אני משלם את האגרה לבד"ץ.

<רוני חממה: דרך אגב, עוד בעיה קשה מאוד היא שרוב המשגיחים לעיתים בכלל לא מוכשרים להיות משגיחים; ואחרון חביב – הם מבצעים את העבודה עבור הבד"צים.

<רוני חממה: כי גם לבד"צים אין מספיק משגיחים.

<רוני חממה: באיזשהו מקום נוצר מצב שהבד"ץ הגדול כל כך משתמש בפישר הקטן שהוא משגיח שלא יודע להשגיח גם בתור נותן כשרות.

<רוני חממה: זה חמור מאוד.

איתן כבל: תודה, רוני.

איתן כבל: הבהרת את עמדתך.

איתן כבל: איאד, בבקשה.

איתן כבל: לאחר מכן הרב משה כ"ץ.

<איאד עואודה: גילוי נאות – אני איש עסקים, ויש לי עניין בנושא חוק הכשרות.

<איאד עואודה: הופעתי בוועדה הקודמת בנושא הזה, וניסיתי איכשהו לתאר על קצה המזלג מה מתחולל שם.

<איאד עואודה: חבר'ה, אני צופה ותוהה על הפריבילגיה שניתנת ליהודים בישראל.

<איאד עואודה: איזו כשרות נחוצה להם ואיזו פחות, ומה העלויות שלה וההשלכות שלה על האזרח.

<איאד עואודה: איזו כשרות אני צריך, מנכ"ל הרבנות הראשית?

<איאד עואודה: איזו כשרות אני צריך, כבוד יושב ראש הוועדה?

<איאד עואודה: אני ערבי.

<איאד עואודה: אני לא זקוק לכשרות שלכם.

איתן כבל: אתה לא מספק לשוק היהודי.

<איאד עואודה: אני לא מספק לשוק היהודי, ואני צרכן אצלי.

<איאד עואודה: אתם מכריחים אותי ועושים מהדת היהודית שהיא דת נעלית, דת כפייתית.

<איאד עואודה: שימו לב שאתם מדברים על 80% צרכני כשרות.

<איאד עואודה: אנחנו 20% מהאוכלוסייה.

<איאד עואודה: אנחנו לא ששים למרות של רב ולא למרות של מישהו יהודי.

<איאד עואודה: אנחנו צריכים לאכול את הבשר שאנחנו צריכים לשחוט בידינו ולא חשוב לנו.

<איאד עואודה: אל תטילו עלינו את העלויות, ואל תתערבו בטעמים שלנו.

<איאד עואודה: אנחנו ניסינו לעשות את זה בדרכי נועם במפגש עם הרב הראשי לישראל ובכיבוד כל הרשויות.

<איאד עואודה: אמרנו שאנחנו לא קוראים תיגר על היהדות ולא על הצביון של המדינה.

<איאד עואודה: על המדינה אין לנו ויכוח אף על פי שיש לי דעה מוצקת.

<איאד עואודה: אני אומר את הדברים בצורה ברורה.

<איאד עואודה: נמאסו עלינו הרבנות וחוק הכשרות.

<איאד עואודה: אנחנו צריכים לייבא את הבשר החלק שלנו ולצורך אותו.

<איאד עואודה: מגיע לנו, ואף אחד לא עושה לנו טובה.

<איאד עואודה: תודה רבה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: דיברת ישר, קצר ולעניין.

אורי מקלב: מה עם - - -

איתן כבל: משה כ"ץ, בבקשה.

<משה כ"ץ: אני מעמותת "כושרות".

<משה כ"ץ: זאת עמותה להנחלת ערכי הכשרות בישראל.

<משה כ"ץ: היא פועלת כחמש עשרה שנה.

<משה כ"ץ: יש לנו קשר מצוין עם הרבנות הראשית.

<משה כ"ץ: גם אנחנו היינו בוועדה והצענו את הכיוון שלנו איך לתקן את המצב.

<משה כ"ץ: דבר ראשון שכולם מסכימים עליו – עם ישראל רוצה כשרות.

<משה כ"ץ: סגרנו את זה.

יעל כהן-פארן: - - -

<משה כ"ץ: לא מדבר על זה.

<משה כ"ץ: מדבר באופן כללי.

<משה כ"ץ: כשהרב קוק הקים את הרבנות לפני כמאה שנה הוא הקים רבנות שהתאימה לתקופה אז, מה שנקרא מרא דאתרא – בכל מקום ומקום הרב של אותו מקום היה המילה האחרונה בכל ענייני הדת שיש באותו מקום.

<משה כ"ץ: אז היו עשרות אלפים בארץ, והיום יש כבר כמעט עשרה מיליון יהודים בארץ.

<משה כ"ץ: המציאות השתנתה לחלוטין.

<משה כ"ץ: מה שהיה אז שהמשיך להיות ברבנות הראשית וכל מערך הכשרות בארץ הוא שונה לחלוטין, ולכן חייבים לשנות אותו.

