ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 578, 2016-12-15 13:00

משה גפני: רבותי, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: לפני שאני נותן לך הצעה לסדר, מיקי - - -

מיקי לוי: ראש אגף התקציבים איננו.

משה גפני: אני מתנצל בפני חברי הוועדה, מהקואליציה ומהאופוזיציה.

משה גפני: אחרי הלילה הממושך שהיה אתמול, שגם, לדעתי, לא הוסיף כבוד לוועדה אבל עדיף שאני לא אדבר כי אם אני אדבר זה יכול להתפרץ יותר מדי, שאסור לי.

משה גפני: קבענו את הישיבה לשעה 11:00.

משה גפני: עשינו חשבון שמ-9:30 עד 11:00 נוכל עם הנהלת האוצר לסגור את הדברים הפתוחים והם לא פשוטים.

משה גפני: לצערי הרב, לא סגרנו ונמשך הדיון ולא הסתיים עד לרגע זה.

משה גפני: ואז דחיתי פעם ועוד פעם ואמרתי שבשעה 13:00 אני מתחיל על אף שיש דברים לא סגורים.

משה גפני: ראיתם פה את אמיר לוי והוא אומר לי: למה אתה עושה את זה?

משה גפני: הרי לא סגרנו.

משה גפני: אני לא מתכוון יותר להמשיך עם הדברים האלה.

משה גפני: אולי אני אעשה הפסקה פה ושם להתייעצות.

סתיו שפיר: גפני, אפשר לקבל את סדר-היום לישיבה היום?

סתיו שפיר: אנחנו מחכים פה כבר כמה שעות בלי להבין מה סדר-היום.

סתיו שפיר: מה הולך להיות היום?

סתיו שפיר: מתי מצביעים על התקציב?

משה גפני: הפצנו סדר-יום.

סתיו שפיר: קראנו, קראנו.

סתיו שפיר: מתי מצביעים על כל התקציב?

משה גפני: יש לי בקשה, אני מבקש שתקבלו את הסעיף על הדיבידנד למוטב.

משה גפני: אין לי כוח להתחיל דיון מחדש.

יוסי אלישע: מה זה לקבל?

יוסי אלישע: זו הבקשה שלנו לקבל.

שגית אפיק: יש נוסח שלכם ונוסח של רשות המסים.

שגית אפיק: אנחנו מחלקים עכשיו את הנוסח ונקרא אותו.

קריאה: אדוני היושב-ראש, האוצר עדיין לא הסכים.

עיסאווי פריג': גפני, הגיע בעל הבית.

עיסאווי פריג': עכשיו אתה יכול להתחיל.

משה גפני: אני לא מצביע על זה עכשיו.

משה גפני: אני קם והולך.

עיסאווי פריג': אל תאיים, לא תעשה את זה.

עיסאווי פריג': לא תעשה את זה.

משה גפני: הצעה לסדר – לחלק בבקשה את הנוסח של רשות המסים.

מיקי לוי: בנושא חברות הארנק – גם בקואליציה אמרנו שבאנו לסגור פרצה רצינית בנושא המס.

מיקי לוי: הגרזן שהונחת על אלה שעשו את זה על-פי חוק, כשהחזיקו חברות ארנק, בנושא המיסוי, בכך שנתנו להם להיפטר תוך שנה מהדירה שהייתה כאילו של אותה חברה וכו' וכו' - - -

משה גפני: לא לדבר.

משה גפני: מספיק כבר.

מיקי לוי: אנחנו מחכים כבר חמש שנים ולאף אחד לא היה אומץ להביא את זה.

מיקי לוי: ביקשתי מאמיר, ראש אגף התקציבים, ביקשתי ממנכ"ל משרד האוצר 25% דיבידנד עד סוף 2017.

מיקי לוי: חברים, אני אומר לכם את זה חד-משמעית – לא יהיה ויתור כאן.

מיקי לוי: אני אומר עוד משהו – מידיעותיי הנושא הזה מקובל על אגף התקציבים.

מיקי לוי: תפסיקו להרוג את האנשים, ואני אומר את זה לאגף התקציבים, שאני הייתי שייך אליכם.

מיקי לוי: חמש שנים ישבתם בשקט ולא הצלחנו להעביר את זה.

מיקי לוי: פתאום עכשיו בוער לכם?

מיקי לוי: מה, אין אנשים בחוץ עם נשמה ועם לב?

מיקי לוי: אני רוצה להבין את זה.

מיקי לוי: תלכו, תיפטרו מהדברים האלה?

מיקי לוי: אני מבקש, אדוני, 25% עד סוף 2017.

מיקי לוי: לתת לאנשים האלה קצת נשימה.

מיקי לוי: הכול פיסקלי אצלכם?

מיקי לוי: עוד שקל ועוד שקל?

קריאה: אדוני היושב-ראש, תיקון כזה מהווה Moral Hazard ובעצם משדר לאנשים ששיעורי המס שנקבעו על פעולות מסוימות - -

מיקי לוי: שש שנים שידרתם לאנשים.

קריאה: - - בעצם הם יכולים לחכות ובאיזשהו שלב הם יקבלו איזשהו מס מוטב.

קריאה: זה משהו לא הגיוני במצב שבו התיקון הזה נוגע רק לחלק מסוים מהאוכלוסייה.

איציק שמולי: כל החוק הזה הוא רטרואקטיבי.

איציק שמולי: זה המינימום שאפשר לתת.

איציק שמולי: זה המינימום.

קריאה: גפני, אני קורא לך שהוועדה הזאת תגיד את אמירתה.

קריאה: פעם אחת.

קריאה: אדוני, אנחנו מתנגדים לזה.

קריאה: זה מהווה Moral Hazard.

קריאה: אז אל תשבו אתנו.

קריאה: זה היה הסיכום בדיונים ואחר-כך באים ואומרים "לא".

קריאה: הנהלת משרד האוצר לא סיכמה את זה.

משה גפני: אני מבקש להפסיק.

מיקי לוי: רשות המסים מסכימה.

משה גפני: די, מיקי.

משה גפני: אני מבקש לקרוא את הנוסח.

שגית אפיק: "הוראת שעה.

שגית אפיק: על אף הוראות סעיף 125ב(2) ו(3) לפקודה, שיעור המס על הכנסה מדיבידנד בידי יחיד בעל מניות מהותי או בידי חברה משפחתית, שהנישום הוא בעל מניות מהותי בה, כאמור באותם סעיפים, שמקורו ברווחים שנצברו עד ליום ב' בטבת התשע"ז, 31 בדצמבר 2016, יהיה 25% ולא יחולו על הדיבידנד האמור הוראות סעיף 121ב לפקודה ובלבד שמתקיימים כל אלה".

משה גפני: אני לא עובד שלכם.

משה גפני: מספיק.

משה גפני: בואו נסגור הכול ונלך הביתה.

עיסאווי פריג': אתה מתכוון לזה?

משה גפני: אתה לא תמצא מישהו אמיץ כמוני - - -

עיסאווי פריג': אתה היית בן-ערובה ואתם הייתם בני-ערובה עד שסיימנו את הדיון שם.

עיסאווי פריג': אתה מתכוון לזה?

עיסאווי פריג': היית בן-ערובה שעתיים.

עיסאווי פריג': ילד טוב.

סתיו שפיר: אני מציעה שנעלה להצבעה את האופציה לסגור את הדיון הזה כי נראה שכל היום הזה הולך להיות מבוכה אחת גדולה לוועדה.

משה גפני: לך אין זכות להתלונן בגלל שלא היית אתמול.

משה גפני: אנחנו כולנו סבלנו ואת לא היית.

משה גפני: אני כל הזמן הסתכלתי מתי את מגיעה.

סתיו שפיר: שמעתי את הגעגועים שלכם.

משה גפני: אנחנו סבלנו כל היום.

רחל עזריה: זה אפילו יותר מזה.

רחל עזריה: כבוד היו"ר, סתיו חזרה מחו"ל אחרי שאנחנו עובדים פה במשך שבוע שלם.

סתיו שפיר: אם אפשר, בבקשה, להעיר פה הערה לגבי סדר-היום לדיון הזה, גפני.

סתיו שפיר: אפשר להבין מה סדר-היום?

רחל עזריה: זכות הדיבור אצלי.

סתיו שפיר: אבל אני דיברתי לפנייך והתפרצת לדבריי.

סתיו שפיר: מה סדר-היום לדיון היום?

רחל עזריה: זאת לא שנה ראשונה שאת עושה את זה.

סתיו שפיר: האם יש דיון על הכספים של הצפון - - -

רחל עזריה: את חוזרת מחו"ל, אחרי ששבוע לא היית פה בזמן דיוני התקציב.

רחל עזריה: זה לא קשור לקואליציה-אופוזיציה.

סתיו שפיר: האם יש היום דיון על הכסף של העוני שלא נמצא בתקציב?

סתיו שפיר: האם יש דיון על הכסף שהובטח למגזר הערבי, שלא נמצא בתקציב?

רחל עזריה: יש פה הרבה מאוד חברי אופווזיציה, כמו מיקי רוזנטל וזהבה גלאון, שישבו במשך כל דיוני התקציב.

סתיו שפיר: גפני, האם הולך להתקיים דיון על כל הדברים האלה?

רחל עזריה: את מגיעה היום ומתחילה לעשות בלאגן.

רחל עזריה: זה לא מתאים.

רחל עזריה: אנשים מתייחסים בשיא הרצינות לדיוני התקציב.

סתיו שפיר: האם הולך להתקיים דיון היום על הכסף של הצפון שעוד לא בתקציב?

סתיו שפיר: האם הולך להתקיים דיון על הכסף של הצפון שלא נמצא בתקציב?

משה גפני: הקראת?

משה גפני: הקראת?

משה גפני: לא לדבר יותר.

משה גפני: אני פשוט אוציא אנשים.

שגית אפיק: "הכנסה מדיבידנד שולמה על-ידי החברה מחלקת הדיבידנד והתקבלה בידי מקבלה בתקופה שמיום 1 בינואר 2017 ועד יום" בנוסח שנשלח לנו מרשות המסים הם כתבו 30 ביוני 2017.

שגית אפיק: אני מבינה שבקשת הוועדה הייתה עד 30 בדצמבר 2017.

שגית אפיק: אדוני היושב-ראש, תחליטו לגבי זה.

קריאה: שגית, הסיבה היא הגשת דוחות.

מיקי רוזנטל: די, אי אפשר ככה.

מיקי רוזנטל: אתה מדבר אתה, היא קוראת, היא צועקת פה.

מיקי רוזנטל: די.

מיקי רוזנטל: או שאתם רוצים שנלך הביתה ותעשו מה שאתם רוצים.

מיקי רוזנטל: אתם בין כה וכה עושים מה שאתם רוצים.

מיקי רוזנטל: אי אפשר ככה.

מיקי רוזנטל: אתמול כל מרכז הליכוד היה פה.

מיקי רוזנטל: די.

עיסאווי פריג': גפני, תן למיקי להחליף אותך, מה העניין?

משה גפני: רבותי, היא באמצע ההקראה.

שגית אפיק: קראתי את המועד.

שגית אפיק: הוועדה ביקשה עד 30 בדצמבר 2017 ומרשות המסים הנוסח שנשלח אליי הוא 30 ביוני 2017.

שגית אפיק: הוועדה תכריע.

שגית אפיק: "בכל אחת משנות המס 2017 עד 2019, הסכום הכולל של הכנסת עבודה, דמי ניהול, הפרשי הצמדה או ריבית ותשלומים אחרים ששולמו למקבל ההכנסה מדיבידנד על-ידי החברה מחלקת הדיבידנד, במישרין או בעקיפין, והפחתת ההכנסה מדיבידנד שחויבה במס לפי סעיף זה, לא פחת מממוצע סכום התשלומים כאמור, ששולמו לו על-ידי החברה האמורה, במישרין או בעקיפין, בשנות המס 2015 ו-2016.

שגית אפיק: הוראות סעיף 92א(4)(ב) לא יחולו על דיבידנד שחל עליו סעיף קטן (א).

קריאה: אני יכול לשאול שאלה?

קריאה: יש הבדל בכמה חודשים?

קריאה: רק לצורך הגשת הדוחות.

קריאה: דוחות מגישים מיוני והלאה ולכן הרווחים שמדובר בהם עד סוף 2016, בשביל לחלק אותם צריך את הדוח.

קריאה: אין דוח, אין עדיין דוח של 2016 ולכן תן את הזמן לערוך את הדוח ולהגיש.

קריאה: בספטמבר אפשר עוד איכשהו לעשות את זה, אבל לפחות אחרי יוני.

מיקי לוי: אני הסכמתי ל-30 בספטמבר.

קריאה: ולמה לכן משנה אם זה יוני?

קריאה: מה היה העיקרון בעניין הזה?

קריאה: מה מפריע לכם שזה יהיה ספטמבר או דצמבר?

קריאה: מה הרציונל?

קריאה: מדובר פה על מועד תשלום הדיבידנד.

קריאה: אני לא רואה כרגע את הנפקות של הגשת הדוחות.

קריאה: מדובר על תשלום דיבידנד.

קריאה: לא, זה בגין רווחים שנצברו עד 2016.

קריאה: לפי חוק החברות צריך לערוך דוח על מנת לחלק דיבידנד.

קריאה: אי אפשר לחלק דיבידנד בלי דוחות.

קריאה: צריך לאפשר הגשת דוחות שזה יוני-יולי.

קריאה: מועד הגשת הדוח החוקי לצורכי מס גם ככה הוא במאי ונתנו פה עד יוני.

קריאה: ספטמבר זה מינימום.

מיקי לוי: כן, רק ספטמבר.

מיקי לוי: ערן, ערן, כדאי לכם.

משה גפני: מיקי, מיקי, מיקי.

מיקי לוי: 30 בדצמבר.

בצלאל סמוטריץ': אבל אין דוחות ביוני.

בצלאל סמוטריץ': איך יכולים להיות דוחות ביוני?

בצלאל סמוטריץ': לא הבנתי.

בצלאל סמוטריץ': מי מגיש דוחות ביוני?

מיקי לוי: אין בעיה, סוף שנה.

מיקי לוי: למה לא?

בצלאל סמוטריץ': סוף שנה מצוין.

קריאה: היושב-ראש, אני מבקש להעלות את זה להצבעה.

קריאה: תעלה את שני הנוסחים להצבעה.

קריאה: תראה על איזה נוסח יש רוב.

מיקי לוי: תאמינו לי, אין לכם לב, הכול פיסקלי.

מיקי לוי: תאמינו לי.

מיקי לוי: שש שנים חברות ארנק – אף אחד לא דיבר.

מיקי לוי: עכשיו מתווכחים אתי על ארבעה-חמישה חודשים.

עיסאווי פריג': זהבה, מה עמדת האופוזיציה בתאריך?

זהבה גלאון: זה פחות חשוב.

זהבה גלאון: זה לא מעניין אותנו.

עיסאווי פריג': אני חושב שצריך ללכת על ספטמבר.

זהבה גלאון: זאת לא הבעיה שלנו.

זהבה גלאון: יש לנו את הנושאים הבאים.

זהבה גלאון: פיצויי פיטורין, הטבות מס, דירה שלישית.

עיסאווי פריג': זה לא צריך להיות בעיה.

מיקי לוי: שש שנים חברות ארנק, אתם לא מתביישים?

מיקי לוי: שש שנים אף אחד לא נגע בזה.

מיקי לוי: תגידו לו תודה רבה.

מיקי לוי: 30 בספטמבר, אפילו יום לא פחות.

מיקי לוי: 30 בספטמבר, אפילו יום לא פחות.

משה גפני: חבר הכנסת מיקי לוי ביקש רביזיה על מיסוי חברות הארנק.

משה גפני: מי בעד אישור הבקשה לרביזיה, ירים את ידו.

משה גפני: הצבעה בעד הבקשה לרביזיה – פה אחד.

משה גפני: נגד – אין נמנעים – אין הבקשה לרביזיה התקבלה.

משה גפני: הרביזיה התקבלה.

משה גפני: אני מביא להצבעה את סעיף 7(ב).

משה גפני: אני לא נותן עד ה-31 בדצמבר ואני לא נותן עד ה-30 ביוני.

משה גפני: אני מבקש עד ה-30 בספטמבר.

