ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 613, 2017-01-16 13:00

משה גפני: צהריים טובים, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה, אני מתנצל על האיחור, הישיבה הקודמת של ועדת המשנה התארכה.

משה גפני: אנחנו בדיון מהיר בנושא חשש מהעברת מיזם תמנע לירדן ופיטורי מאות עובדים בדרום, של חברי הכנסת מיקי לוי, דוד ביטן, אראל מרגלית.

משה גפני: בשבוע שעבר אנחנו היינו אמורים לקיים ישיבה כזאת, היא הייתה על סדר יומנו, אבל המשרדים ביקשו שנדחה את זה בשבוע כדי שיגיעו לפתרון.

משה גפני: ובינתיים ביקש מיקי לוי בשבוע שעבר לקיים את הדיון הזה, ועבר מספיק זמן כדי לאפשר לממשלה להיערך, ולכן אני מביא את הדיון הזה עכשיו.

משה גפני: היה סיכום בשעתו לגבי מיזם תמנע, או כפי שזה נקרא, "ערבה מיינס", ובינתיים זה לא התבצע למיטב ידיעתנו.

משה גפני: אבל למה אני לוקח לך את הבמה?

משה גפני: חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה תציג את זה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אני מודה לך על זה שנאותת לקיים את הדיון עכשיו.

מיקי לוי: לפני כמעט שלושה שבועות פנה אליי חבר הכנסת פולקמן ופנו אליי מהאוצר וביקשו לדחות את הדיון בנושא הזה.

מיקי לוי: להזכירך, אדוני, את הדיון בנושא "ערבה מיינס" קיימנו לפני מספר חודשים וכל הנושא היה אמור להתכנס ולהתארגן ולהסתדר.

מיקי לוי: הייתה בקשה לפיצוי של המדינה ב-300 מיליון שקל, ובהמשך הדברים ואחרי דיונים שקיימו בלעדינו, הגיעו לדיון במשרד ראש הממשלה וקיימו שם דיון שבו סוכם על 80 מיליון שקל שהמדינה תסייע בידם.

מיקי לוי: זה מה שסוכם באותו מקום.

מיקי לוי: ואז הנושא הזה חזר לאוצר, האוצר חזר בו מביצוע ההסכם הזה.

מיקי לוי: תכף נשמע אתכם.

מיקי לוי: אתם גם בפעם הראשונה עבדתם עליי, אני חייב להגיד את זה.

מיקי לוי: אני מגן עליכם בדרך כלל, אבל גם אתם וגם פולקמן ביקשתם ממני לדחות את הדיון בשבוע כדי שתבואו בדברים עם אנשי המפעל, אלא שעד השנייה הזאת אף אחד מכם לא דיבר איתם.

מיקי לוי: ואני ממש כועס.

מיקי לוי: אף אחד מכם.

מיקי לוי: ביקשתם ממני לדחות את הדיון, הציעו לי פה בוועדה "אל תדחה את הדיון כי יעבדו עליך", אמרתי "מה פתאום, חבר הכנסת פולקמן דיבר איתי בשם האוצר, אנשי האוצר דיברו איתי, אמרו שיישבו עם המפעל" – אבל עד לשנייה הזאת לא דיברתם איתם.

מיקי לוי: זה לא יפה ואני מאוד כועס עליכם ברמה האישית.

מיקי לוי: אבל אני רוצה לפתור את הבעיה.

מיקי לוי: למרות הדיונים שהתקיימו כאן והסכנה מפיטוריהם של בין 200 ל-250 עובדים בשלב הראשון והאפשרות שהמפעל הזה יעבור לירדן ויעבירו את האבנים מישראל לירדן ושם יבצעו את ההפקה של הנחושת, אנחנו הגענו כאן בוועדה למסקנה שכדאי שהמפעל יהיה כאן.

מיקי לוי: בוצעה הרבה מאוד עבודה במפעל, נשאבו המים, התחילו לכרות את הנחושת, ולשמחתנו מחיר הנחושת בעולם עולה ואנחנו עומדים בפתחה של תקופת זמן שבה הבעלים, המארגנים, מפיקי המפעל, אלה שחתמו עם המדינה על ההסכם – הבעלות על החברה נמצאת במקסיקו – צריכים לרכוש מכונות חדשות כדי להמשיך ולהגביר את הקצב, וזו הזדמנות בלתי רגילה, כאשר המחירים נמצאים במקום אחר.

מיקי לוי: אלא שאנחנו נמצאים במבוי סתום בין המדינה לבין המפעל עצמו, שבו יש ויכוח על סכום הסיוע שהמדינה אמורה לתת למפעל עצמו.

מיקי לוי: כאן זה עומד.

מיקי לוי: זה לא בסדר, הכול תקוע, והמפעל אומר שאם ככה עושים עסקים עם מדינת ישראל אז אולי כדאי לו ללכת לירדן ולהעביר את האבנים מישראל לירדן.

מיקי לוי: אנשי המפעל פה, אנשי האוצר פה, והפעם אני לא אתן לזה להתפקשש ולצאת החוצה בלי סיכום.

מיקי לוי: עשיתם כמה וכמה דיונים במשרד ראש הממשלה, כשבראש הדיון ישב מנכ"ל משרד ראש הממשלה למיטב ידיעתי, שהוא כלכלן ובעברו גם היה במשרד האוצר והוא מבין דבר וחצי בנושא מספרים.

משה גפני: תודה.

משה גפני: יש מישהו מהמפעל?

<יוסי שניר: כולם.

<יוסי שניר: בוקר טוב, קוראים לי יוסי שניר, וגם מנכ"לית המפעל קרלה גרסיה גרנדוס נמצאת פה, ונמצאים איתנו אנשי הצוות.

<יוסי שניר: אני רוצה להודות לחבר הכנסת מיקי לוי על הדברים ורוצה להבהיר עוד מספר נושאים בקצרה.

<יוסי שניר: אנחנו באמת מדברים כל הזמן על משיכת משקיעים זרים למדינת ישראל, אבל זה פשוט לא קורה.

<יוסי שניר: הגיעה חברה שכבר השקיעה פה 200 מיליון דולר, חפרנו מכרות חדשים ויש לנו עכשיו 40 ק"מ של מכרות מתחת לאדמה, ואנחנו מתעתדים להשקיע עוד 300 מיליון דולר בהקמת המפעל - - -

משה גפני: תקשיב לי, אנחנו קיימנו על זה דיונים ארוכים ואת כל זה אנחנו כבר יודעים.