<משה כ"ץ: כולם מסכימים שחייבים לשנות אותו.

<משה כ"ץ: הפתרון הוא פתרון שהצענו כבר לפני שנים.

<משה כ"ץ: הוא כמעט עבר בכנסת הקודמת.

<משה כ"ץ: זה היה חוק אחד, והוא התחלק לשני חוקים: א', אחידות בכל מה שקשור להלכות כשרות במדינת ישראל.

<משה כ"ץ: כמו שהרב מרמת-גן התלונן שאני עובד לפי הנהלים הכתובים של הרבנות, ובעיר אחרת עושים משהו אחר.

<משה כ"ץ: אני לא יכול להתמודד עם זה – זאת אותה רשת פה ושם.

<משה כ"ץ: הם מתלוננים.

<משה כ"ץ: אחידות של שלוש רמות כשרות: רגילה, מהדרין ומשהו באמצע.

<משה כ"ץ: שנית זה הקמת חברה לאומית לכשרות.

<משה כ"ץ: החברה הזאת תנהל את כל מה הבעיות שאנחנו מעלים: של משגיח-מושגח, זכויות סוציאליות, הוצאה לפועל – בכל מקום ומקום תתכנן איך זה יהיה.

איתן כבל: מי הניח בקדנציה הקודמת את הצעת החוק?

<משה כ"ץ: הרב אלי בן-דהאן.

<משה כ"ץ: דבר ראשון זה לנהל את כל ענייני העסקים בנושא הזה ואת ההלכה שתיקבע על-ידי הרבנות הראשית כמו עד עכשיו.

<משה כ"ץ: יש ספר עב-כרס "נהלי כשרות" של הרבנות הראשית שקיבלה מועצת הרבנות לפני כחמש-עשרה, אבל לא ירדה לשטח.

<משה כ"ץ: כי אי אפשר להוריד את המציאות הנוכחית.

איתן כבל: תודה לך.

איתן כבל: אבשלום דולב, בבקשה.

<אבשלום דולב: אני מארגון המשחטות.

<אבשלום דולב: ההפרטה של הכשרות בישראל כבר קיימת בשטח.

<אבשלום דולב: כל מותגי הכשרות הם מותגים מופרטים שעוסקים בפעולות מאוד אינטנסיביות להעצים את המותגים שלהם.

<אבשלום דולב: העצמת המותגים זה חומרות שנולדות עתים לבקרים.

<אבשלום דולב: התעשיות בהרבה מקומות קורסות תחת החומרות האלה.

<אבשלום דולב: לכן היות שההפרטה כבר קיימת, מה שהמדינה צריכה לעשות היום המדינה והכנסת זה להסדיר את זה במהירות כדי שלא תהיה הפרטה פרועה כפי שהיא כיום, אלא תהיה הפרטה מוסדרת.

<אבשלום דולב: האחריות של חברי הכנסת היא ענקית בעניין הזה משום שאנחנו האזרחים צריכים להתמודד עם הבעיה הזאת.

<אבשלום דולב: שנית – אני רוצה להדגים את זה בדוגמה אחת:

<אבשלום דולב: בארץ כבר שלושים שנה קיימת המלחה של בשר העוף במשחטה.

<אבשלום דולב: לצריכת ההמלחה הזאת צורכים כשלושים אלף טון מלח.

<אבשלום דולב: הכמות הזאת מזהמת את מערכת הסביבה של ישראל בצורה דרמטית - -

אורי מקלב: אתה יודע מה אתה מדבר?

<אבשלום דולב: חבר הכנסת מקלב, הנתונים שאני אומר הם בדוקים.

אורי מקלב: הם לא הולכים לים?

<אבשלום דולב: שלושים אלף טון שנכנסים לבריכות עם לחץ, וצריכות לעבור פינוי למכתש הגדול .

<אבשלום דולב: אני יודע על מה אני מדבר.

<אבשלום דולב: כאשר באות משחטות ביוזמה להקטין את כמות המלח – לא לבטל, חס וחלילה, רק להקטין – ומגיעות להצעות מעשיות, זה נעצר על-ידי מחלוקות בין רבנים.

איתן כבל: תודה.

אורי מקלב: כמות המלח זאת שאלה של פרקטיקה או של כשרות?

<אבשלום דולב: כמות המלח היא פרקטיקה והיא גם בריאות הציבור.

<אבשלום דולב: כי באותו זמן נדרשות אותן משחטות להקטין את המלח בעוף שהומלח.

רחל עזריה: שר הבריאות, אני רוצה להזכיר - - -

<אבשלום דולב: שר הבריאות באותו זמן יוצא במבצע מאוד מבורך להקטנת המלח במזון.

רחל עזריה: האדם הדובר הוא אדם דתי.

רחל עזריה: צריך שזה ייאמר לפרוטוקול.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: יעקב קורץ, בבקשה.

איתן כבל: אחריו נועז בר-ניר.