משה גפני: מי בעד אישור החוק, ירים את ידו.

משה גפני: הצבעה בעד – רוב.

משה גפני: נגד – אין נמנעים – 1 פרק ח' (סימן ב') (מיסוי רווחי חברה), מתוך הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות 2017 ו-2018), התשע"ז-2016, נתקבל.

משה גפני: למה את נמנעת?

זהבה גלאון: אני לא יודעת.

זהבה גלאון: אני לא רוצה להצביע על משהו שאני לא בעדו.

משה גפני: רק שנייה, ההצבעה שלך חשובה לי מבחינה איכותית.

זהבה גלאון: גפני, האמת אני כבר לא כועסת שהישיבה לא התחילה ב-10:00.

עיסאווי פריג': גפני, אתה רוצה גלאט כשר, הא?

עיסאווי פריג': איזו הברקה, גפני.

יצחק וקנין: עיסאווי, זה היום של מרצ.

יצחק וקנין: <פרק ז' כולו (עידוד השקעות הון), מתוך הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות 2017 ו-2018), התשע"ז-2016>

משה גפני: אנחנו עוברים לסעיף הבא: עידוד השקעות הון, סעיפים 83 עד 88 – תיקונים בחוק השקעות הון.

משה גפני: סעיף היציבות, מי מציג אותו?

שגית אפיק: זהו סעיף חדש שהממשלה מבקשת להוסיף.

זהבה גלאון: כן, אני מבקשת לדבר על היציבות.

זהבה גלאון: טמיר, אני רוצה להירשם.

משה גפני: מי מציג את היציבות?

מיקי רוזנטל: חבר'ה, אתם מוכנים להתחיל לעבוד?

מיקי רוזנטל: אני אומר לך, אני מאבד את הסבלנות.

משה גפני: רבותי, אם אין מישהו שמסביר את הסעיף הזה - - - אני מבקש לא להפריע.

משה גפני: אני מבקש שהיום יעבור בנימוס ובדרך ארץ.

משה גפני: שאף אחד לא ידבר נגד השני.

משה גפני: בבקשה, שם ותפקיד לפרוטוקול.

שלמה פסקוס: אני רכז השכלה גבוהה, מחקר ופיתוח באגף תקציבים.

שלמה פסקוס: שמנו על שולחן הוועדה לפני כשבוע-שבוע וחצי בקשה להוסיף סעיף ודאות.

משה גפני: רבותי, מה זה?

שלמה פסקוס: לחברות הגדולות שמעל 10 מיליארד שקלים.

משה גפני: רגע, שנייה.

מיקי רוזנטל: אדוני, אתה מוכן להמשיך?

משה גפני: לא, אני אמרתי לו לעצור.

משה גפני: רבותי, אני מבקש להפסיק לדבר.

משה גפני: מר פשקוס, בבקשה.

שלמה פסקוס: הממשלה ביקשה לפני כשבוע וחצי, למטב זכרוני, להוסיף לחוק סעיף של ודאות לחברות שמעל 10 מיליארד שקלים, שהביאו לארץ חצי מיליארד שקל שווי של קניין רוחני, שזה היקף משמעותי, שאישרו שלושת המנהלים – מנכ"ל משרד הכלכלה, מנכ"ל משרד האוצר ומנהל רשות המסים שלחברות האלה יש תרומה משמעותית ייחודית למשק הישראלי.

שלמה פסקוס: במצב הזה לתת ודאות לחברות ששיעורי המס לא ישתנו לעשר שנים.

שלמה פסקוס: זאת הבקשה של הממשלה.

שלמה פסקוס: בנוסח שמונח לפניכם יש עוד בקשה לתיקון, שהוא תיקון יחסית טכני, שגיא יסביר אותו בעוד שנייה מה התיקון שאנחנו רוצים.

שלמה פסקוס: זאת מהות הבקשה של הממשלה, שהוגשה כבר לפני כשבוע וחצי-שבועיים.

זהבה גלאון: אדוני, אני מבקשת להתנגד לסעיף הזה.

זהבה גלאון: אני ביקשתי להירשם לדבר.

משה גפני: בבקשה.

מנואל טרכטנברג: אני ביקשתי הסתייגות.

מנואל טרכטנברג: יש לי הסתייגות.

משה גפני: חבר הכנסת וקנין, תכף אני אעשה סדר בעניין הזה.

יצחק וקנין: למה אתם רוצים לתת את זה רק לחברות שמעל ל-10 מיליארד שקל?

יצחק וקנין: למה לא לכל חברה במדינת ישראל?

יצחק וקנין: מה ההיגיון בזה?

יצחק וקנין: אם אתם רוצים לתת יציבות, צריך לתת אותה לכל החברות?

יצחק וקנין: רק לאלה שמעל 10 מיליארד?

יצחק וקנין: אני לא מבין את זה.

משה גפני: זהבה גלאון, בבקשה.

זהבה גלאון: חברי באופוזיציה, אני מבקשת שתשמעו.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, פניתי ליועץ המשפטי לממשלה.

משה גפני: חבר הכנסת גליק, אתה מפריע.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, פניתי במכתב ליועץ המשפטי לממשלה בנושא פסקת היציבות.

זהבה גלאון: קיבלתי אתמול תשובה מאבי ליכט, המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, בעניין של פסקת היציבות.

זהבה גלאון: אני רוצה לנמק למה אני מתנגדת לפסקת היציבות.

זהבה גלאון: אני חושבת שזו החלטה שערורייתית, בעיקר אחרי שבג"ץ פסל את פסקת היציבות בעניין מתווה הגז.

זהבה גלאון: אדוני, אם הנוסח המוצע כאן יאושר, הדבר הזה יביא לכבילה מוחלטת של שיקול הדעת גם של הרשות המבצעת.

זהבה גלאון: אתמול אתם משכתם אותנו והיום אני עומדת על זכותי לדבר, שכולם ישמעו, למצות את כל מה שיש לי להגיד ואני רוצה שישמעו, כולל ביטן.

בצלאל סמוטריץ': זהבה, גם אני עומד על זכותך לדבר.

זהבה גלאון: תודה רבה, סמוטריץ.

זהבה גלאון: מה עם עמונה?

בצלאל סמוטריץ': עובדים על זה.

בצלאל סמוטריץ': לא מלבב אותנו.

זהבה גלאון: אדוני, מה שאנחנו הולכים לעשות עכשיו זה לאפשר למנכ"ל משרד האוצר, למנכ"ל משרד הכלכלה ולמנהל רשות המסים לבטל הטבות מס שהוענקו, למשל.

זהבה גלאון: הם יוכלו להתנות את ההטבות להסדר והאישורים של המנהלים, וכל ההתחייבות ההצהרתית בחוק שהובא כאן לתקופת זכאות של עשר שנים, זה משקולת.

זהבה גלאון: אנחנו, בתור נבחרי ציבור, שצריכים לעקוב אחרי ההתנהלות - - - מיקי, לא יהיה היום מה שהיה אתמול.

זהבה גלאון: לא יהיה היום מה שהיה אתמול.

מיקי רוזנטל: אתם כל הזמן תפריעו?

מיקי רוזנטל: כל הזמן?

מיקי רוזנטל: אתם רוצים לדבר, דברו בחוץ.

מיקי רוזנטל: יש פה דיון, מספיק עם זה.

מיקי רוזנטל: מספיק עם זה, באמת.

דוד ביטן: זה לא כמו הבלאגן שעשיתם אתמול.

זהבה גלאון: אנחנו עשינו?

דוד ביטן: זה שאתה צועק - - -

מיקי רוזנטל: אני צועק כי אתם כל הזמן מפריעים.

מיקי רוזנטל: די, תכבדו קצת את הדיון הזה.

מיקי רוזנטל: קצת.

דוד ביטן: אבל אתם עשיתם רעש אתמול.

מיקי רוזנטל: כן, תמיד זה אנחנו.

משה גפני: דוד, דוד.

זהבה גלאון: אדוני, מה שאנחנו עושים פה בעצם זה לתת הגנה לחברות היי-טק, שלא יערכו שינויים בהטבות המס שלהן.

זהבה גלאון: כולנו רוצים הגנה לחברות היי-טק ושחברות היי-טק תהיינה פה ולא תברחנה.

זהבה גלאון: דיברנו על זה כבר בפעמים הקודמות וכל פעם עולות כאן האגדות האורבניות – אם לא תאשרו את זה, לא תהיינה כאן חברות היי-טק והן תעזובנה.

זהבה גלאון: כולנו מעריכים את החשיבות של חברות ההיי-טק, אבל לתת להן הגנה לעשר שנים של הטבות מס שמוענקות באופן אחוזי?

זהבה גלאון: הכנסתם את הפסקה הזאת אחרי הקריאה הראשונה.

זהבה גלאון: לא היה מספיק זמן להתכונן לזה.

משה גפני: זה היה בדיון.

זהבה גלאון: אז מה אם זה היה בדיון?

זהבה גלאון: אז מה אם זה היה בדיון?

דוד ביטן: זה לא חשוב להשאיר את ההיי-טק בישראל?

זהבה גלאון: אנחנו רוצים היי-טק.

זהבה גלאון: אנחנו מדברים על החברות הרב-לאומיות.

משה גפני: נכון, אבל אי-יציבות גורם לכך שהן לא באות.

זהבה גלאון: אז די כבר עם האיומים האלה שאי-יציבות גורם לכך שהן לא באות.

זהבה גלאון: אתה אומר שהממשלה רוצה לתת הטבות מס למשך עשור לחברות היי-טק בהיקפים שהיא לא יכולה בכלל לצפות מראש.

זהבה גלאון: אתה מחליש את היכולת גם שלה לעשות שינויים בהטבות האלה.

זהבה גלאון: פניתי בעניין הזה ליועץ המשפטי לממשלה והוא כתב לי מכתב ארוך.

זהבה גלאון: אני קוראת מתוכו סעיף אחד.

זהבה גלאון: בסעיף 3 הוא כותב כך: סעיף היציבות המוצע טרם נדון לגופו בוועדת הכספים" – את זה הוא כתב לי אז – "אך אגב דיון בסעיפים אחרים בהצעת החוק, נציגותיי הביעו עמדה ראשונית שלפיה יש להוסיף לסעיף היציבות המוצע קריטריונים או אמות מידה ברורות להענקת היציבות.

זהבה גלאון: שכן, בהעדר קריטריונים או אמות מידה" – אבי ליכט חתום על זה – "כאמור, עיקר שיקול הדעת ביחס להענקת היציבות ואופן ההתנהלות מול המפעלים נותר בידי המנהלים ולא בידי הרשות המחוקקת".

זהבה גלאון: אני רוצה גם לשמוע את חוות הדעת של היועצת המשפטית של הוועדה ואם חוות הדעת לא תסבר את אוזני אני אדרוש שהיועץ המשפטי של הכנסת גם יתייחס לזה.

זהבה גלאון: לא יכול להיות שמפקיעים אחריות מהרשות המחוקקת לעשר שנים ואתם משאירים את זה בידי שלושה אנשים, חשובים ככל שיהיו, פקידים ככל שיהיו.

זהבה גלאון: תודה רבה.

משה גפני: תודה רבה.

מנואל טרכטנברג: אני רוצה להגיד כך, יש כאן בעייתיות.

משה גפני: איתי, למה ההתייעצויות פה בחדר?

משה גפני: זה מרגיז את האנשים ואת החברים ואחרי זה, הדיון נסחב לתוך הלילה.

משה גפני: בשביל מה זה?

משה גפני: יש איזה חוסר יכולת לקבל החלטה במשרד האוצר?

בצלאל סמוטריץ': הם הססנים, אדוני היושב-ראש.

משה גפני: אני הססן.

בצלאל סמוטריץ': אז הם למדו ממך.

משה גפני: למדו ממני.

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: לא להפריע.

מנואל טרכטנברג: אני אתחיל מהערה כללית קצרה ואעבור לגופה של הסוגיה הזאת.

מנואל טרכטנברג: מדינת ישראל לא רוצה להפוך לאיי קיימן או לאיי הבהמאס, כלומר למקומות מקלט לחברות רב-לאומיות עוצמתיות כשהתעשייה המקומית מוצבת במקום של נחיתות יחסית אליהן.

מנואל טרכטנברג: זו לא הכוונה של מדינת ישראל.

מנואל טרכטנברג: החוק הזה במספר מקומות עושה בדיוק את זה – נותן יתרון ברור, מובהק לא רק לחברות הרב-לאומיות אלא לענקיות שביניהן, שכיום מנסות להשתלט על העולם כולו.

מנואל טרכטנברג: זה לא היי-טק במדינת ישראל.

מנואל טרכטנברג: לכן, אין מצב שסעיף היציבות יינתן אך ורק לענקיות האלה בצורה מפורשת.

מנואל טרכטנברג: נכתב ש"מפעל טכנולוגי מועדף מיוחד מעל ל-10 ביליון" – אלה חברות ענק, אך ורק להן.

מנואל טרכטנברג: לאמור, חברה כמו מובילאיי או ווייז, אם הייתה עדיין פה, הן בחיסרון מובהק מול הרב-לאומיות.

מנואל טרכטנברג: זה לא מה שאנחנו רוצים.

מנואל טרכטנברג: לכן, יש שתי אפשרויות: או לבטל את הסעיף הזה או להגיד שהיציבות הזאת תינתן לחמש שנים או לעשר שנים לכל מפעל טכנולוגי מועדף.

מנואל טרכטנברג: נקודה.

מנואל טרכטנברג: אנחנו לא נהפוך לאיי קיימן כאן במדינת ישראל.

עודד פורר: זאת הסתייגות שהצטרפו אליה כמה חברי כנסת, גם מהקואליציה.

משה גפני: עודד, אבל אתה מחויב לקואליציה.

משה גפני: מילא, אני מפר, אבל אתה מפר?

משה גפני: מה זה?

מנואל טרכטנברג: הוא מחויב לתעשיית ההיי-טק במדינת ישראל.

מיקי רוזנטל: אולי תהיו מחויבים קצת לכלכלה הישראלית ופחות לקואליציה?

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני מודה לך על מה שאמרת לי עכשיו.

משה גפני: חברת הכנסת רחל עזריה ואחריה חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

משה גפני: אני מבקש לא להפריע.

משה גפני: עודד, היום אתה פעיל יותר מאתמול.

משה גפני: אתה תצא בסוף עם 15%.

רחל עזריה: החוק הזה מאוד חשוב לנו.

רחל עזריה: הוא חשוב לנו כדי להביא כמה שיותר חברות היי-טק לישראל ויש פה הזדמנות, בגלל השינוי של כל השיטה.

רחל עזריה: סעיף היציבות הוא קריטי מכיוון שבסופו של דבר, חברות עסקיות מתכננות לטווח ארוך.

מנואל טרכטנברג: גם מובילאיי מתכננת לטווח ארוך.

רחל עזריה: אבל שנייה, אני לא הפרעתי לך.

רחל עזריה: אני ברשות דיבור כבר שש דקות ובקושי מצליחה לומר שני משפטים.

רחל עזריה: די.

רחל עזריה: סעיף היציבות חשוב מכיוון שחברות רב-לאומיות מתכננות קדימה.

רחל עזריה: בישראל יצא לנו שם של מדינה שאנחנו מאוד מאוד תזזיתיים וזה בסדר גמור.

רחל עזריה: זה חלק מזה שאנחנו חברה בהתהוות.

רחל עזריה: אנחנו מבטלים חוקים, מתחילים דברים, משנים דברים באמצע, אבל בנושא הזה אנחנו כולנו צריכים להתאחד סביב ההבנה שמה שחשוב לנו זה הכלכלה וחשוב לנו ליצור מקומות עבודה איכותיים.

רחל עזריה: לכן הסעיף הזה חשוב.

רחל עזריה: אני מסכימה אתך, פרופ' מנו טרכטנברג, שאנחנו צריכים לראות האם יש דרך להרחיב את סעיף היציבות גם לטובת חברות קטנות יותר וגם לטובת חברות ישראליות וחברות נוספות.

רחל עזריה: אני מסכימה.

רחל עזריה: אני חושבת שמה שצריך לעמוד כנר לרגלינו הוא שאנחנו צריכים להעביר את החוק הזה כמה שיותר טוב וכמה שיותר שלם, וסעיף היציבות הוא חלק מרכזי כדי שהחוק לא יהפוך להיות אות מתה – שאנחנו נותנים הטבות ואף אחד לא בא.