משה גפני: איפה זה עומד היום?

משה גפני: הרי הממשלה באה איתכם בדברים ואמרו שהם יסדרו את זה.

<יוסי שניר: בסדר, חבר הכנסת גפני, אני מגיע לזה.

<יוסי שניר: גם הממשלה, כשהיא הבינה שיש בעיה, היא הקימה את ועדת הארבעה.

<יוסי שניר: הוועדה הזאת ישבה - - -

משה גפני: מי ישב בוועדת הארבעה?

<יוסי שניר: היושב-ראש היה מר גרונר, אחר כך אמיר ברקן, שיושב פה, והחברים אבנר סעדון, ולידו רן, כל החבר'ה האלה הכלכלנים.

<יוסי שניר: ישבנו איתם ישיבות ארוכות, והגענו למסקנה שמעבר לכל הדברים היפים שקבעו בחוק, המפעל צריך עוד 80 מיליון שקל על מנת להגיע לכדאיות כלכלית לאחר מה שקרה בוועדת שישינסקי.

<יוסי שניר: מנכ"ל משרד האוצר שי באב"ד כתב מכתב.

<יוסי שניר: ..

<יוסי שניר: הם חילקו את זה, ומשרד הכלכלה כבר הסכים לתת 40 מיליון מתוך ה-80 מיליון, אלא שמשרד האוצר אמרו שהם לא רוצים לתת את ה-40 הנוספים.

<יוסי שניר: למשרד האוצר הגענו לפני שלושה או ארבעה חודשים, עם הכלכלן, וישבנו איתם והם אמרו: לא, אתם רק 40 מיליון שקל.

<יוסי שניר: שאלנו מה קרה, הרי גם משרד הכלכלה וגם משרד ראש הממשלה, כולם, עומדים על הסכום הזה, ורק משרד האוצר מתנגד, משיקולים שלו.

משה גפני: כמה עובדים יש אצלכם?

<סבסטיאן ויג'יאנו: 200.

משה גפני: מי הדובר?

<סבסטיאן ויג'יאנו: סבסטיאן, יושב-ראש ועד העובדים.

משה גפני: סבסטיאן, לא שאלתי את ועד העובדים, אני רוצה לדעת מהנהלת המפעל.

משה גפני: כמה עובדים יש?

<יוסי שניר: כרגע יש 200 עובדים ואנחנו צריכים לגייס עוד 250, ובסך הכול מסביב עוד 1,700 - - -

משה גפני: מאיפה העובדים?

<יוסי שניר: מכל הארץ.

<יוסי שניר: יש לנו היום מהצפון, חלק גדול מהעובדים באים מאילת, מאזור אילות.

<יוסי שניר: מכל הארץ אנחנו מגייסים היום עובדים מקצועיים.

משה גפני: אוקיי, תודה.

משה גפני: הממשלה, מי משיב?

<אמיר רשף: אמיר רשף, אגף תקציבים, משרד האוצר.

<אמיר רשף: דבר ראשון אני רוצה להבהיר שאותו מכתב שהוציא מנכ"ל משרד ראש הממשלה הוא לא החלטת ממשלה וגם לא החלטה של ועדת הארבעה, אלא הוא משקף את עמדתו, עמדת משרד ראש הממשלה, שלדעתם נכון להקצות למפעל עוד 80 מילון ש"ח.

<אמיר רשף: יחד עם זאת צריך טיפה להזכיר את ההיסטוריה.

<אמיר רשף: לזכות המפעל הזה עומד מענק בסדר גודל של 115 מיליון שקל שאושר לו על ידי משרד הכלכלה עוד ב-2010, ועד היום הוא לא התחיל לבצע את ההשקעה שבגינה הוא יכול להתחיל לקבל את המענק.

<אמיר רשף: עד היום הכסף הזה שוכב, מחויב בתקציב, ולא יוצא בפועל.

משה גפני: למה?

<אמיר רשף: כי הכסף שהם השקיעו עד כה - - -

משה גפני: לא, מה הם נדרשים לעשות כדי לקבל את - - - ?

<אמיר רשף: להתחיל את ההשקעה בפעילות התעשייתית.

<אמיר רשף: הפעילות שם מחולקת לפעילות כרייה ופעילות תעשייתית.

<אמיר רשף: ה-200 מיליון שכבר יצאו זו פעילות הכרייה, שאכן התחילה, בעוד שהפעילות התעשייתית עוד לא התחילה, ולכן לא ניתן המענק, שהוא בגין השקעה בתעשייה.

משה גפני: למה לא התחילה הפעילות התעשייתית?

<יוסי שניר: בדיוק בגלל הסיבה הזאת, בגלל ועדת שישינסקי.

<יוסי שניר: זאת בדיוק הסיבה.

<יוסי שניר: אני חושב שיש פה איזו אי-הבנה.

<יוסי שניר: אנחנו השקענו במכרות ועכשיו אנחנו תקועים עם המפעל עד שאנחנו נקבל את התוספת של ה-80, כי אנחנו לא יכולים להשקיע 300 מיליון דולר בלי לקבל את הדבר הזה.

<אמיר רשף: שבע שנים, מינואר 2010.

<אמיר רשף: אני לא חושב שכל השנים ועדת שישינסקי פעלה והיא הייתה הגורם לעניין.

משה גפני: אז למה לפי דעתך זה לא קרה?

משה גפני: מה, הם לא רוצים את הכסף?

משה גפני: הם לא רוצים לפעול?

משה גפני: הרי זה מה שהם עושים.

<אמיר רשף: אני לא אדבר בשם החברה, הם צריכים להגיד למה זה לא קורה.

<אמיר רשף: אני יכול להגיד שעומד לזכותם מענק של 115 מיליון, אני יכול להגיד שבזמן חקיקת חוק שישינסקי 2, למיסוי רווחי יתר, הוכנס בחוק סעיף שמייצר מגן מס, ונמצאת פה נציגת רשות המסים, שתוכל לרענן את הזיכרון של חברי הוועדה וגם להגיד מה השווי של אותו מגן מס.