<יעקב קורץ: אני שמח לשמוע פה את דיוני הרבנות ואת כל האנשים שמבינים שצריך לעשות פה שינוי.

<יעקב קורץ: אני מייצג מעסיקים שבאים אליהם בטענות על יוקר המחיה ועל יוקר המוצר שלנו.

<יעקב קורץ: התאחדות בעלי האולמות וגני האירועים אחראים על השמחות של עם ישראל.

<יעקב קורץ: אלינו באים לחגוג את הימים השמחים והטובים, וזה עולה לנו ביוקר.

<יעקב קורץ: אנחנו מעסיקים קרוב לאלפיים משגיחי כשרות שמקבלים משכורות.

<יעקב קורץ: אני יכול להגיד לך שברוב המקרים הם רק מקבלים משכורות.

<יעקב קורץ: כמו שאנחנו רואים, אחראים על בריאות הציבור, ואין לנו משגיח בריאות.

<יעקב קורץ: העובדים שלנו שחלקם הם דתיים ומבינים בכשרות גם יכולים להשגיח על ענייני הכשרות.

<יעקב קורץ: אנחנו נאלצים להעסיק גורמים נוספים שנקראים משגיחי כשרות, אבל לעיתים הם אינם משגיחים בכלל או יותר נכון – לעיתים הם משגיחים.

<יעקב קורץ: אנחנו נאלצים לא לתת להם אפשרות לעשות דברים אחרים.

<יעקב קורץ: אני מחזיק פה דף של הרבנות.

<יעקב קורץ: כדי להעסיק משגיח כשרות אני חייב לא לאפשר לו לעסוק בשום דבר אחר.

<יעקב קורץ: הוא צריך להיות אצלי בעסק שמונה שעות או עשר שעות ולא לעשות כלום.

<יעקב קורץ: אסור לי להגיד לו לעשות עבודה נוספת.

<יעקב קורץ: למה לא לנצל את אותם עובדים שכבר נמצאים אצלנו, שיהפכו להיות נאמני כשרות?

<יעקב קורץ: אני אוכל להוריד את יוקר המחיה בישראל.

<יעקב קורץ: זה לא רק אצלנו.

<משה דגן: זאת אחת ההצעות של הוועדה.

<יעקב קורץ: אם זאת אחת ההצעות אני שמח.

איתן כבל: תודה, משה.

אורי מקלב: - - - שלא תביא אותם.

<משה דגן: זאת אחת ההצעות.

איתן כבל: משה, בבקשה, אתה כבר בלחץ ממה שהוא העיר לך?

איתן כבל: כבר נכנסת ללחץ.

איתן כבל: כבר אתה אומר לו, לא, זאת אחת מ-.

איתן כבל: מקלב, איזו השפעה מאגית.

איתן כבל: נועז בר ניר, בבקשה.

<נועז בר ניר: עלות כשרות למלונות היא לפחות 4%, והיא אפילו מגיעה ליותר – זה פגיעה ביוקר המחיה.

<נועז בר ניר: לכן זה פוגע במלונות.

<נועז בר ניר: לישראלים יקר בארץ, והם נוסעים לחו"ל.

<נועז בר ניר: שם יותר זול – אין כשרות, אין אבטחה, אין מצילים.

<נועז בר ניר: הם לא רוצים את כל הרגולציות האלה, והם מצביעים ברגליים.

<נועז בר ניר: אנחנו חייבים תחרות הכי פשוטה.

<נועז בר ניר: חבר הכנסת שטרן הציעה תחרות שהמועצה הדתית רמת-גן תיתן לתל-אביב.

<נועז בר ניר: למה לא?

<נועז בר ניר: אותן מועצות דתיות שנותנות היום, ויש להן סמכות לתת – תפתחו את אזורי הארץ השונים למועצות דתיות שונות.

<נועז בר ניר: אין סיבה שלא.

<נועז בר ניר: זאת אותה רבנות ראשית.

<נועז בר ניר: לא סטינו ממנה ולא רק פתחנו את זה לתחרות.

<נועז בר ניר: רק במגזר החרדי, חבר הכנסת מקלב, אין תחרות.

<נועז בר ניר: אתה יכול לבחור בין בד"ץ, אגודת ישראל, לנדאו.

<נועז בר ניר: אנחנו לא יכולים, אנחנו חייבים רבנות.

<נועז בר ניר: אנחנו רוצים להיות כמוכם.

<נועז בר ניר: אם מלון רוצה לבחור בד"ץ של אגודת ישראל – תן לו לבחור את זה.

אורי מקלב: הוא יכול להיות לא כשר.

אורי מקלב: למה אתה רוצה להיות כשר?

<נועז בר ניר: אנחנו רוצים להיות כשרים.

<נועז בר ניר: זה ברור לנו.

רחל עזריה: - - -

אורי מקלב: אתה עושה חשבון כמה זה הכנסה - -

רחל עזריה: למה זה בכלל לדיון?

<נועז בר ניר: אני רוצה בחירה כמוך.

אורי מקלב: כמה המצילים עולים לך?