רחל עזריה: אני מציעה שאנחנו נראה מה המקסימום שאנחנו יכולים לעשות כדי לאפשר גם לחברות קטנות, גם לחברות ישראליות ובכלל, אומנם זה בחוק הכללי ולא בעניין של סעיף היציבות, אבל אני מזכירה שאנחנו צריכים לדבר גם על ירושלים וגם על הפריפריה בעניין הזה.

רחל עזריה: עוד חזון למועד.

משה גפני: זה חזון למועד?

משה גפני: חצי שעה הדיון.

רחל עזריה: חצי שעה זה הרבה זמן.

רחל עזריה: ראינו.

משה גפני: חזון למועד זה חזון עכשיו.

רחל עזריה: למועד.

רחל עזריה: המועד הוא חצי שעה.

משה גפני: מיקי רוזנטל, בבקשה.

מיקי רוזנטל: אדוני היושב-ראש, תשמע, בוא נאמר את הדברים באמת.

מיקי רוזנטל: מדיניות עידוד השקעות ההון של מדינת ישראל היא כישלון מתמשך של עשרות שנים.

מיקי רוזנטל: בשנות האלפיים השקיעו בחברות שנעלמו עם הכסף.

מיקי רוזנטל: בעשור הקודם נתנו את זה רק לשלוש חברות, שלא שילמו מס בכלל.

מיקי רוזנטל: אני לא מפרט, אני רק רוצה לומר שעכשיו אנחנו באים ואומרים שגם יהיה כישלון אפשרי וגם ניתקע אתו לנצח.

מיקי רוזנטל: זאת המשמעות של היציבות.

מיקי רוזנטל: באמת, אם היה מדובר באיזה ידע מופלא של אנשים שאומרים: אם נאפשר לחברות הגדולות הללו להשקיע בישראל זה ייצר כך וכך מקומות עבודה או כך וכך זה ואין אלטרנטיבה אחרת בכסף הזה.

מיקי רוזנטל: היתרון היחיד של החברות האלה הוא באמת גודלן.

מיקי רוזנטל: אנחנו רוצים אותן פה אבל השאלה היא לגבי המחיר שאנחנו משלמים על זה.

מיקי רוזנטל: סעיף היציבות – מעבר לדברים החשובים שאמרו קודמיי, גם חברת הכנסת גלאון, שאני לא רוצה לחזור עליהם מפאת קוצר הזמן, יש בעיה חוקתית בעניין הזה.

מיקי רוזנטל: בסופו של דבר אנחנו, הכנסת, מנטרלים.

מיקי רוזנטל: יש נושאים שלא נוכל לגעת בהם.

מיקי רוזנטל: זה כשלעצמו בעייתי כל-כך ולא חוקתי.

מיקי רוזנטל: במיוחד על רקע הדברים שאמרתי קודם, שמדיניות עידוד השקעות ההון של מדינת ישראל היא כישלון.

מיקי רוזנטל: היא כישלון.

מיקי רוזנטל: עכשיו אנחנו אומרים: נאפשר אולי, חלילה, כישלון – אני מקווה שזה לא יקרה – וגם לא נוכל לתקן אותו בעשור הקרוב.

מיקי רוזנטל: הדבר הזה בלתי אפשרי.

מיקי רוזנטל: חייבים לייצר איזשהו מצב שאם חלילה יש תקלה בדבר הזה ונפלה שגגה תחת ידינו, שנוכל לתקן אותה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: רועי פולקמן ואחרי זה אני מבקש תשובות על מה שעלה כאן על סעיף היציבות.

רועי פולקמן: התייחסות אחת לסוף דבריו של חבר הכנסת רוזנטל.

רועי פולקמן: אתמול ישב כאן – אומנם זה היה מאוחר, שלוש לפנות בוקר – ראש העיר באר-שבע ודיבר על ההצלחה האדירה של מדיניות עידוד השקעות הון.

רועי פולקמן: הוא דיבר כבר על הבניין הרביעי והחמישי שנבנים בפארק הסייבר וההיי-טק בבאר-שבע.

רועי פולקמן: זה רק דוגמה.

רועי פולקמן: דברים דומים קרו בירושלים ודברים דומים קורים עכשיו באזור התעשייה בר-לב בצפון.

מיקי רוזנטל: לא בגלל הממשלה.

רועי פולקמן: בוודאי בגלל הממשלה במובן הזה, שמשכו מפעלים וחלק מהמשיכה של המפעלים היא באמצעות תמריצים מסוגים שונים, כולל תמריצים לעידוד שכר בשכר גבוה וכו'.

רועי פולקמן: המהלך של החוק הזה, חבר הכנסת רוזנטל, הוא לא עוד משרות.

רועי פולקמן: הוא להביא לכאן את הידע הטכנולוגי והמו"פ כדי שלא יהיו פה חברות היי-טק שעושות קוסט פלוס, כלומר שרק באות לכאן ומביאות עובדים, אלא שישאירו כאן את הידע שלהן.

רועי פולקמן: אני אומר לידידי, חבר הכנסת טרכטנברג, זה לא דיון על מקלטי המס.

רועי פולקמן: זה דיון על המדיניות החדשה של האיחוד האירופי.

משה גפני: יש לך טבע נחמד, אתה אוהב לדבר עם אנשים.

משה גפני: כשאתה מדבר בחוץ עם אנשים זה בסדר, אבל תוך כדי הדיון שלך, כשאנשים אחרים יושבים פה ומתנהל דיאלוג, זה לא בסדר.

רועי פולקמן: אני מקבל את ההערה.

רועי פולקמן: לכן יש היגיון רב ברעיון של היציבות.

מנואל טרכטנברג: אבל למה לא - - -

משה גפני: מנו, מנו.

רועי פולקמן: לכן אני מפריד בין ההערות שנאמרו על היציבות, שהתחרות שלנו היא עם מדינות אירופה.

רועי פולקמן: עוד חידוד אחד שנעלם פה בין הדברים – זה רק לחברות חדשות שיביאו לכאן מו"פ ו-IP חדש.

רועי פולקמן: בוודאי שאנחנו צריכים להרחיב את זה גם לטכנולוגי מועדף, קרי מיליארד.

רועי פולקמן: על זה אין ויכוח בכלל וזה ברור.

רועי פולקמן: לכן לא צריך להיות ויכוח על היציבות וצריך להרחיב את זה.

רועי פולקמן: אבל צריך להיות ברור על מה כל החוק הזה.

איתן ברושי: אני מציע לשמוע את שרגא.

שרגא ברוש: אני חייב לומר לכם שאני ממש מתפלא.

משה גפני: לגבי סעיף היציבות?

שרגא ברוש: כן, כן.

שרגא ברוש: אני ממש מתפלא.

שרגא ברוש: אתם חושבים שיש עסק אחד במדינת ישראל, אחד, שעושה מחזור של 10 מיליון שקלים שלא צריך יציבות?

שרגא ברוש: אתם חושבים שיש אחד שיכול לא להתקיים?

שרגא ברוש: רבותי, אתם יודעים איזה נזק זה?

קריאה: זה הבלבול שנעשה כאן.

שרגא ברוש: קיבלתי אישור לדבר, תן לי לדבר.

שרגא ברוש: תנו לי לדבר.

רועי פולקמן: אבל זה לא הנושא.

משה גפני: רועי, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

משה גפני: שרגא ברוש מדבר, זה לא בסדר.

רועי פולקמן: שרגא איש מדהים, אבל הוא מדבר לא על הנושא.

שרגא ברוש: יכול להיות, אבל תן לי לדבר.

משה גפני: שרגא, אתה יכול לדבר לא על הנושא, כן על הנושא, לדבר לעניין, לא לעניין ותעשה את זה באריכות, אבל הכי מהר שאתה יכול.

שרגא ברוש: חצי דקה.

שרגא ברוש: רבותי, עסק, בהגדרה, צריך יציבות.

שרגא ברוש: אתם לא מבינים איזה מחיר מדינת ישראל משלמת על הזגזוג במס חברות בחוק עידוד השקעות הון, שב-2011 נחתם, ב-2013 שונה.

שרגא ברוש: רבותי, אי אפשר בלי יציבות.

שרגא ברוש: לכן, הריצה אחרי חברות של 10 מיליארד דולר, שאני מאוד מעריך ומכבד אותן, זה לא מספק מקומות עבודה.

שרגא ברוש: זה לא עושה את מה שאנחנו צריכים לעשות.

שרגא ברוש: אנחנו מתבטלים – לא יודע מול מה.

שרגא ברוש: חבר'ה, אתם רוצים לתת יציבות?

שרגא ברוש: מצוין.

שרגא ברוש: תעשו פה דיון נפרד על יציבות ותחליטו שאם מחוקקים חוק במיסוי הוא מחזיק לפחות שנה או עשר שנים, וזה נכון לכל עסק במדינת ישראל.

משה גפני: איתן, בבקשה, אם אפשר בקצרה.

איתן ברושי: בקצרה.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לפי דעתי חסרה פה התמונה הכוללת ולכן הצעתי לשמוע את שרגא.

איתן ברושי: סליחה, סגן שר האוצר, אתם עוסקים עכשיו בתכנית הצפון שמחקו אותה מהתקציב?

איתן ברושי: שאלת התעסוקה בצפון ובדרום היא שאלה מרכזית ולכן יש פה תמיד בעיה.

איתן ברושי: יש בעיה שדיונים כאלה מורכבים בשיטה של חוק ההסדרים דנים כל פעם בפרוסות-פרוסות ולעולם לא רואים תמונה שלמה.

איתן ברושי: השאלה בסוף היא כמה מקומות עבודה רוצה הממשלה ליצור בשנים הקרובות ואיך היא עושה את זה.

איתן ברושי: אני חושב שהפערים שמופיעים בתכנית של האוצר הם לא פערים שיביאו תעסוקה למקומות הרחוקים.

איתן ברושי: לכן, השאלה הגדולה היא כמה מקומות עבודה ואיך יוצרים אותם ברמת הכנסה גבוהה.

איתן ברושי: לכן אני מציע גם לחברי הכנסת, שבצדק יש להם דעות, לשמוע אנשים כמו שרגא.

איתן ברושי: אני מציע לשמוע ראשי רשויות ואנשי תעשייה.

איתן ברושי: אני מסכים שחוק עידוד השקעות הון הוא דבר חיוני ואני לא נכנע ללחצים של האוצר תמיד לבטל אותו.

משה גפני: אני בטראומה מהעניין של ראשי הרשויות אתמול.

איתן ברושי: לכן אני מציע לקבל את דעתו של שרגא.

משה גפני: שרגא זה בסדר.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: מיקי לוי יהיה אחרון הדוברים בין חברי הכנסת.

משה גפני: אני אבקש את עמדת משרד המשפטים.

משה גפני: אני אבקש את התשובות שלכם לגבי העניין הזה.

משה גפני: ביקשה זהבה חוות דעת של היועצת המשפטית של הוועדה לגבי חוק היציבות ואני אבקש שתאמרי את דעתך.

משה גפני: נסיים את החלק הזה ונצטרך להקריא ובין היתר גם להצביע.

משה גפני: הנושא של סעיף היציבות, מיד אחרי סעיף היציבות אני ארצה שנעשה כמה התאמות לגבי העניין של מפעלים של 10 מיליארד שקל.

משה גפני: היה מדובר אולי להוריד קצת את הסכום הזה ונדבר על ה-6-12.

משה גפני: אולי אני אעשה הפסקה של כמה דקות כדי לנסות להגיע להסכמה ואם לא, נלך להצבעה.

משה גפני: בבקשה, מיקי לוי.

דוד ביטן: ביקשתי מהאוצר לפתור לנו את הבעיה של ירושלים.

רחל עזריה: הוא אמר שנצא לכמה דקות.

רחל עזריה: נכון, זה מה שאמרת?

משה גפני: הבעיה שבגלל שלא למדתי ליבה, לא מבינים אותי.

משה גפני: לא אמרתי ירושלים וגם עכשיו אני לא אומר ירושלים.

משה גפני: אמרתי שצריך לסגור עוד פרטים אז נדבר פה או שנעשה הפסקה של כמה דקות ונצביע.

זהבה גלאון: אדוני, דקה לפני כן.

זהבה גלאון: חקיקה צריכה להיות מגובת נתונים.

זהבה גלאון: זה לא קשור למה שאמר ביטן עכשיו, לא על הדיון ביניכם עכשיו.

זהבה גלאון: אני מדברת על סעיף היציבות.

זהבה גלאון: חקיקה צריכה להיות מגובת נתונים.

זהבה גלאון: כל המחקרים הכלכליים מאוששים את מה שאמר שרגא ברוש.

זהבה גלאון: איך אנחנו הולכים לעשות חקיקה שנותנת עשר שנים בלי שיש לנו נתונים?

משה גפני: כל אחד שיעשה לפי מצפונו.

זהבה גלאון: לא, זה לא עניין של מצפון.

זהבה גלאון: זאת אחריות של הכנסת.

זהבה גלאון: אדוני, יכול להיות שאני רוצה לבקש גם את חוות הדעת של היועץ המשפטי של הכנסת.

משה גפני: את יכולה לבקש, אני לא פונה אליו.

משה גפני: יש יועצת משפטית בוועדה ומעבר לזה את יכולה להביא חוות דעת בכתב.

משה גפני: אני גם לא חייב להתחשב בה.

זהבה גלאון: אני מתחשבת בה, אדוני.

משה גפני: מאה אחוז, כל אחד והשקפת עולמו.

משה גפני: מיקי לוי, בבקשה.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, לא ניתן להתעלם ממה שאמר פה שרגא ברוש לגבי התעשיות ויציבות התעשייה המקומית, שהיקפה 10 מיליון שקל.

מיקי לוי: פתאום 10 מיליון שקל זה כסף קטן.

מיקי לוי: חברים, מי ביקר ב"רב-בריח" באשקלון?

מיקי לוי: מי יודע איזו יציבות "רב-בריח" נותן לעובדים באשקלון?

מיקי לוי: לכן, גם 10 מיליון שקל זה הרבה.

מיקי לוי: מישהו מכם יודע מה נותן "ד"ר פישר" במעלות?

מיקי לוי: 800.

מיקי לוי: הוא low טק.

קריאה: אבל זה לא החוק הזה.

מיקי לוי: לכן אני מבקש להוריד את הסכום לרמות כאלה שייתנו גם תמיכה לחברות היי-טק ישראליות.

משה גפני: כמה אתה מציע?

משה גפני: לכמה לרדת?

מיקי לוי: התחילו כל-כך גבוה, 10 מיליארד שקל.

מיקי לוי: כמה חברות יש פה ב-10 מיליארד שקל?

משה גפני: כמה אתה מציע?

מיקי לוי: חצי מיליארד.

משה גפני: דובר על זה שיורידו את זה ל-8 מיליארד.

משה גפני: אני לא יודע מה העמדה שלהם.

משה גפני: היה מדובר על זה.

מנואל טרכטנברג: גפני, אין שום חברה.

מנואל טרכטנברג: אתה כבר מוריד ל-8 מיליארד.

משה גפני: אתם מציעים חצי מיליארד.

משה גפני: בסדר, תרשמו.

משה גפני: משרד המשפטים, בבקשה, לגבי הנושא של פסקת היציבות.

משה גפני: אדוני ראש העיר, ברוך הבא.

משה גפני: יש כללים בעיריית ירושלים שאתה מנהל את הישיבות בסדר ואנשים לא מפריעים.

משה גפני: אני למדתי ממך שכאשר מנהלים את ועדת הכספים, אנשים לא מפריעים.

משה גפני: אני מציע – זה יהיה לתועלת העניין – תיקח אותם החוצה ותדבר אתם.

משה גפני: בבקשה, משרד המשפטים.

שרית ובר: ראשית חשוב לנו להבהיר לעניין מה שנאמר כאן, שסעיף היציבות שכבר קיים, אגב, בחוק בסעיף אחר, כובל את שיקול הדעת.

שרית ובר: אמרנו את זה גם בדיון הקודם, אבל לעמדתנו הסעיף הזה לא מונע מהכנסת לחוקק חוק אחר אשר משנה את התקופה של שיעורי המס.

רועי פולקמן: מה, הוא סעיף דקלרטיבי?