<אמיר רשף: ולגבי הבקשה של משרד ראש הממשלה, אז אמנם החברה מציגה אותה כמשהו שסוכם, אבל "סוכם" זה משהו שמתקבל או בפורומים בין-משרדיים או מקבל ביטוי בהחלטת ממשלה או בהצעת חוק או במשהו פורמלי.

<אמיר רשף: התוספת למענק היא לא דבר שסוכם.

<אמיר רשף: מדובר בבקשה לא טריוויאלית.

<אמיר רשף: המענק, ה-115 מיליון, הוצע בהקצאה תחרותית, זאת אומרת שגם חברות אחרות יכלו לגשת ואלו היו התנאים ידועים מראש.

<אמיר רשף: כך שלהגיד עכשיו - - -

משה גפני: אני אומר לך - - -

<אמיר רשף: להפיל עכשיו עוד מענק של 80 מיליון - - -

משה גפני: אני אומר לך שכשהתקיים כאן הדיון על שישינסקי 2 היה ברור לחלוטין ש"ערבה מיינס", או תמנע, תקבל את המענק הזה.

<אמיר רשף: המסלול נולד אחרי ה - - -

משה גפני: לא היה ויכוח.

משה גפני: אם היה ויכוח אני לא חושב ששישינסקי 2 היה עובר במתכונתו הנוכחית.

משה גפני: היה סיכום - - -

<אמיר רשף: אבל בחוק יצרתם מגן מס - - -

משה גפני: בסדר.

משה גפני: היה סיכום בעניין הזה, ואגב, אף אחד לא מתכחש לו, אני פעם ראשונה שומע שמישהו מערער על העניין הזה.

משה גפני: אני לא שמעתי על זה עד היום, עד היום אמרו לי "יושבים, מתקדמים, עושים".

משה גפני: אני לא אוהב את זה.

משה גפני: אז, כשנחקק החוק, גם בשישינסקי וגם לאחר מכן, דובר על זה שייתנו להם את המענק הזה.

<אמיר רשף: להבנתי מגן המס נותן את ה - - -

משה גפני: מה זה מגן המס?

<רחל גדסי: שמי רחל גדסי, אני עובדת במחלקת תקצוב וכלכלה ברשות המסים.

<רחל גדסי: החברה פעילה כבר משנות ה-2000.

<רחל גדסי: היא התחילה בכרייה, כמו שנאמר.

<רחל גדסי: היא צברה הפסדים לתום שנת 2014 – אני לוקחת את הנתונים מהדוח הכספי שלה – של 125 מיליון דולר, כלומר, בערך כ-460 מיליון שקלים.

<רחל גדסי: מה שאנחנו עשינו ביום האחרון שהחוק עבר בקריאה ראשונה זה שנתנו את כל ההפסדים האלה כמגן מס במס רווחי יתר, בתוספת 5% ריבית מתום השנה שבה נוצר ההפסד ועד תחילת החוק.

<רחל גדסי: זאת אומרת שלתחילת שנת 2016 עומד לרשות החברה מגן מס של כ-670 מיליון שקל.

<רחל גדסי: ולפי התחזיות שהחברה הביאה לנו, הכלכלן שעשה את התחזיות, לקחנו את האקסל שלו והרצנו את הנתונים, ובהכרה בהפסדים בתוספת 5% יצא לנו שאולי שנה אחת, 2027-2026, היא תשלם היטל שנה אחת.

משה גפני: כל הכבוד, אבל זה לא - - -

<רחל גדסי: זה מה שרציתם שיהיה, שהם לא יהיו חשופים בפני מס רווחי - - -

משה גפני: בסדר, בסדר.

משה גפני: משרד הכלכלה - - -

<רחל גדסי: אני רק רוצה להוסיף שאם הם יעבדו בשלוש משמרות אז על כל ההשקעה שתהיה להם במכונות, בציוד, הם יוכלו לדרוש פחת 40%.

<רחל גדסי: זאת אומרת שתוך שנתיים וחצי מיום שמפעילים את הציוד הזה הם מכסים את כל עלות ההשקעה לצורכי מס הכנסה.

<רחל גדסי: עוד פעם, יש להם מגן מס תוך שנתיים וחצי של כל ההשקעה בנכסים הקבועים.

משה גפני: תודה רבה, משרד הכלכלה.

<יוסי שניר: אפשר להוסיף משהו?

משה גפני: לא, לא, משרד הכלכלה.

<אסף גרינוולד: שלום, אני אסף גרינוולד, נציג משרד הכלכלה והתעשייה, מהרשות להשקעות ולפיתוח התעשייה והכלכלה.

<אסף גרינוולד: אני אציין שהחברה קיבלה כתב אישור בשנת 2010 להשקעה מאושרת של 575 מיליון שקלים.

<אסף גרינוולד: כתוצאה מכתב האישור הזה, אם היא תבצע את ההשקעות היא הייתה אמורה לקבל 115 מיליון שקלים מענק.

<אסף גרינוולד: מ-2010 ועד היום ניתנו ארבע הארכות למועד הביצוע, כאשר ההארכה האחרונה שניתנה היא מדצמבר 2016, לחצי שנה נוספת.

<אסף גרינוולד: עד היום החברה לא ביצעה את ההשקעות, ולכן היא גם לא קיבלה מענקים.

<אסף גרינוולד: זו הקצאה תחרותית, ופשוט מדובר כל פעם על להאריך ולהאריך ולהחיות את כתב האישור - - -

משה גפני: אתם הסכמתם להקצות להם מענק של 40 מיליון שקל?

<אסף גרינוולד: העמדה של הרשות להשקעות היא שברגע שיבוא משהו קונקרטי לדיון אז נדון בו.

איתן ברושי: כמה אנשים העסיקו?

משה גפני: רגע, רגע.

<אסף גרינוולד: הייתה נכונות לבוא לקראת החברה, אבל לא נסגרו סכומים ולא התקבלה החלטה בעניין הזה.

<אסף גרינוולד: כמה אנשים?

<אסף גרינוולד: הם במכרה, הם לא - - -

איתן ברושי: כמה מעסיקים היום?

משה גפני: רגע, למה אתה נותן לו לחמוק מהעניין?

<אסף גרינוולד: המפעל התעשייתי - - -

משה גפני: רגע, אתה לא עונה על שאלות שאני לא מאשר.