<נועז בר ניר: אני רוצה לעשות בחירה כמוך.

איתן כבל: משפט אחרון.

אורי מקלב: כמה אתה - - -

איתן כבל: מקלב, אני חייב לסיים כבר.

<נועז בר ניר: כפי שהציג גם חבר הכנסת שטרן, יש לנו בעיה עם הרף הגבוה של הנחיות הרבנות הראשית.

<נועז בר ניר: למשל סוגית קלחי תירס, סוגית התותים.

<נועז בר ניר: צריכים לקבוע בהנחיות של הרבנות הראשית סף נמוך יותר שיהיו שתי רמות או שלוש רמות.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: בבקשה, רן.

<רן משה חדד: אני מתעסק בכשרות כבר כמה שנים.

<רן משה חדד: אני עובד עם עשרות ומאות עסקים מכל התחומים: גם אולמות, גם מלונות, בתי הארחה, מפעלים וכדומה - -

איתן כבל: מה העניין?

<רן משה חדד: בקצרה אני אומר, שמתוך כל הדברים ששמעתי שחלקם נכונים וחלקם פחות, הנושא של שכר המשגיחים והיחס למשגיחים כמפקחים, ובפרט למפקחי הכשרות ולמנהלי מחלקות הכשרות היום מבחינת השכר מדובר על שכר נמוך.

<רן משה חדד: הבאתי לכאן תלושי שכר אם תרצו לראות.

<רן משה חדד: כמפקחים אנחנו מקבלים שכר מינימום פלוס – שכר מאוד נמוך במשק.

<רן משה חדד: כתוצאה מזה זה פותר הרבה מאוד בעיות כי אין אפשרות לתחלופת כוח אדם.

<רן משה חדד: אין לי אפשרות לשנע משגיחים, ולסדר את העניינים בצורה מסודרת כמו שהציג האדון.

<רן משה חדד: לדוגמה, באולם קטן או בבית מלון קטן, אם באים עם ראש פתוח ועם אדם שרוצה לעזור מתוך גבולות ההלכה ניתן למצוא פתרונות.

<רן משה חדד: לדוגמה, יש מציאות שיש לנו גם משגיח וגם נאמן; בנוגע לכשרות בשבת - אני נותן כשרות למתחם "חמי יואב".

<רן משה חדד: המקום פועל עם כשרות בשבת.

<רן משה חדד: מועצת הרבנות הראשית לישראל הגיעה לשם בכבודה ובעצמה, סיירה במקום, ו נקבעו נהלי כשרות ברורים למקום.

<רן משה חדד: הכול בשיתוף פעולה מלא עם בעל המקום.

<רן משה חדד: יש משגיח שמגיע בשבת למקום - -

אורי מקלב: בתי מלון כשרים בשבת.

<רן משה חדד: - - יש היום מכונת אספרסו לשבת עם שעון שבת.

אורי מקלב: בתי מלון לא כשרים?

<רן משה חדד: כמו שבכל תפקיד ובכל עסק תהיה אפשרות כלכלית להתפרנס בכבוד נוכל להשיג משגיחים ומפקחים מהתחום - -

איתן כבל: תודה.

<רן משה חדד: - - שיכולים להתפרנס ולהתמקצע.

<רן משה חדד: תודה רבה.

איתן כבל: יפה חובב, איגוד לשכות המסחר, בבקשה.

<יפה חובב: אנחנו דיברנו בדיון הזה בעיקר על עלויות וולונטריות.

<יפה חובב: אני רוצה לדבר על עלות שהיא לא וולונטרית, ולתת דגש לנושא של ייבוא מוצרים לארץ.

<יפה חובב: ראשית אני רוצה לציין שענף המזון בלשכת המסחר נמצא בהידברות מתמדת עם הרבנות הראשית.

<יפה חובב: אנחנו מוצאים אוזן קשבת לבעיות שאני אגיד בקצרה: מוצר לא כשר לא יוכל להיכנס ולהיות מופץ ברשתות המזון.

<יפה חובב: לכן הסמכות הייחודית היא של הרבנות הראשית לישראל.

<יפה חובב: אנחנו העלינו לפתחם של הרבנות הראשית שיש הרבה נהלים מחמירים, והיינו מבקשים להקל כדי לפתוח את השוק לתחרות, להסיר חסמי ייבוא ולהוזיל את מחירי מוצרי המזון המיובאים לארץ.

<יפה חובב: יש לרבנות שיקול דעת לקבוע האם הכשר מסוים שניתן על-ידי גופי כשרות בחו"ל, אכן עומד בדיני הכשרות כפי שהם מקובלים בישראל - -

איתן כבל: תודה.

<יפה חובב: - - זה דבר אחד בעניין המוצרים המיובאים.

איתן כבל: והדבר השני והאחרון?

<יפה חובב: שנית, על חברות הקייטרינג וההסעדה.

<יפה חובב: אני מברכת על הקמת הוועדה שבוחנת את מערך הכשרות בישראל.