מנואל טרכטנברג: מה המשמעות?

שרית ובר: הסעיף הזה הוא איזושהי התחייבות של המדינה כלפי החברות האלה.

שרית ובר: אם המחוקק רוצה הוא יוכל לשנות אותה.

רועי פולקמן: זאת דקלרציה, בקיצור.

שרית ובר: לא.

שרית ובר: יכול להיות שזה נותן בידי החברות - - -

זהבה גלאון: הם לא בעד היציבות.

רחל עזריה: מנו בעד היציבות.

מנואל טרכטנברג: אמרתי שרק אם זה בתנאים שווים לחברות הישראליות מעל לגובה מסוים.

זהבה גלאון: תאמין לי שהתעמקתי בזה.

רועי פולקמן: זה לא מונע.

רועי פולקמן: אפשר מחר ללכת לבטל את זה.

זהבה גלאון: אני לא רואה כנסת שתבטל פורמלית את סעיף היציבות הזה.

זהבה גלאון: זה לא יקרה.

משה גפני: רועי, אל תסביר.

משה גפני: זהבה.

משה גפני: בבקשה, משרד המשפטים.

שרית ובר: זאת הייתה הבהרה ראשונה לעניין העמדה.

שרית ובר: חברת הכנסת גלאון קראה את מכתבו של המשנה ליועץ המשפטי אבי ליכט.

שרית ובר: הקושי שלנו כרגע עם הסעיף הזה הוא שהוא לא מתווה את שיקול הדעת של המנהלים למתן היציבות.

זהבה גלאון: חכי, גפני לא שומע אותך.

שרית ובר: אמרתי שחברת הכנסת גלאון הקריאה את מכתבו של המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, אבי ליכט, וגם בדיון הקודם נציגי המשרד הביעו את העמדה שהקושי המרכזי כרגע שלנו עם הסעיף הוא שהוא לא מתווה אמות מידה וקריטריונים למנהלים בבואם להחליט להעניק את היציבות הזו.

שרית ובר: אנחנו רק רוצים לומר שהעדר קריטריונים ואמות מידה שמעניקים שיקול דעת למנהלים, לרשות המבצעת ולא לרשות המחוקקת בהענקת הטבות מס, מעוררים מבחינתנו קשיים בכל מיני מישורים.

שרית ובר: גם הצענו לוועדה איזושהי הצעת נוסח חלופית.

משה גפני: מה זה לוועדה?

משה גפני: אתם צריכים להציע לממשלה.

שרית ובר: הצענו לממשלה.

שרית ובר: סליחה, הצענו לכולם איזשהו נוסח חלופי.

משה גפני: מה לוועדה?

משה גפני: לוועדה יש ייעוץ משפטי.

שרית ובר: אנחנו סבורים שכך צריך להתוות את הסעיף, עם אמות מידה וקריטריונים.

שרית ובר: אגב, בסעיף הנוכחי שמקנה איזושהי תקופת יציבות בחוק, יש אמות מידה וקריטריונים שרק בהתקיימם – יש תנאי סף – המנהלים יכולים להעניק את היציבות הזאת.

שרית ובר: בסעיף שמוצע כרגע, למעט אמירה כללית של תרומה מהותית וקריטריון אחד של כמות הקניין הרוחני שנקנתה, אין עוד אמות מידה וקריטריונים.

משה גפני: בסוף, לפי דעתכם אני יכול להצביע על זה?

זהבה גלאון: לא, לא.

זהבה גלאון: היא אומרת שאומר המשנה ליועץ המשפטי לממשלה.

משה גפני: זהבה, זהבה, אני יודע לשאול לבד.

זהבה גלאון: אני עוזרת לך.

משה גפני: לפי דעת משרד המשפטים אני יכול להצביע על זה?

שרית ובר: לא אמרנו שיש מבחינתנו מניעה משפטית, אבל אמרנו שזה מעורר קשיים משמעותיים.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: בבקשה, תשובות על השאלות שהועלו, כולל תשובות על משרד המשפטים.

משה גפני: אחרי זה חוות דעת של היועצת המשפטית.

משה גפני: אסי, בבקשה.

משה גפני: האמת היא שאמרתי כבר כמה פעמים שלא למדתי באוניברסיטה, אבל הנושא של חוות הדעת המשפטיות זה – מה יש פה?

משה גפני: אני לא מבין מה זה הדבר הזה.

בצלאל סמוטריץ': הרב גפני, אני מוכרח לומר שלי יש בעיה - - -

משה גפני: אל תתערב לי באמצע הדיבורים.

משה גפני: הנושא של חוות הדעת המשפטיות, אני ממש מתפעם מהדבר הזה, איך זה מדע גמיש כזה באופן יוצא מן הכלל.

משה גפני: אסי מסינג, בבקשה.

משה גפני: נציגת משרד המשפטים אמרה את דעתה ועכשיו אתה.

אסי מסינג: כמובן, אני כפוף לחוות דעתו של אבי ליכט, המשנה ליועץ המשפטי לממשלה.

אסי מסינג: נחדד בעניין הזה את מה שנאמר.

אסי מסינג: ראשית, מבחינת היציבות זו לא הפעם הראשונה שיש סעיף יציבות עם המשמעויות של סעיף יציבות, שאפשר לתקן את החקיקה פעם נוספת.

זהבה גלאון: אבל זו פעם ראשונה שאין קריטריונים.

אסי מסינג: הדבר השני הוא שיש פה קריטריונים והם פחות מפורטים.

אסי מסינג: שיקול הדעת שניתן בפעם הקודמת כלל עוד ירידה לרמת הבניית שיקול הדעת של המנהלים.

אסי מסינג: כאן יש פחות הבניית שיקול דעת, יש הבאת IP פלוס תרומה מהותית.

אסי מסינג: אלה הפערים בין שני המודלים המוצעים הקיימים היום, האחד שכבר קיים בחוק והשני שמוצע כרגע.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חברי הכנסת כבר דיברו.

בצלאל סמוטריץ': חצי משפט, משהו התחדש פה.

משה גפני: בצלאל, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': יהיה לי נורא נורא קשה עד בלתי אפשרי להצביע על החוק אם היועץ המשפטי לממשלה אומר שהוא מעורר קשיים משפטיים.

בצלאל סמוטריץ': זה מאוד יקשה עליי.

משה גפני: אני באמת מלא התרגשות ממך.

משה גפני: באמת, אתה מורה דרך בעניין של ההתחשבות ביועץ המשפטי לממשלה.

משה גפני: גם אני מדי פעם בפעם בודק את העניין הזה.

בצלאל סמוטריץ': בטח כששרת המשפטים היא ממפלגתי.

משה גפני: רק רגע, תרחיב לגבי שרת המשפטים.

רחל עזריה: בעמונה הייתה דוגמה מאוד יפה למערכת היחסים עם היועץ המשפטי לממשלה.

בצלאל סמוטריץ': אם אנחנו נצביע בניגוד לחוות דעתו של היועץ המשפטי לממשלה, אנחנו פוגעים בבית המשפט העליון כיוון שהוא קבע שליועץ המשפטי לממשלה יש עמדה מחייבת ושכולם כפופים לו.

בצלאל סמוטריץ': ואני לא מוכן בשום אופן לפגוע בבית המשפט העליון.

משה גפני: כל הכבוד לך, יישר כוח.

רחל עזריה: איזה פליק-פלאקים מרהיבים.

מיקי לוי: המשיח הגיע.

רחל עזריה: אתה גם לא תסחט שום דבר היום.

רחל עזריה: אתה תדאג לתקציב לכלל מדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': את עמונה הוצאתם מהחוק, לצערי הרב.

משה גפני: בארבע לפנות בוקר, כשאנחנו נשב פה, אני אזכיר לכם את ההתבדחויות עם בצלאל.

זהבה גלאון: אדוני, אני רוצה להעיר הערה.

זהבה גלאון: אני חושבת שזה ביזיון, מה שקורה עכשיו.

זהבה גלאון: בהתגוללות.

זהבה גלאון: אפשר למתוח ביקורת על היועץ המשפטי, אפשר לא לקבל.

זהבה גלאון: מה שקורה עכשיו כאן זה פשוט ביזיון, ההתגוללות הזאת על מוסד היועץ המשפטי לממשלה.

בצלאל סמוטריץ': מה, שרוצים להצביע בניגוד לחוות הדעת שלו?

בצלאל סמוטריץ': את צודקת.

זהבה גלאון: אז לא צריך חוות דעת.

זהבה גלאון: אומרים היועץ המשפטי לממשלה והמשנה שלו שאין כאן קריטריונים.

זהבה גלאון: הוויכוח הוא כבר לא על סעיף היציבות, הוויכוח הוא על הקריטריונים.

רועי פולקמן: לא הכול שחור ולבן.

זהבה גלאון: לא, הוויכוח הוא על הקריטריונים.

זהבה גלאון: אתם עושים פה פתח מושחת.

משה גפני: זהבה, אמרת את זה.

זהבה גלאון: אמרתי את זה לפני שבצלאל אמר את מה שהוא אמר, אדוני, והמילה של בצלאל לא תישאר פה המילה האחרונה.

זהבה גלאון: לא בנושא הזה.

בצלאל סמוטריץ': גם כשאני מגן על היועץ המשפטי לממשלה?

רחל עזריה: די, נו, באמת.

זהבה גלאון: עוד רגע אני אזיל דמעה, בצלאל.

דוד ביטן: האמת, האף שלך גדל בזמן האחרון.

משה גפני: רבותי, אם אתם באמת רוצים תשובות, יש עכשיו תשובה.

משה גפני: בבקשה.

שלמה פסקוס: כל החקיקה הזאת איננה חקיקה של מקלט מס.

שלמה פסקוס: היא חקיקה של הצטרפות למלחמה במקלטי המס הבין-לאומי ולהגיב לה בצורה חכמה, כדי שהיא לא תפגע בישראל אלא להפך, היא תועיל לישראל.

שלמה פסקוס: שאלת ודאות ההטבות – זאת שאלה שאנחנו ניגשים אליה בכובד ראש, מתוך הבנה שמדובר בדבר לא טריוויאלי בכלל מאחר ומדינת ישראל צריכה להיות סוברנית כן להגיב לאירועים פיסקליים.

שלמה פסקוס: עם זאת, בהינתן האירוע המיוחד הזה לחברות ספציפיות, שיש להן משמעות ייחודית למדינת ישראל והתחרות הגלובלית - - -

שרגא ברוש: איזהו משמעות יש למדינת ישראל?

שרגא ברוש: פעם אחת תחליטו גם על זה.

שלמה פסקוס: - - והתחרות הגלובלית עליהן יוצאת דופן ובהן המלחמה בתכנוני המס פוגעת הכי חזק, אנחנו סבורים שגם בהן, באישור פרטני, בפינצטה, אפשר לתת וצריך לתת את עניין היציבות.

שרגא ברוש: מה נותנת גוגל לכלכלת מדינת ישראל יותר ממובילאיי?

שלמה פסקוס: שרגא, תן לי בבקשה להשלים את דבריי.

שלמה פסקוס: אני לא מפריע לך כשאתה מדבר.

שלמה פסקוס: לכן אנחנו חושבים שזה יהיה ממש לא נכון להתחיל להרחיב את זה ולהביא את זה לעשרות חברות ולמאות חברות, שתהיה להן יציבות הטבות.

מנואל טרכטנברג: מאות חברות שהן מעל למיליארד או חצי מיליארד?

מנואל טרכטנברג: כמה יש במדינת ישראל כאלה?

מיקי רוזנטל: עשר.

מנואל טרכטנברג: לא עשר.

מנואל טרכטנברג: הלוואי שהיו עשר.

שלמה פסקוס: יש בסדר גודל הזה בישראל, בין מיליארד ל-10 מיליארד, עוד כ-200 חברות.

מנואל טרכטנברג: אני מדבר על חברות ישראליות, כאלה שנמצאות פה.

שלמה פסקוס: בכל החוק אין התייחסות לחברות ישראליות או רב-לאומיות.

שלמה פסקוס: יש התייחסות לגודל המחזור.

מנואל טרכטנברג: אז אולי צריך.

משה גפני: אתם נשארים ב-10 מיליארד?

שלמה פסקוס: כן.

זהבה גלאון: כמה כסף, להערכתכם, ההטבות האלה יהיו שוות?

שלמה פסקוס: עמדתנו שזה חייב להיות אקוויוולנט גם לשיעורי המס.

שלמה פסקוס: ה-10 מיליארד הם אקוויוולנט להטבה בשיעורי המס וזה חייב להישאר - - -

משה גפני: תודה רבה, היועצת המשפטית של הוועדה, בבקשה.

זהבה גלאון: שאלה אינפורמטיבית – כמה אתם מעריכים שההטבות האלה יהיו שוות?

זהבה גלאון: לפני שנותנים יציבות כזאת, מה המשמעות של זה?

זהבה גלאון: בכמה אתם מעריכים?

משה גפני: על ההטבות דנו כבר, עכשיו זה רק היציבות.

זהבה גלאון: בסדר, אני שואלת.

זהבה גלאון: לא חשובה רק היציבות.

זהבה גלאון: אתם מדברים בסכומים כאלה.

שלמה פסקוס: הטבות כאלה עולות כיום למדינה אפס שקלים ורק יביאו כסף כי הן עוזרות בשינוי מבנה המס.

שלמה פסקוס: החברות הרב-לאומיות שמעל 10 מיליארד שקל משלמות מס זניח מאוד והן משלמות מס במדינות אחרות.

שלמה פסקוס: בגללה המלחמה במקלט המס יש סיכוי שהן ישלמו את המס בישראל אם המס יהיה אטרקטיבי.

שלמה פסקוס: לכן, עלות המהלך בעת הזאת היא אפס.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: שגית אפיק, בבקשה, היועצת המשפטית של הוועדה.

שגית אפיק: אני רואה שלוש בעיות בסעיף היציבות שהממשלה מציעה לכם כאן לחוקק.

שגית אפיק: הבעיה הראשונה – מדובר למעשה בסעיף עוקף כנסת, כיוון שהסעיף הזה מעביר את שיקול הדעת של הרשות המפקחת, הרשות המחוקקת, לשלושה מנכ"לים, מכובדים ומקצועיים ככל שיהיו.

שגית אפיק: הם לא הכנסת.

שגית אפיק: והיא מונעת את הפיקוח האפקטיבי עליהם כיוון שזה גם לא יגיע לכנסת.

שגית אפיק: זה יקרה בחדרים אחרים ואני לא יודעת אם זה אפילו יהיה שקוף.

שגית אפיק: זה מביא אותנו לעניין השני, שבעייתי בנוסח שמציעה הממשלה.

שגית אפיק: העניין השני הוא העדר קריטריונים.

שגית אפיק: בהעדר קריטריונים, שיקול הדעת של אותם מנכ"לים, מקצועיים ככל שיהיו, פתוח לחלוטין.

שגית אפיק: בהעדר פיקוח עליו אני חושבת שזה מחמיר את הבעיה.

שגית אפיק: הסעיף שדיברה עליו שרית ממשרד המשפטים – הוכנס בוועדה הזאת סעיף יציבות, נדמה לי בשנת 2006.

שגית אפיק: הוא היה סעיף יציבות שחל על חברה אחת בלבד, שהייתה ידועה וזאת הייתה אינטל.

שגית אפיק: היא הייתה ידועה בעת שהוכנס סעיף היציבות.

שגית אפיק: הוכנסו קריטריונים בוועדה ותנאים להבניית שיקול הדעת והסעיף לא היה סעיף פרוץ כמו שמציעים לכם לחוקק כרגע.

שגית אפיק: לכן, יש הבדל גם מהסעיף שהיה בעבר לסעיף הנוכחי, שמוצע כאן.

שגית אפיק: הבעיה השלישית, כפי ששרית העירה בתחילת דבריה, היא שכיוון שזה לא חוק משוריין ואי אפשר לעשות חוק משוריין מכיוון שאין לנו חוק יסוד: חקיקה, לכאורה זה גם לא סעיף יציבות באמת.

שגית אפיק: לכאורה ניתן לשנות אותו ולכן לא ברורה ההתחייבות שהוא מקנה.

משה גפני: תודה רבה.

זהבה גלאון: אני מסתפקת בחוות הדעת הזאת.