משה גפני: האם היה אישור של 40 מיליון שקל?

משה גפני: אם לא היה אישור, מבחינתי זה...

<אסף גרינוולד: הייתה נכונות לבוא לקראת החברה, אבל לא נסגרו דברים.

משה גפני: טוב.

משה גפני: שאלות, בבקשה.

איתן ברושי: ממה שאני יודע, החברה מעסיקה כבר היום 200 עובדים.

איתן ברושי: אם זה נכון, אני לא מכיר הרבה מפעלים שבלי מענקים מעסיקים 200 עובדים.

איתן ברושי: כדאי להזכיר את זה כשנותנים סקירה מה החברה עשתה ומה היא לא עשתה.

<יוסי שניר: זה מפעל, זה לא חברה.

איתן ברושי: לא משנה.

איתן ברושי: אנשים מתפרנסים מהחברה הזאת, שמעסיקה 200 איש בשכר, הוגן אני מניח.

איתן ברושי: אין הרבה מפעלים כאלה, וכדאי לזכור את זה.

איתן ברושי: והם יעסיקו כפול.

<אמיר רשף: אפשר לשאול אותם מה הסיבות - - -

איתן ברושי: אני קודם כול שואל פה את מי שמוסר פה דוח, הרי אתם יודעים הכול.

<אסף גרינוולד: חבר הכנסת ברושי, אני רק אציין שלפי הנתונים שלנו המפעל התעשייתי לא מעסיק, אלא המכרה.

<אסף גרינוולד: והמכרה לא קיבל כתב אישור.

איתן ברושי: מה, הוא לא חוקי?

<אסף גרינוולד: אני לא אמרתי שהוא לא חוקי.

<אמיר רשף: המענק ניתן בגין הפעילות התעשייתית - - -

איתן ברושי: מה זה "לא קיבל אישור"?

איתן ברושי: ממי הוא צריך לקבל אישור?

<אסף גרינוולד: מדובר בכתב אישור.

משה גפני: המפעל, בבקשה.

שלי יחימוביץ': אבל גפני, לא הבנתי לגבי ה-40 מיליון – אושר או לא אושר?

שלי יחימוביץ': באמת לא הבנתי.

משה גפני: הוא אומר שהייתה נכונות.

שלי יחימוביץ': מה זה אומר?

שלי יחימוביץ': סוכם על 40 מיליון?

שלי יחימוביץ': לא סוכם?

שלי יחימוביץ': איפה זה עלה?

שלי יחימוביץ': למה זה התפוגג באוויר?

שלי יחימוביץ': מה הסטטוס של זה?

<אסף גרינוולד: אני לא נכחתי בכל הדיונים, אבל לפי הדיווחים ש - - -

משה גפני: תודה.

משה גפני: אמיר, בבקשה.

<אמיר ברקן: תודה.

<אמיר ברקן: אני מדבר מטעם משרד ראש הממשלה.

<אמיר ברקן: אני אנסה לעשות סדר בתהליך ולשים את העובדות על השולחן.

משה גפני: רק אל תסגרו את הדלתות, בגלל שלי נאמר כל הזמן אחרת ואני מציע לא לריב איתי.

משה גפני: אמיר, בבקשה.

<אמיר ברקן: לגבי הסיפור של מיזם הנחושת, אנחנו ידענו במהלך חקיקת שישינסקי 2 שיש בעיה עם המפעל הזה.

<אמיר ברקן: כולם ידעו.

<אמיר ברקן: ידעה גם הממשלה, ולכן החליטה להקים את הצוות הזה ונתנה לו הנחיה ספציפית: לפתור את הבעיה של המפעל.

<אמיר ברקן: ידעו זאת גם חברי הכנסת, ואני מחזיק בידי את הפרוטוקול מ-8 בנובמבר, שבו אישרתם את שישינסקי 2.

<אמיר ברקן: היושב-ראש ממש אומר שם לפני ההצבעה "תפתרו את הבעיה, אנחנו יודעים שיש בעיה".

<אמיר ברקן: אז אנחנו יודעים שיש בעיה.

<אמיר ברקן: במהלך פברואר החברה פונה אלינו, למשרד ראש הממשלה, ואומרת: תראו, למרות שכולם יודעים שיש בעיה ולמרות שאמרו שצריך לפתור את הבעיה, אנחנו לא מצליחים להגיע ל...

<אמיר ברקן: אז במסגרת צוות הארבעה הזמנו אותם אלינו למשרד ראש הממשלה, יחד עם משרד הכלכלה, משרד האוצר, רשות המסים, כולם, והתחלנו איתם דיונים כדי להבין איך בכל זאת פותרים את הבעיה.

<אמיר ברקן: במהלך הדיונים התברר שלמעשה החוק הזה עשה להם שלושה דברים ובעצם שינה להם את התכנית העסקית בין מה שהם ידעו כשהם באו להשקיע - - -

מיקי לוי: זה עלה גם בדיוני שישינסקי 2, שזה שינה להם את התכניות העסקיות.

<אמיר ברקן: בסדר.

<אמיר ברקן: שלושת הדברים הם אלה: דבר ראשון, העלינו, כולנו, את שיעור התמלוגים מ-2% ל-5%, שזה דרמטי.

<אמיר ברקן: דרך אגב, לאשלג הורדנו את התמלוגים מ-10% ל-5%, בעוד שלהם העלינו.

מיקי לוי: אשלג הרוויחו הרבה כסף.

מיקי לוי: עשו עליהם - - -

<אמיר ברקן: בסדר, אני רק אומר.

<אמיר ברקן: דבר שני, מס רווחי היתר, למרות הפתרון שהוצג פה, עדיין, בגלל שזה מפעל שיש לו פג תוקף, בגלל שהנחושת הזאת נגמרת תוך 13 או 14 שנה, ובשונה ממפעל אחר שיש לו את ים המלח למשל, שקיים תמיד...

<אמיר ברקן: כשאתה בודק מפעל שיש לו פג תוקף, זה בעצם project finance.

<אמיר ברקן: ולכן יכול להיות מצב – אבסורדי אמנם – שהמפעל הזה ישלם בשנה מסוימת רווחי יתר, למרות שאין לו רווחי יתר.