<יפה חובב: אנחנו בעד אחידות בפיקוח.

איתן כבל: תודה, יקירה, ברכות בסוף.

<יפה חובב: הערה אחת קטנה: אנחנו קצת חוששים שהפתרון שהוצע על-ידי הרבנות להקמת תאגיד יגרום לעליית מחירים - -

איתן כבל: תודה, גברתי.

איתן כבל: אתם תבואו לפני הוועד, ותאמרי את דברייך.

רחל עזריה: לא, זה חשוב העניין של עליית המחירים.

איתן כבל: בסדר.

איתן כבל: הרי זאת הטענה הבסיסית של כולנו, עם כל הכבוד לאיגוד.

איתן כבל: זה עובר כחוט השני בין כולם.

איתן כבל: אבנר פורת מארגון חותם, בבקשה.

<אבנר פורת: לצערנו, בניגוד לדוגמה של חברת הכנסת מועלם לא כולם כאן רוצים רבנות חזקה.

<אבנר פורת: ודאי שכמו שיש בכל מערכת בעיות צריך לתקן אותן, אבל המשמעות של הצעת החוק שחלקן מדברות על פלורליזם בכשרות זה הפרטה שתיצור אנרכיה הרבה יותר גדולה.

<אבנר פורת: יהיו כשרויות טובות וחזקות שמי שיידע לצרוך אותן יצרוך; אבל ציבור רחב, כ-80% שרוצה כשרות יוטעה, ויאכל הרבה דברים שהוא לא רוצה.

<אבנר פורת: המשמעות היא שמי שרוצה כשרות ציבורית טובה כחלק מהזהות היהודית של המדינה צריך גוף מקצועי ציבורי שיש לו אחריות, וזאת הרבנות הראשית לישראל.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: ד"ר שוקי פרידמן, המכון הישראלי לדמוקרטיה.

<קריאה: הוא נאלץ לצאת.

איתן כבל: בסדר.

איתן כבל: חברת הכנסת יעל כהן פארן, בבקשה.

יעל כהן-פארן: אין ספק שצריך רפורמה בנושא של הכשרות.

יעל כהן-פארן: הרבנות נמצאת בניגוד עניינים.

יעל כהן-פארן: היא צריכה להיות הרגולטור.

יעל כהן-פארן: זה כמו שאנחנו לא רוצים יותר שהמדינה תייצר לבד את החשמל.

יעל כהן-פארן: יש על זה גם ויכוחים.

יעל כהן-פארן: אבל מכיוון שהם אחראים על הבלעדיות זה מונע את כל האפשרויות לעשות את הדברים נכון יותר ולהוזיל עלויות.

יעל כהן-פארן: הדוגמה שנתנה כאן חברת "גחלילית" בצירוף דוגמאות קיימות בשוק היין שכדי לקבל כשרות צריך שכל העובדים שלך יהיו שומרי שבת, ולפעמים אתה לא יכול לעשות חתונה בלי שהמלצרים יהיו שומרי שבת כי אתה לא יכול להגיש יין – יש דברים הזויים שקורים בשטח, ורק מביאים את זה שחייבים רפורמה וכמה שיותר מהר.

איתן כבל: תודה, גברתי.

איתן כבל: אדוני, בבקשה.

<מאיר רפאל ביטון: אני יושב-ראש מרכז "מאיר".

<מאיר רפאל ביטון: יש היום ביקורת של מבקר המדינה בכל נושא הכשרות.

<מאיר רפאל ביטון: כיושב-ראש מכללה להכשרת משגיחי כשרות בארץ אני מקבל עשרות פניות כל יום.

<מאיר רפאל ביטון: מתקשרים אלי כל מיני משגיחי כשרות ואומרים לי שאין להם תעודה.

<מאיר רפאל ביטון: איך יכול להיות שמשגיח כשרות במדינת ישראל נמצא בלי תעודת כשרות?

<מאיר רפאל ביטון: רופא יכול להיות היום בלי תעודת רופא?

<מאיר רפאל ביטון: אם כל כך אכפת לרבנות מנושא הכשרות למה הם לא מעסיקים באופן ישיר - -

איתן כבל: מה אדוני אומר?

<מאיר רפאל ביטון: - - למה הם לא מעסיקים באופן ישיר - -

אורי מקלב: מה הכתובת - - -

<מאיר רפאל ביטון: - - ומשלמים לו כסף?

אורי מקלב: מה הכתובת?

אורי מקלב: שנדע לאן - - -

<מאיר רפאל ביטון: מפקח של משרד הבריאות שמגיע לעשות ביקורת - -

איתן כבל: זה הבנתי.

אורי מקלב: מי נתן לך את האפשרות - - -

איתן כבל: חבר הכנסת מקלב, גם אני יודע לשאול.

<מאיר רפאל ביטון: למה מפקח של משרד הבריאות לא מקבל מבעל העסק - - -

איתן כבל: אני מודה שהנושא שפתחת מאוד מעניין.