רחל עזריה: באופן לגמרי מפתיע.

שלמה פסקוס: אני אסביר איזושהי שונות בין הסעיף הקיים בחוק ברמה המקצועית.

שלמה פסקוס: כאשר אנחנו מדברים על מפעל תעשייתי, המהות של מה שאתה יכול לשים קריטריונים די פשוטה ורוחבית לכל המפעלים וזה השקעות הון.

שלמה פסקוס: השקעות הון, נכסים פיזיים.

שלמה פסקוס: כאשר אתה מדבר על חברות טכנולוגיה, יש שונות מאוד גדולה מה אופי החברה ומה היא יודעת להביא לישראל.

שלמה פסקוס: יש חברות שיודעות להביא טכנולוגיה ייחודית, יש חברות שיודעות להביא סוגי עובדים ייחודיים וכדומה.

שלמה פסקוס: לכן, פה לשים קריטריונים מובנים יהיה מאוד קשה לעבוד אתם.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אסי מסינג, בבקשה.

אסי מסינג: כמו שאמרתי קודם לכן שגית, התייחסנו לזה גם קודם לכן.

משה גפני: בבקשה, אם אתה יכול לחזור ולחדד עכשיו.

אסי מסינג: גם אני התייחסתי לזה.

אסי מסינג: אמרתי שוב שגם בחוות הדעת של אבי ליכט, שנמסרה לחברת הכנסת גלאון יש התייחסות לכך שיש שני מודלים קיימים.

אסי מסינג: המודל הראשון שבו הייתה הבניית שיקול הדעת ונקבעו בו קריטריונים, וכאן מוצע להותיר את שיקול הדעת באופן מלא יותר בידי המנהלים.

אסי מסינג: הדבר מעורר קשיים ואולם ניתן לרסק את הסעיף הזה ולהותיר לשלושה מנהלים שיבחנו את התרומה המשמעותית, כמו ששלמה פסקוס ציין בדבריו קודם לכן.

אסי מסינג: במקרים הללו יש שונות גדולה ובחינה של התרומה המהותית של אותן חברות שמבקשים להביא ולכן אפשר להותיר את הסעיף המוצע על כנו.

אסי מסינג: אני חושב שאבי ליכט לא אמר במסגרת חוות דעתו, וגם שרית ציינה את זה, שיש מניעה לחוקק את הסעיף הזה כמו שהוא מוצע.

משה גפני: תודה רבה.

מיקי רוזנטל: אין מניעה לחוקק חוקים רעים.

מיקי רוזנטל: אין חוק שפוסל.

משה גפני: תודה.

משה גפני: מי קורא את הסעיף הזה?

מנואל טרכטנברג: אפשר לעשות התייעצות על הסעיף הזה?

זהבה גלאון: אני לא מבינה, גפני.

זהבה גלאון: אומרת היועצת המשפטית של הוועדה – רשמתי כל מילה.

משה גפני: זהבה, הכול בסדר.

משה גפני: אני שמעתי אותה, תאמיני לי, בקשב רב.

זהבה גלאון: ומה אתה עושה עם מה שנאמר?

משה גפני: קודם כל אני מבקש שיקריאו.

משה גפני: רק שתדעו, אנחנו נקרא את הסעיף הזה, נצביע על הסתייגויות ולאחר מכן אני אעשה הפסקה של כמה דקות כדי לראות מה אני עושה אתו.

זהבה גלאון: איזה הסתייגויות?

זהבה גלאון: לסעיף הזה או בכלל?

משה גפני: לא, כל ההסתייגויות.

זהבה גלאון: יש לי לפחות שעה ומשהו של הסתייגויות לסעיפים.

זהבה גלאון: אז יש לך הרבה זמן הפסקה להתייעץ.

אחמד טיבי: תודה, זהבה.

צביקה לייבוביץ: אני מרשות המסים ואני רוצה לחדד רק דבר אחד.

צביקה לייבוביץ: מכיוון שמדובר בתקופה שבה אנחנו נמדדים מול העולם, הן מבחינת שהחוק הזה יעמוד בכללים הבין-לאומיים ומנגד אנחנו גם בתחרות מול מדינות אחרות בעולם, החברות יושבות עכשיו וצריכות לקבל החלטה.

צביקה לייבוביץ: הזמן פה הוא לא רב.

צביקה לייבוביץ: לכן, התניית קריטריונים, נכון שזה יכול לתת איזושהי בהירות, אבל מצד שני זה גם יכול לסנדל או לקבע משהו שלוחות הזמנים עד לתיקונו יביאו לקבלת החלטות שיהיו נגד המדינה.

משה גפני: תודה רבה.

מיקי רוזנטל: מצד שני, זה יאפשר אולי לקבל החלטות - - -

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: מי קורא?

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: תקרא ולאחר מכן ההסתייגויות.

שגית אפיק: אתם לא מכניסים קריטריונים לסעיף?

שגית אפיק: זאת אומרת, הסעיף הוקרא בנוסחו?

שלמה פסקוס: הוא לא הוקרא.

שלמה פסקוס: הוא יוקרא עכשיו בנוסחו, למעט פסקה אחת.

שגית אפיק: אז אתם לא מוסיפים קריטריונים למרות שגם עמדת משרד המשפטים הייתה להוסיף.

שגית אפיק: גם את זה לא.

שגית אפיק: רק לוודא.

זהבה גלאון: אני רוצה להבין.

זהבה גלאון: המשנה ליועץ כותב עמדה, אתם יושבים כאן, מצפצפים על העמדה שלו.

זהבה גלאון: אני מודה שעוד לא ראיתי.

זהבה גלאון: אתמול חשבתי שראיתי הכול, אבל היום אני מודה שכל מה שחשבתי שראיתי, לא ראיתי.

איתן ברושי: הם גם מצפצפים על שרגא ברוש.

איתן ברושי: הם יודעים הכול.

איתן ברושי: קריאה על התעשייה מצפצפים כבר שנים.

איתן ברושי: עזוב.

איתן ברושי: שרגא לא יודע כלום, רק פקיד באוצר יודע.

רחל עזריה: אתה מזדהה אתו בגלל שמות המשפחה הדומים שלכם?

רחל עזריה: נו, באמת.

זהבה גלאון: אדוני, לא סיימתי.

משה גפני: מי מקריא את זה?

זהבה גלאון: רגע, רגע, לפני שקוראים.

זהבה גלאון: תן לי, אתה נותן לאחרים.

משה גפני: לא, אני לא נותן.

משה גפני: לא.

משה גפני: את יש לך הסתייגויות, את תכף תגידי את זה.

זהבה גלאון: אבל אני רוצה לדבר על הייעוץ המשפטי.

זהבה גלאון: זאת לא הסתייגות.

משה גפני: זהבה, כל-כך היית ברורה.

משה גפני: תאמיני לי.

זהבה גלאון: כנראה שלא.

משה גפני: ברורה לגמרי.

רחל עזריה: זהבה, את תמיד ברורה.

איתן ברושי: מה החוצפה הזאת?

איתן ברושי: הם יודעים הכול.

איתן ברושי: כל מי שהוא עוזר של כחלון יודע הכול?

זהבה גלאון: היועץ כותב שצריך קריטריונים ואתם אומרים: לא מעניין אותנו מהקריטריונים, אומרת שגית אפיק, היועצת המשפטית של הוועדה שצריך קריטריונים, זה לא מעניין אתכם?

משה גפני: זהבה, די.

משה גפני: אני אתחיל לקרוא לסדר.

משה גפני: אסי, רצית להעיר הערה?

אסי מסינג: הבהרתי שוב את מה שנאמר.

אסי מסינג: אמרנו שקיימים קשיים ואולם אין מניעה לחוקק את הסעיף כמו שהוא.

אסי מסינג: תכף שרית תציע תיקון נוסף, שצריך להוסיף לסעיף עצמו.

אסי מסינג: מכל מקום, בוודאי שלא יובן שיש פה אמירות של צפצוף על המשנה ליועץ המשפטי לממשלה.

זהבה גלאון: זה לא אמירות, זאת הפרקטיקה.

זהבה גלאון: אתם נורא נחמדים באמירות, אבל זאת הפרקטיקה.

שרית ובר: אני השמטתי בתחילת דבריי הקודמים שפער נוסף בין הסעיף שנמצא היום בחוק לבין הסעיף שמוצע כעת הוא שבסעיף הקיים, וזה גם מתקשר לדברים שאמרה היועצת המשפטית של הוועדה, המנהלים צריכים לתת החלטה בכתב כשהם רוצים להעניק יציבות.

שרית ובר: גם את ההחלטה הזו אין בסעיף שהוצע.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: טוב שיש ועדה.

גיא גולדמן: 51 ל"א – תקופת הזכאות להטבות – "א.

גיא גולדמן: מפעל טכנולוגי מועדף מיוחד שהתקיימו לגביו כל אלה, יהיה זכאי להטבות המס כאמור בסימן זה לתקופה אשר לא תפחת מעשר שנים, החל מהשנה בה ניתן אישור המנהלים, כאמור בפסקה 2. (1).

גיא גולדמן: החברה רכשה נכס בלתי מוחשי מוטב מחברה תושבת חוץ בסכום העולה על 500 מיליון שקלים חדשים.

גיא גולדמן: (2) המנהלים אישרו כי המפעל יתרום תרומה מהותית לפעילות הכלכלית בישראל ויש בו כדי לקדם יעדים לאומיים במשק המדינה.

גיא גולדמן: " את פסקה (3) אנחנו מבקשים להוריד ולכן פסקה (4) תהיה (3).

גיא גולדמן: (3) "מצאו המנהלים כי פעילות המפעל והישגיו אינם תואמים את התנאים, כאמור בסעיף זה, רשאים הם לקבוע כי האישור בטל.

גיא גולדמן: (4) קביעה כאמור בפסקה (3) תיעשה בהחלטה מנומקת בכתב לאחר שניתנה לחברה בעלת המפעל הזדמנות סבירה לטעון את טענותיה.

גיא גולדמן: "

זהבה גלאון: אני רוצה להגיש הסתייגות, אדוני, לסעיף הזה.

זהבה גלאון: גברתי היועצת המשפטית, אני רוצה לסעיף הזה להגיש הסתייגויות.

קריאה: אדוני, אני מבקש רק להבהיר שאישור המנהלים כאמור בפסקה (2) יהיה בהחלטה מנומקת בכתב, כמו שהעירה שרית.

משה גפני: להוסיף את זה בחוק.

משה גפני: בסדר.

מיקי רוזנטל: שאם תהיה שגיאה, שהיא תהיה לדיראון עולם.

שגית אפיק: מה עם הקריטריונים?

משה גפני: קריטריונים אפשר?

משה גפני: תחשבו אולי בכל זאת אפשר לשים קריטריונים.

משה גפני: זה היה מקל עלינו פה מאוד.

משה גפני: זהבה, כל ההסתייגויות.

זהבה גלאון: אחר-כך נמשיך.

זהבה גלאון: עכשיו אנחנו רק על הסעיף הזה.

זהבה גלאון: יש לנו פה גם החלטות אסטרטגיות על הסעיף הזה ועכשיו אנחנו עושים אותן, תוך כדי תנועה.

זהבה גלאון: רק על הסעיף הזה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אני מבקשת להגיש שלוש הסתייגויות וההסתייגויות שלי הן ההסתייגויות שקראה עכשיו היועצת המשפטית של הוועדה, שגית אפיק.

משה גפני: רעיון טוב.

זהבה גלאון: גם אני חושבת.

זהבה גלאון: יש לי את זה לפעמים.

משה גפני: אבל אם נצביע נגד?

זהבה גלאון: אדוני, אתה צריך לקחת את זה בחשבון.

זהבה גלאון: אדוני, ההסתייגות הראשונה היא כדלהלן: מדובר בסעיף עוקף כנסת.

זהבה גלאון: סעיף היציבות הוא סעיף עוקף כנסת, שייסגר בין חדרי שלושה מנכ"לים, בין חדרים אפופי עשן של שלושה מנכ"לים – זאת תוספת שלי.

זהבה גלאון: לא תהיה בו שקיפות.

משה גפני: אני מצביע על ההסתייגות שלך עכשיו וזה יהיה חמור פה מאוד, ההצבעות.

זהבה גלאון: הסתייגות שנייה היא העדר קריטריונים בסעיף היציבות.

זהבה גלאון: כפי שהצביע על כך גם אבי ליכט, המשנה ליועץ המשפטי לממשלה והוסיפה שגית אפיק.

זהבה גלאון: שיקול הדעת פתוח לחלוטין ובהעדר פיקוח זה מחמיר את הבעיה.

זהבה גלאון: הסתייגות שלישית היא סוגיית היציבות.

זהבה גלאון: אנחנו מוחים על זה שסוגיית היציבות, נאמר שהיא כבר נחקקה פעם אחת, מכיוון שזה היה בשעתה רק על אינטל והיו קריטריונים ברורים.

זהבה גלאון: הדבר הרביעי, שהקריטריונים לא מנוסחים.

זהבה גלאון: הדבר החמישי שאנחנו חוששים שנאמר כאן שהכנסת תוכל לבטל.

זהבה גלאון: זו אמירה פורמלית.

משה גפני: אפשר להצביע על כל ההסתייגויות האלה יחד?

זהבה גלאון: לא, אחת אחת.

זהבה גלאון: כל האופוזיציה מצטרפת לזה.

זהבה גלאון: טוענים שהכנסת תוכל לבטל את זה, וזה טיעון פורמלי.

זהבה גלאון: אדוני, ההסתייגות החמישית היא הטענה שהכנסת תוכל לבטל את החקיקה הזו היא טענה פורמלית.

זהבה גלאון: יהיה קשה לכנסת לעשות את זה.

זהבה גלאון: יהיה לזה השלכות כואבות על המוניטין של ישראל.

משה גפני: זה בשם כל האופוזיציה?

זהבה גלאון: בשם כל האופוזיציה.

זהבה גלאון: ההסתייגות האחרונה, השישית, היא שאנחנו צריכים קריטריונים אחרת זה יהיה פתח לאי סדרים ולשחיתות.

זהבה גלאון: תודה, אדוני, בסוגיה הזאת.

שלומית ארליך: אנחנו עוברים לסעיף הדיווח ונקרא אותו.

שלומית ארליך: זה נמצא אצלכם בנוסח בעמ' 18 – חובת דיווח.

שלומית ארליך: בעצם זאת ההצעה של חבר הכנסת מיקי לוי, שנוסחה ותאמר ששר האוצר יגיש לוועדת הכספים אחת לשנה דיווח בנושאים הבאים: 1.

שלומית ארליך: מספר המפעלים שפנו לקבלת הטבות לפי סעיפים 51 כ"א ו-51 כ"א(א) בשנת המס החולפת.

שלומית ארליך: 2.

שלומית ארליך: מספר המפעלים שהמנהלים החליטו להעניק להם הטבות לפי סעיפים 51 כ"א ו-51 כ"א(א) בשנת המס החולפת.

שלומית ארליך: 3.

שלומית ארליך: אומדן התועלת המשקית הצפויה מהמפעלים שהמנהלים החליטו להעניק להם הטבות, לפי סעיפים 51 כ"א ו-51 כ"א(א).

מיקי לוי: אדוני, באמת פה אין קואליציה-אופוזיציה.

מיקי לוי: זה לטובת הציבור וועדת הכספים, שתהיה לנו שקיפות ולקבל דיווח על המהלכים האלה שעשינו.

שלומית ארליך: לגבי סעיף ההשגה, בעמ' 3, ניסחנו את הבקשה של יושב-ראש הוועדה משה גפני לנסח את סעיף ההשגה כך שבסעיף קטן (ב) ניסחנו שההשגה תוגש לוועדת השגה, שימנו השרים, אשר תדון בהשגה בהשתתפות מנהל הרשות.

שלומית ארליך: הוועדה תמנה שישה חברים, מהם שניים לפחות יהיו נציגי ציבור.

שלומית ארליך: מנהל הרשות וחברי מנהלת הרשות לא יהיו חברים בוועדה.

שלומית ארליך: (ג) ועדת ההשגה תדון בהשגה ותיתן את החלטת המנומקת בכתב למשיג בתוך שמונה חודשים ממועד הגשתה.