<אמיר ברקן: זאת אומרת, אחרי שאתה בודק אותו לאורך ה-13 שנה אתה רואה שאין לו רווחי יתר, למרות שבאיזו שנה מסוימת הוא כן שילם רווחי יתר.

<אמיר ברקן: זאת איזושהי בעיה שידענו עליה.

<אמיר ברקן: הדבר השלישי שהם העלו זה הנושא של מס חברות.

<אמיר ברקן: באותו תיקון הכנסת אמרה להם "אתם לא זכאים למס חברות מופחת כי אתם מכרה", או משהו כזה, "ולכן במקום 9% תשלמו 25%".

<אמיר ברקן: בחנו את שלוש הטענות האלה.

<אמיר ברקן: לגבי מס החברות, בגלל שבמשרד הכלכלה היה איזשהו ויכוח עם החברה – כן ידעו או לא ידעו – שמנו את זה בצד.

<אמיר ברקן: לעניין התמלוגים ומס רווחי היתר, אמרנו שכדי לפתור את הבעיה, כדי להחזיר אותם למצב שבו הם היו לפני שהרגולציה התערבה, צריך להגדיל להם את המענק ב-80 מיליון שקל.

<אמיר ברקן: זו הייתה העבודה שלנו, והיא התבטאה במכתב של מנכ"ל משרד ראש הממשלה.

<אמיר ברקן: בזמנו גם היינו אחראים על משרד הכלכלה - - -

איתן ברושי: אפשר לראות את המכתב?

<אמיר ברקן: כן, אפשר להעביר לכם את המכתב, אין לנו שום בעיה.

מיקי לוי: אף אחד לא מתכחש לזה שיש מכתב על 80 מיליון שקל.

איתן ברושי: לא משנה, אבל שיניחו אותו.

<אמיר ברקן: אני רק מתאר את העובדות.

<אמיר ברקן: בזמנו היינו אחראים גם על משרד הכלכלה, וכשהוצאנו את המכתב מנכ"ל משרד הכלכלה נתן את הסכמתו לגבי 40 מיליון מתוך ה-80.

<אמיר ברקן: הנה, אני אומר את זה.

<אמיר ברקן: ועד כמה שידוע לי, הוא עדיין עומד בהסכמתו.

מיקי לוי: זה יפה מאוד.

<אמיר ברקן: ושלחנו את זה כמובן לגוף... וגם מול החברה, זאת לא הסמכות שלי להתחייב על תקציבים, אלא אמרנו שזאת ההמלצה שלנו.

<אמיר ברקן: וגם, ועדת הארבעה - - -

מיקי לוי: אבל מההמלצה משרד הכלכלה התחייב ל-40 מיליון, נכון?

<אמיר ברקן: בסוף זו עסקה כוללת.

<אמיר ברקן: אם תהיה עסקה כוללת, משרד הכלכלה ישים 40 מיליון.

מיקי לוי: יפה.

<אמיר ברקן: אנחנו כתבנו בסוף יוני מכתב למשרד האוצר ובו אמרנו שזאת ההמלצה שלנו, זאת המלצת מנכ"ל משרד הכלכלה - - -

איתן ברושי: אתה אומר שמשרד האוצר זה אוטונומיה בתוך הממשלה?

איתן ברושי: הוא עושה מה שהוא רוצה?

<אמיר ברקן: בחייך, אני רק מתאר את העובדות.

מיקי לוי: אל תהרוג את השליח.

איתן ברושי: אני מכיר אותו מספיק שנים כדי להגיד לו - - -

משה גפני: איתן, אנחנו רוצים להגיע לפתרון.

איתן ברושי: מנכ"ל משרד ראש הממשלה הוא מנכ"ל המנכ"לים - - -

משה גפני: אבל איתן, אנחנו רוצים להגיע לפתרון.

איתן ברושי: לאיזה פתרון אתה יכול להגיע איתם?

משה גפני: אפשר להגיע לפתרון.

איתן ברושי: נו, אז נראה אותך.

איתן ברושי: אתה יודע מה, אני לא מפריע לך, תגיע לפתרון.

איתן ברושי: הם יודעים הכול, עושים מה שהם רוצים, אז לאיזה פתרון תגיע איתם?

איתן ברושי: רק תן להם מכה בראש ותכפה עליהם.

משה גפני: תן לאמיר לסיים, הוא דווקא מדבר חיובי.

איתן ברושי: אני מכיר אותו, הוא בסדר.

איתן ברושי: אל תספר לי מי זה אמיר.

<אמיר ברקן: אנחנו הוצאנו את מכתב ההמלצה שלנו בסוף יוני.

<אמיר ברקן: משפט אחרון שאני אומר: בסופו של דבר המשקיעים האלה צריכים ודאות; גם לא זו תשובה.

<אמיר ברקן: אנחנו המלצנו את ההמלצה המקצועית שלנו, אבל גם לא זו תשובה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: מישהו מהמפעל רוצה לדבר?

<אמיר רשף: - - - להגיד להם שיש מענק ורק צריך - - -

משה גפני: בסדר, הבנו.

<אמיר רשף: - - - זה גם לא ליצור ודאות, אלא ליצור עוד איזושהי הבטחה באוויר.

משה גפני: אני מבקש לא להתערב, קריאות ביניים יש רק לחברי הכנסת.

משה גפני: האוצר לא יוצא מפה טוב, מה לעשות.

משה גפני: אבל פניי לא למאבק, אני רוצה לפתור את הבעיה.

משה גפני: אני יודע מה היה, אני יודע מה אמרו לי, אני יודע מה האוצר אמר לי, הבכירים ביותר, ואני מבקש להגיע לפתרון.

משה גפני: המפעל, בבקשה.

<דב אברמוביץ: אני דב אברמוביץ, מ"ערבה מיינס".

<דב אברמוביץ: נתחיל מהדבר האחרון שנאמר.

<דב אברמוביץ: לא רק שאנחנו צריכים ודאות אלא גם יש איזושהי מידה של חוסר הגינות הייתי אומר.

<דב אברמוביץ: אנחנו לא שמענו עד היום – וגם לא היום למעשה – שהאוצר אומר "אנחנו מסרבים להקצות את הסכום הזה".

<דב אברמוביץ: כל הסיפורים שהאוצר מתנגד – את זה אנחנו יודעים משמועות.