<מאיר רפאל ביטון: עוד משהו קטן.

איתן כבל: רגע.

איתן כבל: אני רוצה להבין האם אתה המכון היחיד שנותן?

<מאיר רפאל ביטון: יש עוד כמה מכונים.

אורי מקלב: מי הכשיר אותך?

<מאיר רפאל ביטון: כל המשגיחים שמסיימים את הקורס אצלנו - -

איתן כבל: יש לי בקשה.

איתן כבל: אני לא אפתח את הדיון.

איתן כבל: אני מבקש שתעביר לי מסמך קצר.

איתן כבל: שתבין – שלא ייווצר שאתה בא לעשות לי פה - -

<מאיר רפאל ביטון: לא, חס ושלום.

איתן כבל: אני האחרון שחושב כך.

איתן כבל: אבל אם אתה רוצה שאני באמת אבדוק את העניין הזה, אני מציע שתכתוב לי על העניין.

איתן כבל: תכתוב את זה בידיים נקיות: למה דווקא אתה?

איתן כבל: למה אחרים?

איתן כבל: ומה אתה מבקש?

איתן כבל: שלא ייווצר מצב שאני אמצא את עצמי - -

<מאיר רפאל ביטון: אדוני היושב-ראש, עוד משהו.

<קריאה: יש כמה מכונים שעושים קורס.

איתן כבל: הבנתי.

<מאיר רפאל ביטון: עוד משהו קטן – הרבנות הראשית היא כן רגולטור היום בנושא הכשרות ובנושא ייבוא מחו"ל.

איתן כבל: אבל מה לא?

<מאיר רפאל ביטון: אנחנו הגשנו בקשה לקבל אישור כגוף כשרות, ולא אישרו לנו.

<מאיר רפאל ביטון: אישרו רק בד"צים מסוימים שהם מונופול בנושא הבד"צים לייבוא מזון מחו"ל.

<מאיר רפאל ביטון: למה אני לא יכול לקבל אישור כזה, ובד"ץ העדה החרדית כן יכול?

רחל עזריה: בבקשה, זה בדיוק זה.

<מאיר רפאל ביטון: למה?

<מאיר רפאל ביטון: מה הסיבה?

<משה דגן: כי אין לנו מפקחים לשלוח.

רחל עזריה: נו, באמת.

איתן כבל: העניין ברור.

איתן כבל: אדוני, מנכ"ל הרבנות הראשית, אני נותן לך בדיוק דקה לסכם את הדברים מצדך.

<משה דגן: דבר ראשון, לגבי "גחלילית" אני לא מכיר את העניין.

<משה דגן: אני רוצה לבדוק את זה.

איתן כבל: אני מבקש תשובה בכתב אליו עם העתק אלי.

<משה דגן: אין בעיה.

<משה דגן: לגבי הוועדה המייעצת.

<משה דגן: הוועדה דנה בכמה חלופות, ויכול להיות שיהיה שילוב של כמה חלופות יחד.

<משה דגן: אנחנו ישבנו גם עם הרב כ"ץ וגם עם הרב ליבוביץ'.

<משה דגן: שמענו אותם, שמענו את האנשים החשובים, כל אחד עם הערך המוסף שלו, ואני בטוח שהמלצות הוועדה יהיו כאלה שיעשו שכל.

<משה דגן: אבל צריך להבין שהמלצות הוועדה, ככל שיהיו, ולא יהיו תקציבים מתאימים כדי להוציא את אותן המלצות לפועל אז ההמלצות האלה יישארו שוב במגרה כמו עוד ועדות אחרות קודמות שישבו על המדוכה, ולא הצליחו להוציא את הדברים לפועל - -

איתן כבל: העניין ברור.

<משה דגן: - - משרד האוצר יחד אתנו בעניין הזה.

איתן כבל: תודה.

<משה דגן: העניין שהוא מעלה לגבי השגחות נוספות בייבוא מחו"ל – אין לי מפקחים שייצאו לחו"ל כדי לבדוק את הדברים האלה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: לא ביקשתי שתענה לכולם.

איתן כבל: אני רוצה לסכם, ברשותכם.

אורי מקלב: למה הסבתא שלך בדקה - - -

<קריאה: אני אוכל להסביר, אם תרצו.

איתן כבל: אני לא צריך שום הסבר.

איתן כבל: אני יודע בדיוק.

אורי מקלב: אין כסף לשלם לסבתא שתבוא לבדוק.

איתן כבל: ברשותך, חבר הכנסת מקלב.

איתן כבל: אנחנו עוד מעט עשרים דקות מעבר לדיון.

איתן כבל: אני קודם כול רוצה להתחיל מהסוף – אדוני מנכ"ל הרבנות, קודם כול אנחנו נעקוב מקרוב אחרי ההתפתחות.

איתן כבל: אני כבר מודיע על קיום דיון על הדוח שיונח כאן לפנינו.