שלומית ארליך: (ד) לא נתנה ועדת ההשגה את החלטתה על המשיג במהלך התקופה האמורה בסעיף קטן (ג), יראו את ההשגה כהשגה שהתקבלה.

שלומית ארליך: (ה) ועדת ההשגה תקבע את סדרי הדיון ועבודתה.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, ההשגות שהגשתי הן לא אופוזיציה-קואליציה.

מיקי לוי: הן לטובת הציבור וועדת הכספים.

שלומית ארליך: אנחנו עוברים להסתייגויות.

שלומית ארליך: לסעיף 83 פסקה (4), קבוצת הרשימה המשותפת, מציעה בסעיף קטן (ג) בפסקה (2), בסופה יבואו: "ובלבד שאלו נובעות ממהלך העסקים הרגיל של המפעל".

משה גפני: מי בעד ההסתייגות ירים את ידו.

משה גפני: בעד ההסתייגות – מיעוט

משה גפני: ההסתייגות לא נתקבלה.

משה גפני: ההסתייגות לא התקבלה.

שלומית ארליך: לאותו סעיף, חבר הכנסת עודד פורר - - -

עודד פורר: אני מסיר את ההסתייגות שלי.

שלומית ארליך: קבוצת יש עתיד עדיין הגישו את ההסתייגות.

שלומית ארליך: אחרי סעיף קטן (א) יבוא (א)(1).

שלומית ארליך: בסעיף קטן (ג)(1)(ג), במקום 25% או יותר יבוא: 15% מהייצוא עבור השנה הראשונה, 18% עבור השנה השנייה, 21% עבור השנה השלישית ו-25% עבור השנה הרביעית.

עודד פורר: אני יכול להסביר את ההסתייגות?

משה גפני: אתה רוצה להצביע?

עודד פורר: אני מבקש עוד לא להצביע.

עודד פורר: אני רוצה לדון בזה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: תמשיכי הלאה.

שלומית ארליך: קבוצת המחנה הציוני מציעה: אחרי סעיף קטן (א) יבוא: (א)(1).

שלומית ארליך: בסעיף קטן (ג)(1)(ג), במקום 14 יבוא שנה.

משה גפני: מי בעד?

משה גפני: בעד ההסתייגות – מיעוט

משה גפני: ההסתייגות לא נתקבלה.

משה גפני: ההסתייגות לא התקבלה.

שלומית ארליך: בסעיף קטן (ב), אחרי "בסעיף קטן (ג)(2), יבוא: במקום המיוצר, יבוא: או שהוא תוצר של פסולת תעשייתית המיוצרים וכן".

משה גפני: מי בעד?

משה גפני: בעד ההסתייגות – מיעוט

משה גפני: ההסתייגות לא נתקבלה.

משה גפני: ההסתייגות לא התקבלה.

שלומית ארליך: לסעיף 83 פסקה 6, קבוצת הרשימה המשותפת מציעה: אחרי: בחלק א' בתוספת השנייה, יבואו: ביישובי המגזר הערבי והבדואי כמשמעותם בפסקה 6 בחלק א' בתוספת השנייה.

משה גפני: מי בעד?

משה גפני: בעד ההסתייגות – מיעוט

משה גפני: ההסתייגות לא נתקבלה.

משה גפני: ההסתייגות לא התקבלה.

שלומית ארליך: לחילופין, פסקה 6 תימחק.

משה גפני: מי בעד?

משה גפני: בעד ההסתייגות – מיעוט

משה גפני: ההסתייגות לא נתקבלה.

משה גפני: ההסתייגות לא התקבלה.

שלומית ארליך: בתוספת השנייה, אחרי פרט 5 יבוא: 6, יישובי המגזר הערבי והבדואי.

שלומית ארליך: בפסקה זו, יישובי המגזר הערבי והבדואי אבו גוש, אום אל פאחם, איכסל, אל קסום, אעבלין, בקה אל גארבייה, בוסתן אל מרבייה, אל מכסור, באסמה, - - - - ג'סר א זארקה, ג'ת, דיר אל אסאד, דיר חנא, זמר, זרזיר, חורא, טובא זנגריה, טורעאן, טייבה, טירה, תמרה, יפיע, כבול, כאוכב באבל - - - כפר יאסיף, כפר כנא, כפר מנדא, כפר קאסם, כפר קרא, לקייה, מג'ד אל כרום, מזרע, מעלב מעלייה, מעהד, נווה מדבר, נחף, נצרת, סכנין, עג'ר, עילבון, ערערה, ערערה בנגב, פורדיס, קלנסואה, רהט, ריינה, שגב שלום, שפרעם ותל-שבע.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, אני מבקש חוות דעת משפטית האם זה חוקתי להכניס רשימת יישובים קונקרטיים בחוק.

משה גפני: תשובה.

שגית אפיק: מכיוון שישנו קריטריון אשר מגדיר את אזור פיתוח א', הרשימה היא רק רשימה נלווית אשר נובעת מאזור פיתוח א' ולכן התשובה היא כן.

בצלאל סמוטריץ': אבל יש עוד יישובים באזורי פיתוח א'.

שגית אפיק: - - -

משה גפני: מי בעד ההסתייגות ירים את ידו.

משה גפני: בעד ההסתייגות – מיעוט

משה גפני: ההסתייגות לא נתקבלה.

משה גפני: ההסתייגות לא התקבלה.

אחמד טיבי: רביזיה ולקרוא את זה שוב בזמן הרביזיה.

שלומית ארליך: סעיף 83(7) – קבוצת המחנה הציוני מציעה: בסעיף קטן (ג)(1), בסופה יבוא: לגבי בעלי זכויות המשלמים מס חברות בישראל.

משה גפני: מי בעד?

משה גפני: בעד ההסתייגות – מיעוט

משה גפני: ההסתייגות לא נתקבלה.

משה גפני: ההסתייגות לא התקבלה.

שלומית ארליך: לסעיף 83(9), קבוצת מרצ מציעה: בסעיף קטן א(1), במקום 1 מיליארד יבוא: 1.25 מיליארד.

משה גפני: מי בעד?

זהבה גלאון: איזו הסתייגות היא קוראת?

זהבה גלאון: לא, לא, רגע.

זהבה גלאון: איפה סיכמנו את זה?

זהבה גלאון: אני את ההסתייגויות שלי רוצה לקרוא לאט ובנחת.

מיקי רוזנטל: ולנמק אותן.

זהבה גלאון: ולנמק אותן אחת-אחת.

משה גפני: תקראי, בבקשה.

זהבה גלאון: איך הגענו לזה שפתאום קוראים את ההסתייגות שלנו?

משה גפני: תקראי.

משה גפני: על חלק הצבענו כבר, אני לא חוזר.

שגית אפיק: לא הצבענו על הסתייגויות של מרצ.

זהבה גלאון: אדוני, לסעיף 83(9)(א)(1) – יימחק.

זהבה גלאון: בפסקה (1) – במקום 1.5 מיליארד יבוא: 1.25 מיליארד.

זהבה גלאון: הצבעה.

משה גפני: מי בעד?

משה גפני: בעד ההסתייגות – מיעוט

משה גפני: ההסתייגות לא נתקבלה.

משה גפני: ההסתייגות לא התקבלה.

זהבה גלאון: סעיף 83(9)(א)(2) – יימחק, ובמקומו יבוא: בפסקה 2 – במקום 20 מיליארד, יבוא: 15 מיליארד.

משה גפני: מי בעד?

משה גפני: בעד ההסתייגות – מיעוט

משה גפני: ההסתייגות לא נתקבלה.

משה גפני: ההסתייגות לא התקבלה.

מכלוף מיקי זוהר: אדוני היושב-ראש, היא קוראת את זה בקול מונוטוני.

משה גפני: די, חבל על הזמן.

משה גפני: בבקשה, זהבה.

זהבה גלאון: אני מוכנה להתדיינות הזאת אם יכניסו את הקריטריונים לפסקת היציבות.

זהבה גלאון: יש לי כאן עכשיו 18 הסתייגויות לסעיף הספציפי הזה.

זהבה גלאון: ברצינות.

זהבה גלאון: אני לא מבקשת לבטל את סעיף פסקת היציבות, כמו שהייתי רוצה, אבל אני חושבת שיש כאן הבנה שמכיוון שהמשנה ליועץ וכל היועצים המשפטיים, כולל היועצת המשפטית של הוועדה, חושבים שחייבים לטפל לפחות בסוגיית הקריטריונים, אם לא לבטל, אני אבטל את ההסתייגויות ואתם תכניסו קריטריונים.

מיקי רוזנטל: גם אנחנו נמשוך את ההסתייגויות שלנו.

מנואל טרכטנברג: זה מונע את ההתייעצות?

זהבה גלאון: לא מונע, מנו.

זהבה גלאון: לא מונע.

זהבה גלאון: אני אסיר את כל ההסתייגויות לסעיף הספציפי הזה ונכניס קריטריונים לפי הצעת היועצת המשפטית של הוועדה.

משה גפני: לא, אם מכניסים קריטריונים אתם מסירים את כל ההסתייגויות.

זהבה גלאון: לפרק הזה, לחוק הזה.

זהבה גלאון: אני חושבת שאפשר להתקדם, אדוני.

עודד פורר: אתה יכול לתת לי דקה על ההסתייגות שלי בינתיים?

משה גפני: בבקשה, עודד פורר.

עודד פורר: ההסתייגות שהגשתי – רשות המסים, חשוב לי שתשמעו – על מנת לאפשר לעסקים קטנים להיכנס לתחום של חוק עידוד השקעות הון ולהפוך ליצואנים.

עודד פורר: הרף של ה-25% הוא רף שקשה לכניסה.

עודד פורר: המשמעות של ההסתייגות היא ליצור רף כניסה.

משה גפני: רבותי, לא להפריע.

משה גפני: באמת, מה זה הדבר הזה?

משה גפני: חבר כנסת מדבר.

עודד פורר: כדי לייצר רף כניסה יותר נמוך, ומצד שני לא לפתוח את זה לשוק פרוץ, מטרת ההסתייגות היא לקבוע רף כניסה של 15%, בשנה השנייה אותה חברה תצטרך להגיע ל-18% וכו' ולהראות צמיחה בייצוא שלה עד ל-25% ואז היא נכנסת לרף.

עודד פורר: כך נוכל להתיר ליותר חברות להיכנס ולהפוך לחברות יצואניות.

מיקי לוי: הייתה גם הסתייגות שלי.

עודד פורר: הייתה הסתייגות גם של יש עתיד.

עודד פורר: אני כן רוצה לשמוע את התגובה של רשות המסים.

בצלאל סמוטריץ': נשמע מאוד מאוד הגיוני.

מיקי לוי: גם אני ביקשתי לעשות מדרג.

עודד פורר: זה נושא חשוב, חברים.

מיקי רוזנטל: אם זה חשוב אז ראוי שיקשיבו לך, עודד.

משה גפני: רבותי, גברתי, התשובה שלילית, לצערי הגדול.

זהבה גלאון: לי ניתנה תשובה שלילית?

משה גפני: כן.

זהבה גלאון: תעצור, אני ממשיכה בהסתייגויות.

משה גפני: רגע, הוא כבר היה בתחילת הדברים.

עודד פורר: אדוני, בעניין שהצגתי אני רוצה לשמוע את תגובת רשות המסים להצעה הזאת בקצרה.

משה גפני: בבקשה, מי משיב לעודד פורר?

צביקה לייבוביץ: תנאי ייצוא הוא אחד מהתנאים לתחולת כל חוק עידוד.

צביקה לייבוביץ: כמובן, בשלב זה לא נוכל לקבל באופן מידי את ההצעה הזאת שיש לה השלכות רוחב.

צביקה לייבוביץ: מנגד, בהחלט נשמח לשבת ולבחון את זה גם מבחינה מקצועית ולראות אם זה הכלי הנכון להשיג את אותה מטרה.

עודד פורר: אני אומר לך מבחינתי, שאם העניין הזה ייכנס למשא ומתן משותף מול רשות המסים, יכול להיות שנביא את זה בעניין נפרד.

עודד פורר: זה גם לא תכלית החוק, בסופו של דבר.

עודד פורר: לכן, אני את ההסתייגות שלי מסיר.

עודד פורר: יש עתיד שיחליטו האם הם רוצים להצביע עליה.

עודד פורר: אני אומר לכם, בואו ניכנס למשא ומתן עם רשות המסים על העניין הזה.

מיקי לוי: אני מקבל את המלצתו של חבר הכנסת פורר.

מיקי לוי: גם אני אסיר וניכנס למשא ומתן.

משה גפני: תודה.

משה גפני: זהבה, בבקשה.

משה גפני: רבותי, לא לעמוד, לא לעמוד.

משה גפני: אני מבקש.

משה גפני: אפשר לא לעמוד, בבקשה?

זהבה גלאון: אדוני, אני קוראת עכשיו את ההסתייגויות.

זהבה גלאון: סעיף 3 – בסעיף 83(9)(ב)(2)(א), במקום "הגדולה ב-100 מיליון שקלים חדשים לפחות" יבוא: הגדולה ב-150 מיליון שקלים חדשים לפחות.

זהבה גלאון: אפשר להצביע.

משה גפני: אבל איך אפשר להצביע אם אין רוב לקואליציה?

זהבה גלאון: בוא נחזור לזה.

זהבה גלאון: תגמור את ההפסקה שלך, נחזור ואז אני אקרא את ההסתייגויות.

זהבה גלאון: כולם התקזזו או יצאו.

זהבה גלאון: קח את ההפסקה ואני אמשיך אחר-כך.

משה גפני: מי בעד?

משה גפני: בעד ההסתייגות – מיעוט

משה גפני: ההסתייגות לא נתקבלה.

משה גפני: ההסתייגות לא התקבלה.

שלומית ארליך: אנחנו עוברים להסתייגויות של קבוצת המחנה הציוני לאותו סעיף, 83(9).

שלומית ארליך: בסעיף קטן (א)(3), אחרי "המפעל המועדף", יבוא: ברמת הפליטות שלו לסביבה בכלל וברמת הפליטות שלו של גזי החממה.

משה גפני: מי בעד?

משה גפני: בעד ההסתייגות – מיעוט

משה גפני: ההסתייגות לא נתקבלה.

משה גפני: ההסתייגות לא התקבלה.

שלומית ארליך: עדיין לאותו סעיף, אחרי סעיף קטן (א) יבוא: (א)(1): בסעיף קטן (ב), אחרי פסקה 1, יבוא: 1(א), השקעה בהליכים של התייעלות אנרגטית או בהחלפת ציוד, מתקני ייצור, קווי הולכה מחו"ל, אחסון ומתקני טיפול בפליטות, הוצאה ושפכים להפחתת פליטות המפעל לסביבה ובכלל זה פליטות גזי חממה בהיקף של 10 מיליון שקלים.

משה גפני: מי בעד?

משה גפני: בעד ההסתייגות – מיעוט

משה גפני: ההסתייגות לא נתקבלה.

משה גפני: ההסתייגות לא התקבלה.

שלומית ארליך: הסתייגות נוספת של המחנה הציוני לאותו סעיף.

שלומית ארליך: בסעיף קטן (ב), אחרי פסקה (2), יבוא: (3) ההשקעה בו צפויה לצמצם את הפגיעות הסביבתיות והבריאותיות בישראל, הנגרמות כתוצאה מפעילות תעשייתית.

משה גפני: מי בעד?

משה גפני: בעד ההסתייגות – מיעוט

משה גפני: ההסתייגות לא נתקבלה.

משה גפני: ההסתייגות לא התקבלה.

שלומית ארליך: אנחנו עוברים לסעיף 83(11).

שלומית ארליך: חברת הכנסת גלאון, ההסתייגויות שלך.

זהבה גלאון: כן, אדוני.

זהבה גלאון: בסעיף 83 (11)(א), במקום "חלק מהותי מסכום ההשקעה הנדרשת" יבוא: 75% מסכום ההשקעה הנדרשת.

זהבה גלאון: אפשר להצביע.

משה גפני: מי בעד?

משה גפני: בעד ההסתייגות – מיעוט

משה גפני: ההסתייגות לא נתקבלה.

משה גפני: ההסתייגות לא התקבלה.

זהבה גלאון: בסעיף 83(11)(א), במקום: "לא מאוחרת משלוש שנים לאחר השלמת ההשקעה", יבוא: לא מאוחרת משנתיים לאחר השלמת העסקה.