<דב אברמוביץ: אבל אנחנו לא קיבלנו שום מידע, גם מישיבות שישבנו עם נציגי האוצר, לרבות הישיבה של נציגי ועדת הארבעה.

<דב אברמוביץ: אף אחד לא אמר לנו "לא, אנחנו לא רוצים לתת, אנחנו חושבים שלא מגיע לכם", אלא נאמר לנו שזה בדיונים פנימיים.

<דב אברמוביץ: עכשיו, בינתיים החברה שורפת בערך מיליון דולר לחודש כדי להמשיך לקיים את הפעילות שמתקיימת כאן ולהמשיך להעסיק את העובדים, מתוך הנחה שיש החלטת ממשלה שאומרת שצריך לסייע למפעל תמנע ושיש את אותה אמירה או הבטחה – תקראו לזה איך שתקראו לזה – של ועדת הארבעה שאומרת שיינתן מענק על סך 80 מיליון שקל.

<דב אברמוביץ: כך שאם התשובה היא לא, אז תגידו לנו לא, ואולי נפסיק לשרוף פה כסף.

<דב אברמוביץ: אם לא רוצים את המשקיעים, אז לא צריך להחזיק בכוח - - -

איתן ברושי: לכמה שנים המענק פרוס לפי התכנית שלכם?

<דב אברמוביץ: אנחנו מקבלים אותו רק בסוף ההקמה.

איתן ברושי: כמה שנים?

<דב אברמוביץ: שלוש שנים.

איתן ברושי: כלומר, שלוש שנים מההחלטה?

<דב אברמוביץ: כן.

איתן ברושי: כלומר, יש להם זמן לאסוף את הכסף.

<דב אברמוביץ: כן.

<דב אברמוביץ: זאת - - -

משה גפני: תודה, הבנו.

<אסף גרינוולד: רק תיקון קטן: המענק מתקבל עם ביצוע ההשקעות.

<דב אברמוביץ: לא, במקרה שלנו - - -

<אמיר רשף: כן, כנגד חשבוניות ש - - -

מיקי לוי: בסדר, הם לא בוכים על זה ש - - -

איתן ברושי: תראו איך מדברים על אותו דבר בכמה עמדות.

איתן ברושי: כאילו אתם לא יודעים שיש דיון כזה.

איתן ברושי: מה, אתם לא מתואמים?

משה גפני: מיקי, אתה רוצה לדבר לפני שאני מסכם?

מיקי לוי: לא, שמענו כאן מספיק.

איתן ברושי: אני רוצה לדבר.

איתן ברושי: הייתי פה בדיונים קודמים ואני רואה את זה כדין חירום.

איתן ברושי: הוויכוח הזה לא מפתיע, מה שמפתיע זה שגפני חושב שהוא יכול להסדיר את זה - - -

משה גפני: אני לא אמרתי - - -

איתן ברושי: רגע, עכשיו אני מדבר, אתה לא חייב להגיב.

איתן ברושי: אתה יודע מה אני חושב על האוצר, ראינו את זה בוועידת התעשייה שבה נאמת, שגם אני הייתי בה.

איתן ברושי: 1,000 תעשיינים, ואין אחד שיש לו מילה טובה על האוצר.

איתן ברושי: תראו, אני שמח שאישרנו לפני שבוע את חוק הגליל, שאנחנו נותנים 100 מיליון שקל למגדלי הביצים על גבול לבנון, לחקלאים שאין להם...

איתן ברושי: זאת אומרת שהממשלה מבינה שיש מקומות ויש מצבים שבהם אין לה ברירה.

איתן ברושי: אז אני שואל איזו ברירה יש לערבה הדרומית, לעיר אילת, לחבל אילות, מבחינת תעסוקה, חוץ מחקלאות, שגם אותה אתם הולכים ומחסלים.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, זו דוגמה למה אי אפשר לסמוך על פקידי האוצר שהם יקבעו מה יקרה פה במדינה.

איתן ברושי: זו בדיוק הדוגמה למה צריך להוציא מהם חלק מהסמכויות, שאת חלקן הם לקחו לעצמם בלי דין, כולל היבוא, שלא שואלים אותם, וכולל מחירי המים, שאני מקווה שהוציאו אותנו מהלופ הזה.

איתן ברושי: אי אפשר להשלים עם חוסר האחריות של קבוצה שלקחה לעצמה מנדט לקבוע מה יקרה פה, עם יכולת מועטה לקבל החלטות שצופות פני עתיד.

איתן ברושי: לכן, אחרי שהוצגו פה הנתונים וגם בעבר היו פה דיונים על שישינסקי לפני שנה או יותר, אני חושב שהוועדה צריכה לומר שהיא יוצרת את התנאים לקיום המפעל.

איתן ברושי: אם זה 70 או 80 – אני לא חושב שבכוחנו כרגע לקבל את ההחלטה הזאת.

איתן ברושי: אבל אם התוצאה של ההחלטות של פקידות האוצר ומינהלת השקעות תהיה שהמפעל הזה עובר לירדן, זה דבר שאי אפשר להשלים איתו.

איתן ברושי: אין לכם מנדט לעשות שגיאה כזאת.

איתן ברושי: ולכן אני מבקש שתהיה פה החלטה עם שיניים ולא רק המלצות.

איתן ברושי: ואם צריך אז כדאי שיהיה עוד דיון ושיבוא שר האוצר לכאן.

איתן ברושי: שיבואו לכאן אנשים בעלי יכולות לקבל הכרעה ושלא ישלחו את עמדות הביניים, כי זו הכרעה ברמה של אסטרטגיה לאומית – האם אנחנו מדברים באמת על חיזוק הנגב ואזור אילת או שאנחנו רק מפריחים מילים.

איתן ברושי: אין מסים על מילים, אבל יש אחריות שלנו על מה שיקרה שם.

איתן ברושי: מה שאתם מפגינים זה חוסר אחריות, חוסר מקצועיות וגם חוסר משילות.

איתן ברושי: אם משרד ראש הממשלה – וזאת לא פעם ראשונה, אמיר – לא מסוגל לקבל החלטות ומשרד האוצר עושה מה שהוא רוצה, וגם מייצר עכשיו קונוטציה פוליטית שהוא יכול בכלל להטיל וטו, לפרק ממשלות, ללכת לבחירות - - -

משה גפני: זה דיון מהיר, איתן.