איתן כבל: מעבר לכל מחלוקת אני רוצה לומר – ואני אומר את זה בעיקר לחברי החרדים – שאף אחד כאן לא באמת מבקש לשבור את הרבנות הראשית.

איתן כבל: מי שבינתיים מרסק את הרבנות הראשית זה ההתנהלות של הגורמים בתוכה והמתחרים.

איתן כבל: ברוך ה', אי אפשר להתחרות ביהדות בשאלה כמה בתי כנסת יש באותה שכונה וכמה כשרויות יש.

איתן כבל: שאף אחד לא ינסה לייבא מחלוקות ממקום אחר.

איתן כבל: הדבר היחיד הוא שיש כאן קבוצה.

איתן כבל: זה מה שאנחנו ואתם לא מבינים שבחברה היהודית מתפתח יותר רצון של יותר אנשים לא להיות דתיים, אבל כן להתחיל יותר לשים לב לכל מיני דברים ועניינים.

איתן כבל: מה קורה בפועל?

איתן כבל: כשאנחנו מדברים על יוקר מחיה זה בשום פנים ואופן לא ממקום שאנחנו באים לשבור את הרבנות הראשית.

איתן כבל: אני הייתי רוצה רבנות חזקה.

איתן כבל: הייתי מאוד רוצה.

איתן כבל: אבל כולנו יודעים פה – ושאף אחד לא ייתמם כאן – מה מעמדה של הרבנות הראשית כפוסקת הלכה ראשית.

איתן כבל: הלוואי – זה דיון שהוא הרבה מעבר לשולחן הזה.

איתן כבל: הוא דיון עמוק.

איתן כבל: בסופו של עניין נקודת המוצא המרכזית היא שאילו הרבנות הייתה סמכות עליונה, האמן לי – הדיון הזה לא היה מתקיים.

איתן כבל: מה בעצם קורה כאן, לשיטתי, לפחות?

איתן כבל: כשאנחנו מדברים על יוקר מחיה זה בא לפחות מנקודת המבט שלי שהרבנות היא הכשרות הבסיסית –לצערי, כי זה במקום שהיא תהיה כשרות-על – ואתה מוסיף.

איתן כבל: מה העניין?

איתן כבל: אתה גר באזור מסוים ורוצה להגיע לקבוצת אוכלוסייה מסוימת בבני-ברק ובבית"ר – אתה לא יכול להגיד שהסמכות של הרבנות היא הסמכות העליונה.

איתן כבל: אתה יודע שיש שם אנשים שונים – ולא משנה למה; ש"סניקים רוצים ברובם את הכשר בית יוסף; אפילו יוצאי תימן רוצים היום כשרות משלהם כי למשל הלכות שחיטה והניקור – אצל יהדות תימן הם שונים ממקומות אחרים.

איתן כבל: במקרה נתקלתם באדם שמבין את הדברים האלה, חי אותם, עסקתי בהם, אני מכיר אותם מקרוב, אני מכיר את ההבדלים בין ליטאים לבין אחרים.

איתן כבל: אם נקודת המוצא היא להתמודד עם העניין בואו לא ניתמם.

איתן כבל: יש פה הרבה קומפלז' והיתממות כאילו הכול בסדר.

איתן כבל: אדוני המנכ"ל, אתה חצי שנה בתפקיד, ואני אומר לך שחצי מהדברים נובעים מהתנהלות: התנהלות של עובד-מעביד, של היחס למשגיח, מה המשגיח נותן, מה מערכת היחסים הזאת.

איתן כבל: חצי מהדברים האלה היו נפתרים אם הייתה מערכת מסודרת עוד לפני הרשות ולפני מי שיפקח ומי יפתח את הכוסברה עם התולעים ואם הדבלה עם תולעים או לא.

איתן כבל: עוד לפני הדברים האלה.

איתן כבל: אבותינו חיו אלפיים שנה בגולה, וידעו להתמודד עם הדברים האלה.

איתן כבל: אני לא מזלזל בכלום.

איתן כבל: צדיק באמונתו יחיה, ואני ממש לא רוצה להכשיל אף אחד באמונה ובדרך שהוא נוהג.

איתן כבל: אין לי עניין, ואני גם לא רוצה להגיד, אתה יותר ואני פחות או הפוך.

איתן כבל: אבל מה קורה?

איתן כבל: נכון להיום העסק פרוץ.

איתן כבל: היום יש הפרטה דה-פקטו.

איתן כבל: היא לא דה-יורה.

איתן כבל: למה אתה לא יכול לעשות אותה דה-יורה?

איתן כבל: כי יש כאן גם קואליציה.

איתן כבל: בואו נוריד את הדברים למציאות הפוליטית.

איתן כבל: המציאות הפוליטית לא מאפשרת את ההתנהלות הזאת.

איתן כבל: כשאתה כמנכ"ל אומר לי שהקואליציה עומדת על המפלגות שהרבנות הראשית ומוסדותיה אמונות עליה, ואומר לי שאתה לא מסוגל להשיג תקציב – אני לא אפתח לך כאן מה היה ביום האחרון של התקציב, איך כל אחד קיבל לעצמו בנק פרטי.