משה גפני: מי בעד?

משה גפני: בעד ההסתייגות – מיעוט

משה גפני: ההסתייגות לא נתקבלה.

משה גפני: ההסתייגות לא התקבלה.

שלומית ארליך: יש לנו הסתייגויות לסעיף 83(13), של חבר הכנסת איתן ברושי, שמציע שבסעיף 51 כ"ד המוצע בהגדרה, מפעל טכנולוגי מועדף בסעיף קטן (1), במקום "בשיעור של 7%" יבוא: בשיעור של 3%.

משה גפני: מי בעד?

משה גפני: בעד ההסתייגות – מיעוט

משה גפני: ההסתייגות לא נתקבלה.

משה גפני: ההסתייגות לא התקבלה.

שלומית ארליך: יש לנו הסתייגות נוספת לאותו סעיף של חבר הכנסת עודד פורר.

שלומית ארליך: אנחנו נדלג עליה.

שלומית ארליך: יש לנו הסתייגות של חבר הכנסת יואב קיש.

יואב קיש: אני פה.

יואב קיש: אני מבקש לקרוא את ההסתייגות.

יואב קיש: אני רוצה לשמוע, אני לא זוכר.

שלומית ארליך: ההסתייגות של חבר הכנסת יואב קיש – בסעיף 51 כ"ד המוצע, בהגדרה "הכנסה טכנולוגית", בפסקה 7(ב), בסופה יבוא: לעניין זה, הכנסה מנכס לא מוחשי המשמש לשיווק שאינו נכס לא מוחשי מוטב, כפי שיקבע שר האוצר באישור ועדת הכספים של הכנסת עד ליום 1 בינואר 2017.

יואב קיש: יש פה שני דברים: לגבי תאריך התחולה הגדרנו.

יואב קיש: הדבר השני הוא משהו שהיה לי לאורך הרבה זמן עם רשות המסים, שההגדרות שלהן למה מוכר ומזכה מאוד ערטילאיות ולפעמים, בניגוד לפרשנות שלנו פה, חברי הכנסת, הם הופכים את זה לפרשנות מחמירה.

משה גפני: אתה מצביע להצביע על זה?

יואב קיש: אני מציע ששר האוצר יסביר בדיוק מה מזכה ומה לא, ולא נהיה במקומות שהחברות יריבו.

משה גפני: מה אתה מציע לעשות עכשיו?

יואב קיש: אני לא החלטתי בשביל שר האוצר, אבל ששר האוצר יפרט בתקנות בצורה מסודרת.

יואב קיש: אני רוצה את התקנות האלה, אבל אני לא רוצה שזה יידחה ואז רשות המסים מחליטה אם היא רוצה או לא רוצה.

יואב קיש: אם ב-31 במרס יופיע באותה פסקה שגם התקנות לגבי העניינים שמדוברים שם יופיעו, אין לי בעיה.

קריאה: איזה עניינים בדיוק?

יואב קיש: כתוב, תקראי לו את הסעיף.

שלומית ארליך: "לעניין הכנסה מנכס לא מוחשי המשמש לשיווק, שאינו נכס לא מוחשי מוטב, כפי שיקבע שר האוצר.

שלומית ארליך: "

יואב קיש: זאת בדיוק הבעיה.

יואב קיש: זה IP בסדר?

יואב קיש: נכס לא מוחשי זה IP.

יואב קיש: אם אפשר לדחות את זה אני מוכן להתייעץ על זה.

יואב קיש: חבר הכנסת גפני, אם רוצים להתייעץ אני מוכן להתייעץ על זה.

משה גפני: טוב, הלאה.

שלומית ארליך: יש לנו הסתייגות של חבר הכנסת מיקי זוהר.

משה גפני: הוא לא פה.

משה גפני: הלאה.

שלומית ארליך: חברת הכנסת גלאון.

משה גפני: בבקשה.

שלמה פסקוס: לגבי הסתייגותו של חבר הכנסת קיש, אנחנו נקיים התייעצות בזמן ההפסקה.

משה גפני: בבקשה, זהבה.

זהבה גלאון: אחרי סעיף קטן (13), 51 כ"ה(2) יבוא: 3.

זהבה גלאון: על אף האמור בסימן ב(3) לחוק זה, סך ההטבות השנתי שמקבלת חברה בודדת בהשוואה לשיעור המס שהיה משולם על-ידה במידה והייתה משלמת מס חברות רגיל, לא יעלה על תקרה של חצי מיליון שקלים חדשים.

משה גפני: מי בעד?

משה גפני: בעד ההסתייגות – מיעוט

משה גפני: ההסתייגות לא נתקבלה.

משה גפני: ההסתייגות לא התקבלה.

שלומית ארליך: יש הסתייגויות נוספות לאותו סעיף של קבוצת המחנה הציוני בהגדרה "מפעל טכנולוגי מועדף", בפסקה (3), בסופו יבוא: בסעיף זה.

משה גפני: מי בעד?

משה גפני: בעד ההסתייגות – מיעוט

משה גפני: ההסתייגות לא נתקבלה.

משה גפני: ההסתייגות לא התקבלה.

שלומית ארליך: הסתייגות נוספת לאותו סעיף.

שלומית ארליך: אחרי פסקה (3) יבוא: (3)(א) בפרט תנאים שקבע המדען הראשי במשרד הכלכלה והתעשייה, בהתייעצות עם המנהל הכללי של משרד האוצר ובאישור שר האוצר, להכרה בשיעור גידול רב-שנתי בהיקף החדשנות של מפעלי תעשיות הטכנולוגיה המסורתית, או בעלי תעשיות הטכנולוגיה המעורבת המסורתית, הן בהליכי הייצור והן במוצרים, בהתאם להגדרות הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה להכרה של הרשות הלאומית לחדשנות בתנאים האמורים בסעיף זה.

משה גפני: מי בעד?

משה גפני: בעד ההסתייגות – מיעוט

משה גפני: ההסתייגות לא נתקבלה.

משה גפני: ההסתייגות לא התקבלה.

מיקי רוזנטל: רביזיה.

שלומית ארליך: רשמתי.

שלומית ארליך: הסתייגות נוספת של המחנה הציוני בהגדרה: מפעל טכנולוגי מועדף.

שלומית ארליך: בסופו יבוא: או מפעל שהתקיימו בו התנאים האמורים בהגדרה "מפעל טכנולוגי מועדף".

זהבה גלאון: רגע, רגע, אנחנו לא שומעים מה את קוראת.

זהבה גלאון: אני לא יודעת אם אני תומכת בהסתייגות הזאת.

זהבה גלאון: אני לא מצליחה לשמוע אותה.

משה גפני: רבותי, אני מבקש לשבת, אני מבקש לשבת.

משה גפני: אני רוצה להתקדם עם ההסתייגויות.

משה גפני: אני מבקש לשבת.

משה גפני: אפשר לשבת, בבקשה?

משה גפני: אני מבקש שהאנשים יישבו ומי שלא יושב, שייצא החוצה.

משה גפני: לשבת.

משה גפני: בבקשה, תקראי.

שלומית ארליך: "בהגדרה: מפעל טכנולוגי מועדף.

שלומית ארליך: בסופו יבוא: או מפעל שהתקיימו בו התנאים האמורים בהגדרה "מפעל טכנולוגי מועדף" שממוקם באזור עדיפות א' לפי החלטת הממשלה וסך ההכנסות בשנת המס של הקבוצה שבה נכללת החברה בעלת המפעל היה 500 מיליון שקלים חדשים ויותר".

משה גפני: מי בעד?

משה גפני: בעד ההסתייגות – מיעוט

משה גפני: ההסתייגות לא נתקבלה.

משה גפני: ההסתייגות לא התקבלה.

שלומית ארליך: הסתייגות נוספת של קבוצת המחנה הציוני לאותו סעיף.

שלומית ארליך: בסעיף 51 ל"א (א).

זאב בנימין בגין: סליחה.

זאב בנימין בגין: הצבעתי ולא הייתי צריך להצביע.

שלומית ארליך: "במקום "מפעל טכנולוגי מועדף" יבוא: למפעל טכנולוגי מועדף.

זהבה גלאון: בני, זה לא הסדרה.

משה גפני: מי בעד ההסתייגות, ירים את ידו.

משה גפני: בעד ההסתייגות – מיעוט

משה גפני: ההסתייגות לא נתקבלה.

משה גפני: ההסתייגות לא התקבלה.

שלומית ארליך: לאותו סעיף, חבר הכנסת אראל מרגלית מציע – בסעיף 51 כ"ה המוצע, בפסקה (1), בסופה יבוא: אך לגבי מפעל כאמור, שמקום מושבו ביישובי שדרות ועוקף עזה או במחוז הצפון (להלן – מפעל בשדרות או ביישובי עוטף עזה), או מפעל במחוז הצפון המשויך לאשכול 1 עד 2 במדד הפריפריאליות, כהגדרתו בסעיף 11 לפקודת מס הכנסה (להלן – מדד הפריפריאליות), יהיה כאמור בפרט 3 לתוספת.

משה גפני: מי בעד?

משה גפני: בעד ההסתייגות – מיעוט

משה גפני: ההסתייגות לא נתקבלה.

משה גפני: ההסתייגות לא התקבלה.

מיקי רוזנטל: רביזיה.

משה גפני: רביזיה.

משה גפני: הלאה.

שלומית ארליך: בסעיף 51 כ"ה בפסקה (2), בסופה יבוא: אך לגבי מפעל בשדרות או ביישובי עוטף עזה או מפעל במחוז הצפון יוטל מס חברות בשיעור של 3%.

משה גפני: מי בעד?

משה גפני: בעד ההסתייגות – מיעוט

משה גפני: ההסתייגות לא נתקבלה.

משה גפני: ההסתייגות לא התקבלה.

שלומית ארליך: עכשיו ההסתייגויות לסעיף 83(14) – חברת הכנסת גלאון.

זהבה גלאון: אחרי סעיף קטן (14) יבוא: (15).

זהבה גלאון: בסוף סעיף 51 יבוא: בתום כל שנת מס תבצע רשות המסים אומדן של היחס בין הטבות המס המוענקות לפי חוק זה לבין תקבולי המס ממפעלים מאושרים לפי חוק זה.

זהבה גלאון: היה והיחס בין תגמולי המס להטבות המס יירד מ-90%, סעיפי החוק יעלו להצבעה מחודשת בוועדת הכספים של הכנסת.

זהבה גלאון: זאת הסתייגות עם ועדת הכספים.

משה גפני: תודה.

משה גפני: מי בעד?

משה גפני: בעד ההסתייגות – מיעוט

משה גפני: ההסתייגות לא נתקבלה.

משה גפני: ההסתייגות לא התקבלה.

זהבה גלאון: אחרי סעיף קטן (15) יבוא סעיף (16): סעיף 51 ט"ז יימחק ובמקומו יבוא: על אף האמור בסעיף 126(א) לפקודה, חברה מועדפת זכאית כי לגבי הכנסתה המועדפת יוטל מס חברות בשיעורים כמפורט להלן: (1) נמצא המפעל המועדף באזור פיתוח א', על כל שקל חדש ממיליון מאתיים השקלים החדשים הראשונים – נשאר.

זהבה גלאון: על כל שקל חדש ממיליון מאתיים השקלים החדשים הראשונים ועד שלושים מיליון השקלים החדשים הראשונים – 16%.

זהבה גלאון: ועל כל שקל חדש נוסף, מס חברות כפי שנקבע בפקודת מס הכנסה.

זהבה גלאון: (2) נמצא המפעל המועדף באזור שאינו אזור פיתוח א', על כל שקל חדש ממיליון מאתיים השקלים החדשים הראשונים – 12%.

זהבה גלאון: על כל שקל חדש ממיליון מאתיים השקלים החדשים הראשונים ועד שלושים מיליון השקלים החדשים הראשונים – 18%.

זהבה גלאון: על כל שקל חדש נוסף – מס חברות כפי שנקבע בפקודת מס הכנסה.

זהבה גלאון: אדוני, אפשר להצביע.

משה גפני: מי בעד?

משה גפני: בעד ההסתייגות – מיעוט

משה גפני: ההסתייגות לא נתקבלה.

משה גפני: ההסתייגות לא התקבלה.

זהבה גלאון: אחרי סעיף קטן (16) יבוא סעיף 17: לאחר סעיף 76 (א) יבוא 76(ב).

זהבה גלאון: אני עכשיו מפרטת מה כולל סעיף 76(ב).

זהבה גלאון: המנהל יפרסם ברשומות את רשימת הזכאים להטבות לפי חוק זה, וכן את סכום ההטבות הכולל שניתן לכל זכאי.

משה גפני: מי בעד?

משה גפני: בעד ההסתייגות – מיעוט

משה גפני: ההסתייגות לא נתקבלה.

משה גפני: ההסתייגות לא התקבלה.

זהבה גלאון: אחרי סעיף קטן (17), יבוא (18): לאחר סעיף 76(ב) יבוא 76(ג).

זהבה גלאון: השרים יבחנו את היעילות והתרומה של מתן הטבות ומענקים לפי הוראות חוק זה.

זהבה גלאון: בבחינת היעילות והתרומה, כאמור, ייעזרו השרים באמצעים אלה.

זהבה גלאון: עכשיו אני מפרטת את האמצעים, אדוני.

זהבה גלאון: (1) קביעת יעדים מדידים ליישום מטרות החוק.

זהבה גלאון: (2) שימוש באמות מידה לבחינת הנתונים שייאספו ועמידה ביעדים שנקבעו לפי פסקה (1).

זהבה גלאון: (3) קביעת מנגנון בקרה לבחינה שוטפת של הקצאת ההטבות והמענקים על-פי חוק זה ואפשרות להגבלתם.

משה גפני: מי בעד?

משה גפני: בעד ההסתייגות – מיעוט

משה גפני: ההסתייגות לא נתקבלה.

משה גפני: ההסתייגות לא התקבלה.

זהבה גלאון: אדוני, אחרי סעיף קטן (18)(ב) יבוא: לאחר סעיף 76(ג) יבוא: 76(ד).

זהבה גלאון: חבר הכנסת לוי, פה זאת סוגיה חשובה כי היא מתייחסת לוועדת הכספים.

מיקי לוי: סומך עלייך בעיניים עצומות.

איתן ברושי: אבל ליתר ביטחון פותח מדי פעם עין אחת.

משה גפני: אני לא מסכים בשום פנים ואופן שתפריעו לזהבה גלאון.

זהבה גלאון: תודה, אדוני.

זהבה גלאון: עד יום 1 באפריל בכל שנה פלונית.

מיקי לוי: הסתייגות.

מיקי לוי: ה-1 באפריל זה יום השקר.

מיקי לוי: זה לא נחשב.

זהבה גלאון: חבר הכנסת גפני, אתה צודק.

זהבה גלאון: עד יום 1 באפריל בכל שנה פלונית יגישו השרים לוועדת הכספים של הכנסת דין וחשבון בכל הנוגע לבחינת היעילות והתרומה של מתן הטבות ומענקים, כאמור בסעיף 76 לחוק זה.

זהבה גלאון: אני רוצה להסביר.

משה גפני: לא, לא להסביר.

משה גפני: אני הבנתי, תאמיני לי.

משה גפני: אני מבקש שיצביעו.

זהבה גלאון: בסדר, אפשר להצביע, אדוני.

משה גפני: מי בעד?

משה גפני: בעד ההסתייגות – מיעוט

משה גפני: ההסתייגות לא נתקבלה.

משה גפני: ההסתייגות לא התקבלה.

זהבה גלאון: סעיף 86.

זהבה גלאון: במקום "יחול שיעור מס של 5%" יבוא: יחול שיעור מס של 7.5%.

משה גפני: זאת הסתייגות רצינית.

משה גפני: מי בעד ההסתייגות הזאת, במקום 5%, 7.5%.

משה גפני: בעד ההסתייגות – מיעוט

משה גפני: ההסתייגות לא נתקבלה.

משה גפני: ההסתייגות לא התקבלה.

זהבה גלאון: אדוני, הסתייגות על מועד התחילה.

זהבה גלאון: אחרי סעיף קטן (א) יבוא, סעיף 87(א)(1): על אף האמור בסעיף 87(א), מועד התחילה לא יהיה לפני נ' בטבת התשפ"ע, דהיינו 31 בדצמבר 2019.