איתן ברושי: מהיר אבל יסודי.

איתן ברושי: ראיתי אתמול, אדוני היושב-ראש, שני ראשי רשויות, טבריה וצפת, שאמרו שבגלל שהם לא מהליכוד הם לא מקבלים כסף מהממשלה.

איתן ברושי: אתה הובלת מהלך של הטבות מס והוכחת שאפשר לקבוע קריטריונים, ואין נגדך טענה, ולא על 100 מיליון, אלא על 1.5 מיליארד.

איתן ברושי: אתה הולכת את זה.

איתן ברושי: ואתמול עמדו שני ראשי ערים, טבריה וצפת – דרך אגב, הם לא ממפלגת העבודה למיטב ידיעתי - - -

שלי יחימוביץ': איתן, די אי אפשר, זה ממש עושה לי חור בעור התוף.

איתן ברושי: אז אני אשים לך את היד.

שלי יחימוביץ': לא, המסרים שלך מספיק נוקבים גם ככה.

איתן ברושי: שני ראשי ערים, לא מהמפלגה שלך ושלי, עמדו שם מול המצלמות ואמרו שהם לא מקבלים כסף כי הם לא מהליכוד.

איתן ברושי: אני אומר לך שהגיע הזמן לעשות לזה סוף - -

משה גפני: תודה.

איתן ברושי: - - צריך להציל את הנגב ואת אילת וצריך לאשר את המפעל הזה, ואל תתכופף פעם נוספת בפני פקידות שאין לה חוט שדרה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: שלי, את רוצה להגיד משהו?

שלי יחימוביץ': כן, רק מילה.

שלי יחימוביץ': מלכתחילה, גם בשישינסקי 2, היה ברור לכולנו שמדובר במיזם שהוא יוצא דופן, שלהבדיל מכימיקלים לישראל יש לו משמעות כלכלית מרחיקת לכת, ובכלל ציינו את ההתנהלות שלהם לשבח.

שלי יחימוביץ': וצריכה להיות איוולת מאוד גדולה כדי, באופן שיטתי, להתנכר למיזם שהוא כל כך חשוב ומשמעותי.

שלי יחימוביץ': זה מיזם שבאמת משתמש באופן החיובי ביותר באוצרות הטבע של מדינת ישראל וגם מספק מקומות עבודה, ובשכר שהוא הרבה מעל הממוצע.

שלי יחימוביץ': יש כאן גם פריפריה, גם תעשייה, גם ניצול יעיל של אוצרות הטבע של מדינת ישראל, גם אופק לתעסוקה נוספת של עוד מאות עובדים.

שלי יחימוביץ': וגם יש כאן הסכמה כללית בין כולנו ועם כל הנוגעים בדבר – והאבסורד הוא שגם עם האוצר – שזה מיזם שאנחנו צריכים לטפח.

שלי יחימוביץ': ואחרי כל ההסכמה הכללית הזאת, שחוזרת שוב ושוב גם בשישינסקי 2 וגם בדיון ייעודי שנעשה בעניין הזה, שום דבר לא קורה.

שלי יחימוביץ': זה אבסורד, באמת.

שלי יחימוביץ': זה מין אזלת יד כזאת, שאנחנו מתכנסים לדון על משהו שכולנו מסכימים עליו מלכתחילה.

שלי יחימוביץ': אז למה לעזאזל זה לא יוצא לפועל.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אדוני, בבקשה.

<חנן גינת: אני חנן גינת, ראש המועצה האזורית חבל אילות.

משה גפני: תודה רבה על המכתב שלך.

<חנן גינת: תודה.

<חנן גינת: בהמשך למה שדיברנו, היינו פה סביב קרן הארנונה, ונגזר לנו תקציב מאוד גדול בגין - - -

משה גפני: לא אכפת לי מכל מה שכתוב במכתב, אבל יפה מה שכתבת על הבדיחות.

משה גפני: טוב, תגיד משפט, אני רוצה לסיים.

<חנן גינת: היכולת שלנו בחבל אילות.

<חנן גינת: .. ואני מתנצל על האיחור, אני פשוט מגיע מהפגנת ה- - -

משה גפני: לא חשוב, תגיד משפט, אני רוצה לסיים.

<חנן גינת: גם את האקדמיה באילת ובחבל אילות מקצצים, ולכן הראייה של הפריפריה צריכה להיות המוטו החשוב.

<חנן גינת: ולצורך העניין, הפיתוח התעשייתי והפיתוח הכלכלי סביב הנחושת חשוב לנו ביותר.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: רבותיי, אני מבקש לסכם את הדיון.

משה גפני: תראו, אין בכלל ספק וגם לא היו חילוקי דעות בעניין הזה, גם לא בדיונים שקיימנו על שישינסקי 2, שמדובר על מפעל שצריך לקבל את הסיוע של המדינה בכל מקרה ובכל צורה.

משה גפני: זה לא מפעל שנמצא בקטגוריה שהייתה בחוק שישינסקי לגבי כיל ולגבי אחרים, וזה היה ברור שהמפעל יכול לקום ולהעביר את עצמו למקום אחר, והעובדים יישארו פה בלי עבודה.

משה גפני: גם המפעל עצמו הוא מפעל שחשוב שיהיה כאן, במדינת ישראל.

משה גפני: אני, עד שלא התעורר פתאום העניין והתחילו לדבר איתי, ועד שמיקי לוי הגיש דיון מהיר יחד עם חברים נוספים, הייתי בטוח שזה כבר מאחורינו.

משה גפני: הרי העברנו את החוק, החוק עבר, הכול בסדר.

משה גפני: אלא שפתאום התברר שאנחנו חוזרים עוד הפעם לעניין של "ערבה מיינס", דבר שמבחינתי היה גם פגיעה אישית.

משה גפני: אני העברתי את החוק, ואחרי זה איתן ברושי אומר "אין לך כוח נגד אגף התקציבים", מה שקצת נכון וקצת לא נכון.

משה גפני: אבל זו באמת הייתה הפרה של הסכם בעיניהם.

משה גפני: אני דיברתי עם מנכ"ל משרד האוצר, הוא הבטיח לי שבתוך כמה ימים הוא יגיע לפתרון.