איתן כבל: אז אם זה חשוב יילחמו המפלגות הדתיות והחרדיות על העניין הזה.

<עמיחי פילבר: למה זה צריך להיות המפלגות הדתיות?

רחל עזריה: נו, באמת.

איתן כבל: מר פילבר, אתה לא צריך להיות מתוחכם אתי.

איתן כבל: עכשיו נתת הכשר חיצוני.

איתן כבל: אתה יודע על מה אנחנו מדברים.

איתן כבל: אתה יודע שבסוף אם זה לא יידחף על-ידי קבוצות מסוימות זה לא יקרה.

איתן כבל: אם זה לא אצל המפלגות הדתיות והחרדיות בראש הרשימה מה יאמרו אזובי הקיר?

איתן כבל: אם זה יימשך כאן על אפכם ועל חמתכם תהיה הפרטה.

איתן כבל: פשוט תהיה התקוממות - -

רחל עזריה: נכון.

איתן כבל: תהיה התקוממות.

איתן כבל: זה לא שאלה אם אני רוצה או לא רוצה.

איתן כבל: פשוט תהיה התקוממות.

איתן כבל: ההבדל שיעקב אשר לא מבין הוא בין משטרה לבין הכשר.

איתן כבל: משטרה זה לא משנה אם אתה דתי, חילוני, גבוה, יהודי או לא יהודי – זה חל על כולם.

איתן כבל: פה יש הבדלים.

איתן כבל: יש מוסלמי שרוצה את החלל שלו – נכון, אני מבין שיש פה בעייתיות מאוד לא פשוטה- -

זאת הבעיה עכשיו?

איתן כבל: לא, אמרתי לו.

איתן כבל: הוא הציג את הדברים מהמקום שלו.

איתן כבל: זה לא פשוט.

איתן כבל: יש כאן שאלות מאוד לא פשוטות.

איתן כבל: אני לא מזלזל בהן גם אם יש לי מה לומר בעניינן.

איתן כבל: בשורה התחתונה אני מנסה לומר, על פי הרבנות, שלא יכול להיות שאין תו תקן אחיד, כמו שאמר הרב שכעסתי עליו קודם.

איתן כבל: לא כל אחד יכול לפתוח בשכונה שלו את הספר שלו, ולהחליט על-פיו.

איתן כבל: זה כבר מייצר בעיה, כי הוא ברשת בתי המלון שלו.

איתן כבל: הוא נמצא בתל-אביב שיש לו המשגיח שלו שהוא יותר מחמיר.

איתן כבל: בירושלים יש לו משגיח - -

המנכ"ל אמר כאן אצלך בוועדה שאחת ההמלצות - -

איתן כבל: בסדר, שמעתי.

איתן כבל: אני רק מחדד את זה.

איתן כבל: יעקב אשר, אני מתנצל שאני לא אומר את כל מה שאתה רוצה.

אני מתפשר על 50%.

איתן כבל: אני מתנצל.

איתן כבל: חברים יקרים, אני אמשיך לעקוב אחרי הדברים האלה.

איתן כבל: אני גם אפגש איתך באופן אישי.

איתן כבל: אני מתכוון לבוא אליך לפגישה.

איתן כבל: אני מתכוון לבקש פגישה עם הרבנים הראשיים כמו שנפגשתי עם אנשי מועצת הרבנות הראשית על ענייני בתי העסק בצפון ובדרום בכל מה שנוגע לשבת.

איתן כבל: ברוך ה', כשרצו הם ידעו לתת תשובות.

איתן כבל: כשהציעו לי בהתחלה שיחממו על פלטות – יבואו אנשים בשבת ויגידו להם, הכנתי לך דג על פלטה.

איתן כבל: נו, באמת.

<רן משה חדד: כמו בסטימר – תנור של מאה חמישים אלף.

<רן משה חדד: יש לו שעון שבת - - -

איתן כבל: בסדר גמור, אנחנו מבינים עניין.

איתן כבל: לכן מה שאני מנסה לומר לאדוני – אנחנו עוקבים מקרוב.

איתן כבל: בסוף, שתדע לך, כל יום – אתה יכול לטמון את הראש בחול – יש הפרטה כבר דה-פקטו.

איתן כבל: היא מתקיימת יום-יום, שעה-שעה, וכל אחד על אפך וחמתך קונה רק את ההכשר שהוא רוצה.

איתן כבל: אלא שכשהוא בא לקנות יש לו רבנות, יש לו חתם סופר, יש לו לנדא, יש לו בד"ץ בית יוסף, ויש לו כמובן את ה-בד"ץ של העדה החרדית.

שכחת את הליטאים, שארית ישראל.

איתן כבל: צודק.

איתן כבל: תחשבו שגם התימנים רוצים.

איתן כבל: הרב מחפוד.

איתן כבל: תודה רבה.

איתן כבל: הישיבה נעולה.