משה גפני: המשמעות של העניין זה שכשאנחנו מעבירים חוק שאתם מבקשים או שרשות המסים מבקשת או שמישהו מהממשלה בכלל מבקש – אנחנו לא נעביר יותר את החוקים האלה.

משה גפני: בגלל שאנחנו העברנו פה, ודי בכוח, לא היה לנו לא קל, התמודדנו מול עורכי דין רבים ואנשים רבים וגם ציבור גדול שלא רצה שנעביר את החוק... ובכל זאת העברנו אותו.

משה גפני: אז אתם לא יכולים היום לבוא ולהגיד – אחרי שאתם לא צריכים אותנו, בגלל שהחוק ההוא כבר עבר אחרי שהעברנו אותו בכוח – להגיד "ראש הממשלה כותב?

משה גפני: שיכתוב, הרי בלאו הכי לא הוא משלם".

משה גפני: עם כל הכבוד, אני לא מוכן לתת לאיתן ברושי את הניצחון הזה.

משה גפני: הוא צודק.

משה גפני: העובדים בדרום, משרד ראש הממשלה, משרד הכלכלה, ועדת הכספים, כולם מדברים, ואז בא אגף התקציבים ואומר בשקט "אני לא נותן את הכסף".

משה גפני: אני נותן לכם עשרה ימים.

משה גפני: אם אחרי עשרה ימים לא יהיה פתרון, תגידו "לא".

משה גפני: "לא" זה גם פתרון.

משה גפני: אחרי עשרה ימים אני אכנס את הוועדה ואנחנו נקבל החלטה איזה חוקים שלכם אנחנו מעבירים ואיזה לא.

משה גפני: לא יכול להיות דבר כזה.

משה גפני: היה סיכום.

משה גפני: ואני לא חושב שיש שם בהנהלה מישהו שמצביע עבורי.

משה גפני: אני לא חושב שיש שם התארגנות פוליטית שיש לי שם איזשהו מעמד.

משה גפני: אבל המילה שלי הופכת להיות צחוק.

משה גפני: זה היה בהסכם.

משה גפני: זה היה בסיכום.

משה גפני: אפשר לבוא ולהגיד "איפה זה כתוב?".

משה גפני: זה לא כתוב בשום מקום.

משה גפני: תאמינו לי, רק במכתב ראש הממשלה, כפי שאמר אמיר ברקן.

משה גפני: זה לא היה כתוב בשום מקום, וגם לא היה צריך להיות כתוב.

משה גפני: כי על זה דיברנו, כי על זה ישבנו פה כדי למצוא פתרון.

משה גפני: ומעל הכול: עזבו את הוועדה, עזבו אותי; הם פשוט יקומו וילכו לירדן.

משה גפני: ואני גם מצטער ששמעתי קולות בסגנון "בסדר, אז שילכו לירדן".

משה גפני: אני לא רוצה להצביע על שמות, אבל שמעתי את זה.

משה גפני: המשמעות של העניין הזה היא שכאילו אנחנו אדישים לכל מה שנעשה בעניין הזה, אדישים לעובדים בדרום, למה שהם מבקשים.

משה גפני: עשרה ימים.

משה גפני: תעשו לי טובה ותיתנו לי תשובה חיובית.

איתן ברושי: אפשר להצביע על הודעת הסיכום שלך?

משה גפני: לא.

משה גפני: במקרה של תשובה שלילית אני אכנס את הוועדה ואגיד כך: משרד האוצר, או אגף התקציבים, לא עומד בסיכומים - - -

איתן ברושי: גפני, אפשר הבהרה?

איתן ברושי: למי אתה מפנה את הדברים?

איתן ברושי: מי האיש שצריך לתת לך - - -

מיקי לוי: אגף התקציבים - - -

איתן ברושי: לא, אגף התקציבים זה שם גדול.

איתן ברושי: מי הכתובת - - -

מיקי לוי: אמיר.

איתן ברושי: רגע, אני שואל את גפני.

איתן ברושי: מי הכתובת - - -

מיקי לוי: אמיר מספיק מכובד.

איתן ברושי: בכל זאת אני רוצה שגפני יגיד למי מופנית השאלה שלו ומי נותן את התשובה שלו תוך עשרה ימים.

איתן ברושי: אדוני, האם הפנייה היא לשר האוצר?

איתן ברושי: אני חושב שזה לא פחות ממנכ"ל.

משה גפני: לאמיר רשף.

מיקי לוי: אמיר חשוב מאוד.

איתן ברושי: אמיר רשף הוא הכתובת?

איתן ברושי: אוקיי, בסדר.

משה גפני: הוא כתובת.

איתן ברושי: בסדר, אז שיהיה כתוב בפרוטוקול מי נותן תשובה.

משה גפני: הוא מייצג את המשרד והוא יודע את כל מה שאמרתי.

משה גפני: תאמין לי, הוא יודע, הם אנשים חכמים.

משה גפני: אני מבקש תשובה לא בעשרה ימים, כי זה לא מספיק - - -

איתן ברושי: עשרה ימים זה הרבה.

משה גפני: לא, זה לא הרבה, וגם נכנס שר למשרד הכלכלה.

משה גפני: לא עשרה ימים, אלא שבועיים.

משה גפני: תוך שבועיים אני מבקש תשובה.

משה גפני: אני מבקש תשובה חיובית, אבל היא יכולה להיות גם שלילית.

משה גפני: אלא שאז זה לא יעלה לכם 40 מיליון שקל אלא לפי דעתי זה יעלה לכם כמה מיליארדים.

משה גפני: יהיו חוקים שאני פשוט אצא לחופש.

איתן ברושי: אבל גפני, אני מבקש ממך שתהיה פנייה למפעל שיעכב את ההחלטות שלו.

משה גפני: אתה צודק.

משה גפני: אני מאוד מבקש מכם שתיתנו לנו את הזמן.

משה גפני: אין חלוקה פוליטית בעניין הזה, אנחנו כולנו מעוניינים בזה, אז תנו לנו את הזמן.

משה גפני: כל דבר לוקח במדינה קצת יותר זמן, וברגע שנודע לנו שיש בעיה התגייסנו כולנו לעניין.

משה גפני: אני אומר לכם שהתשובה של משרד האוצר תהיה חיובית, אבל אני אומר את זה בלי נדר.

משה גפני: תודה רבה, הישיבה נעולה.