משה גפני: למה דווקא הכנת לה את התאריך?

משה גפני: מי בעד ההסתייגות?

משה גפני: בעד ההסתייגות – מיעוט

משה גפני: ההסתייגות לא נתקבלה.

משה גפני: ההסתייגות לא התקבלה, אבל אני חייב לציין שזאת הסתייגות טובה.

זהבה גלאון: לצערי, בסוגיה הזו זאת הולכת להיות ההסתייגות האחרונה.

זהבה גלאון: אחרי סעיף קטן (ה), יבוא: (ו) בתום כל שנת מס תבצע רשות המסים אומדן של השינוי נטו בגביית המסים בעקבות התיקונים המוצעים בסימן (ב)(3) לחוק זה.

זהבה גלאון: מה אני מציעה?

משה גפני: אני ממתין לזה מהבוקר.

משה גפני: מה את מציעה?

זהבה גלאון: היה והטבות המס, המוענקות בעקבות התיקונים המוצעים בסימן (ב)(3) לחוק זה, עולות בשנה מסוימת על תקבולי המס מאותן החברות, סעיפי הסימן יעלו להצבעה מחודשת בוועדת הכספים של הכנסת.

משה גפני: כל הכבוד.

משה גפני: מי בעד?

משה גפני: בעד ההסתייגות – 4

משה גפני: ההסתייגות לא נתקבלה.

משה גפני: ההסתייגות לא התקבלה.

מיקי רוזנטל: הפסדתם את ההצבעה הזאת.

מיקי רוזנטל: ההסתייגות הזאת התקבלה.

משה גפני: בסדר, רביזיה.

מיקי רוזנטל: לא, לא רביזיה.

משה גפני: ההסתייגות לא התקבלה בגלל שהיו 4 לאופוזיציה והיו 4 לקואליציה.

משה גפני: מבקש חבר הכנסת מיקי רוזנטל רביזיה.

מיקי רוזנטל: זכותי.

משה גפני: זה יהיה ביחד עם הרביזיות.

משה גפני: עכשיו אנחנו מצביעים על הסתייגויות שהיו בפסקת היציבות.

משה גפני: תגידי על מה מדובר בגלל שהיא הקריאה אותן.

זהבה גלאון: אני רוצה להסביר אותן.

משה גפני: אני צריך הפסקה עכשיו.

זהבה גלאון: אני מבינה, אבל תראה מה קורה.

משה גפני: אני יש לי זמן, הכול בסדר.

זהבה גלאון: אנחנו ניתן לך את ההפסקה, אבל תשמע.

זהבה גלאון: ההסתייגויות שלנו – זה חסר תקדים – כוללות את חוות הדעת המשפטית של היועצת המשפטית לוועדה.

משה גפני: נכון.

משה גפני: לא היה כדבר הזה.

זהבה גלאון: לא היה כדבר הזה שאנחנו מכלילים בהסתייגויות את חוות הדעת.

משה גפני: שלומית, אני רוצה להגיד באמת שאלה הסתייגויות ברוכות כישרון, לעשות הסתייגות ממה שאמרה היועצת המשפטית של הוועדה ולפרק את זה לשש הסתייגויות.

משה גפני: בבקשה, מה הראשונה?

זהבה גלאון: אבל תודה שזה חסר תקדים.

משה גפני: חסר תקדים.

שלומית ארליך: ההסתייגויות של חברת הכנסת גלאון וכל קבוצת האופוזיציה, שמתבססות על הדברים שאמרה היועצת המשפטית לוועדה, הן: 1.

שלומית ארליך: סעיף עוקף כנסת, שייסגר בין חדרי שלושה מנכ"לים.

משה גפני: היא אמרה.

משה גפני: אני זוכר את זה, זה היה לפני שעה.

משה גפני: מי בעד ההסתייגות?

זהבה גלאון: זאת היועצת המשפטית, חברים.

משה גפני: בדיוק.

משה גפני: בעד ההסתייגות – מיעוט

משה גפני: ההסתייגות לא נתקבלה.

משה גפני: ההסתייגות לא התקבלה.

שלומית ארליך: הסתייגות שנייה בנוגע לשיקול הדעת הפתוח.

משה גפני: מי בעד ההסתייגות השנייה, ירים את ידו?

משה גפני: בעד ההסתייגות – מיעוט

משה גפני: ההסתייגות לא נתקבלה.

משה גפני: ההסתייגות לא התקבלה.

שלומית ארליך: ההסתייגות השלישית היא בסוגיית היציבות.

שלומית ארליך: מוחים על זה שכבר נאמר שנחקקה.

משה גפני: מי בעד?

משה גפני: בעד ההסתייגות – מיעוט

משה גפני: ההסתייגות לא נתקבלה.

משה גפני: ההסתייגות לא התקבלה.

שלומית ארליך: ההסתייגות הרביעית – הקריטריונים לא מנוסחים בכתב.

משה גפני: מי בעד?

משה גפני: בעד ההסתייגות – מיעוט

משה גפני: ההסתייגות לא נתקבלה.

משה גפני: ההסתייגות לא התקבלה.

מיקי רוזנטל: אני מגיש על זה רביזיה.

משה גפני: זה רציני.

משה גפני: רביזיה, רביזיה.

משה גפני: זה לא עובר ככה לסדר-היום.

זהבה גלאון: חוות דעת של היועצת המשפטית של הוועדה.

יואב קיש: גפני, להסתייגות שלי יש לי נוסח שמקובל על רשות המסים.

זהבה גלאון: איך שלך מקובל על רשות המסים ושלי לא?

שלומית ארליך: ההסתייגות החמישית – הכנסת תוכל לבטל את זה ולחוקק מחדש.

משה גפני: מי בעד?

משה גפני: בעד ההסתייגות – מיעוט

משה גפני: ההסתייגות לא נתקבלה.

משה גפני: ההסתייגות לא התקבלה.

מיקי רוזנטל: רק לפרוטוקול אני רוצה לדעת כמה היו.

משה גפני: 6 נגד 4.

שלומית ארליך: ההסתייגות השישית – צריך קריטריונים, אחרת זה פתח לשחיתות.

יואב קיש: עדכון – אין לי הסכמות עם רשות המסים.

משה גפני: מי בעד?

משה גפני: בעד ההסתייגות – מיעוט.

משה גפני: ההסתייגות לא נתקבלה.

משה גפני: ההסתייגות לא התקבלה.

שלומית ארליך: הסתייגות אחרונה – יושב-ראש הוועדה מסתבך עם היועצת המשפטית לוועדה.

משה גפני: מי הגיש את ההסתייגות?

שלומית ארליך: זאת הסתייגות שנאמרה באופן כללי.

משה גפני: רק שנייה, אני רוצה דיון על זה.

זהבה גלאון: חברים, תתרכזו.

משה גפני: אני לא יכול להצביע נגד ההסתייגות הזאת?

משה גפני: לא אצביע.

משה גפני: מי בעד ההסתייגות?

משה גפני: מי בעד?

משה גפני: בעד ההסתייגות – 3

משה גפני: נמנעים - 1

משה גפני: ההסתייגות לא התקבלה.

מיקי רוזנטל: רביזיה.

משה גפני: אני עושה הפסקה עד שלוש וחצי.

משה גפני: אמיר לוי בבקשה.

משה גפני: היו כמה בקשות של חברי הוועדה.

משה גפני: אני מבקש לדעת מה אתה אומר לוועדה לאחר ההפסקה.

אמיר לוי: הבקשות עסקו גם בפער שיש בין הפריפריה למרכז לאור ההפחתה ב"BEPS" ל-12% וגם עסקו בסוגיית ירושלים ובאר-שבע, שעלו כאן בצורה משמעותית.

אמיר לוי: ובעצם, אנחנו מציעים שלושה תיקונים או חבילה שכוללת שלושה מרכיבים: המרכיב הראשון – להוריד את מס החברות בחוק עידוד השקעות הון בפריפריה שכולל את ירושלים כאשר אני אומר פריפריה, במקום 9% ל-8%.

אמיר לוי: שזה יכלול גם חברות טכנולוגיות כמובן ואז, אותו פער שעלה כאן, בדיון, שנפתח בין ה-9-12 לכאלה שרושמות את הקנין הרוחני יורד ל-8-12.

אמיר לוי: מרכיב שני שמתקשר גם לתכנית הצפון שעלתה כאן רבות בוועדה ושהממשלה אמורה לאשר בשבוע, שבועיים הקרובים: אז היום קיים מענק השקעות בנגב של 10% נוספים.

אמיר לוי: קרי, במקום 20% יהיה 30%, ואנחנו מציעים – גם את זה תצטרכו לחוקק – אנחנו מציעים שבדומה למענק נגב יוגדל המענק לצפון הרחוק.

אמיר לוי: זה מחוז צפון לפי מדד פריפריאלי 1-4.

אמיר לוי: שוב, מ-20% יעלה ל-30%.

אמיר לוי: בסעיף מס' 3, בחבילה הזאת שאנחנו מציעים, זה להקצות מענק ייעודי ברשות לחדשנות או במדען הראשי - -

איתן ברושי: אמיר, המענק הזה רק בגין - - -

קריאה: נושא חדש.

מיקי רוזנטל: בשביל שאולי תשתפו אותנו גם בהצעות שלכם - - - נושא חדש.

אמיר לוי: אני רק אשלים, ברשותך: המרכיב השלישי שאנחנו מציעים זה מענק ייעודי לעידוד הייטק בירושלים ובבאר-שבע באמצעות המדען הראשי של עוד 50,000,000 בתקציב הזה.

אמיר לוי: אלה שלושת המרכיבים שאנחנו מציעים.

משה גפני: אוקי.

קריאה: יש לי שאלה: מה זה "לצפון הרחוק" אמיר?

קריאה: כל מחוז צפון.

איתן ברושי: גפני, אפשר שאלה קטנה?

משה גפני: רגע.

אמיר לוי: מענק צפון אתם צריכים לחוקק.

אמיר לוי: את ה-50,000,000 של המדען אתם לא מחוקקים בזה, זה יהיה תיקונים בחוק התקציב ככה שנושא 5 יתאים אולי כשתגיעו לחוק התקציב, לא עכשיו.

שגית אפיק: המענק קשור ל - -

אמיר לוי: את שני הסעיפים הראשונים לחוקק.

אמיר לוי: 9 ל-8 צריך לחוקק, ומענק צפון אתם צריכים לחוקק גם.

אמיר לוי: אנחנו נשים - - - על שניהם.

אמיר לוי: לגבי המדען הראשי – יהיה תיקון בחוק התקציב שאתם מצביעים עליו...

אוסאמה סעדי: מענק צפון, איזה סעיף?

אמיר לוי: שגית, זה יהיה בספר התקציב ביום ראשון.

קריאה: אמיר, המדען הראשי זה חד-פעמי?

איתן ברושי: זה גם חד-פעמי וזה גם לא כסף.

אמיר לוי: אין פער בכסף הזה, לא מנצלים את כל הכסף - -

קריאה: זה מה שהמדען היה מקבל גם שלשום.

בצלאל סמוטריץ': מוכרים דברים קיימים.

קריאה: המדען הראשי זה חד-פעמי?

אמיר לוי: תקציב 17-18.

בצלאל סמוטריץ': אבל המדען הראשי קיים ממילא.

אמיר לוי: אבל זה תקציב נוסף.

אמיר לוי: זה לא יהיה מתוך תקציב המדען, אני מצהיר כאן לפרוטוקול - -

רחל עזריה: זה תוספת של 50,000,000 שקלים.

אמיר לוי: אבל תקציב נוסף, חדש - -

רחל עזריה: זה עוד כסף.

רחל עזריה: זה עוד כסף לירושלים.

בצלאל סמוטריץ': זה עוד כסף שנמצא ממילא, זה לא קשור.

רחל עזריה: לא נכון.

רחל עזריה: הוא לא נמצא ממילא.

איתן ברושי: אמיר, החוק רק לגבי יצוא?

איתן ברושי: ההשקעות רק ליצוא או גם מי שמייצר בהיקף עובדים?

אמיר לוי: לא הבנתי את השאלה שלך.

איתן ברושי: חוק עידוד השקעות הון שאתה מדבר עליו, 30% במקום 20 – זה רק כנגד יצוא או גם העסקתם עובדים?

קריאה: אמיר, אני לא מצליח להבין את השאלה.

קריאות: - - -

איתן ברושי: שקט, אי אפשר לשמוע ככה.

אמיר לוי: יש מענקי הון, שמפעל יכול לבקש - - -

איתן ברושי: אז זה מענקים כנגד יצוא.

אמיר לוי: - - -

משה גפני: רבותי, יש מי שעומד לצאת החוצה.

רחל עזריה: אמיר, ה-50,000,000 זה בנוסף למה שיש?

אמיר לוי: חד-משמעית כן.

רחל עזריה: כמה יש היום?

רחל עזריה: אתה יודע לומר לי?

אמיר לוי: בסיס?

משה גפני: אני מבקש להפסיק שם.

משה גפני: שניה, אנשים ביקשו לדבר ואני לא נתתי להם.

משה גפני: אפשר בבקשה לשבת?

משה גפני: אני מבקש שלא יעמדו.

משה גפני: תודה.

משה גפני: שרגא ברוש, בבקשה.

שרגא ברוש: חברים, קודם כל שיהיה ברור: הבקשה שלנו היתה להוריד את מס החברות בכל קידוד השקעות הון מ-16% במרכז הארץ ל-12, ובפריפריה מ-9 ל-6.

שרגא ברוש: מ-16% ל-12 לא ירד.

שרגא ברוש: מ-9 לא ירד ל-6, ירד ל-8.

שרגא ברוש: קרי, מה שקרה פה היום זה שמה שהאוצר נתן זה אחוז אחד הורדת מס חברות בפריפריה.

שרגא ברוש: זאת בושה, זאת כלימה, זה שום דבר למען הייצור, זה שום דבר למענקים לתעשייה בארץ.

שרגא ברוש: תודה רבה לכם.

שרגא ברוש: אני מכם מבקש שלא תשמעו כלום.

שרגא ברוש: אנחנו נמליץ לחברים שלנו, אני אעשה את זה עוד היום.

שרגא ברוש: לקום, לעזוב אתה ארץ וללכת למקום שטוב להם אישית.

שרגא ברוש: איך אתם יכולים לאטום את הלב ככה?

שרגא ברוש: תודה רבה לכם.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מבקשים להצביע על ההסתייגות של עודד ושלי על ה-6% באזורי עדיפות א'.

משה גפני: ראש עיריית ירושלים.

איתן ברושי: אני מציע לקרוא לשרגא לא ללכת.

איתן ברושי: לא יכול להיות שבחדר הזה יושב אדם - -

קריאה: כן אבל אי אפשר לדבר גבוהה גבוהה בזכות התעשייה ואחר כך, כשזה בא לעשות משהו, לא עושים כלום.

איתן ברושי: אבל מה אתה רוצה?

איתן ברושי: תראה איך הם מתנהגים אליו.

איתן ברושי: אני מציע לקרוא לו.

משה גפני: ניר ברקת, בבקשה.

אמיר לוי: אני לא חושב שאין כלום בתקציב הזה.

אמיר לוי: במפחת למס חברות – יש כאן הפחתה של ה-BEPS, יש הפחתה של מס הכנסה על יחידים.

אמיר לוי: אני חושב שלהגיד שאין פה כלום לעידוד צמיחה זה מאד מאד מאד מרוחק מהמציאות.

אמיר לוי: סעיף רכבות של 54 מיליארד שקלים - - -

מיקי רוזנטל: וזאת התמיכה היחידה שיש במשק, רק צרכנות.

אמיר לוי: 100% הפחתת מס חברות זה לא בדיוק לרעת התעשייה והמסחר במשק.

משה גפני: רגע, שניה - -

אמיר לוי: זה לא שלנו, חבר הכנסת רוזנטל.

אמיר לוי: זה לכם.

מיקי רוזנטל: - - - לא עשה שום דבר במשק, זה לא הגיע לצרכנים וגם ההפחתה הזאת לא תעשה שום דבר טוב.

משה גפני: ניר ברקת, בבקשה.

מיקי רוזנטל: בטח לא תעשה תעשייה פה.

ניר ברקת: חברים, אפשר?

ניר ברקת: אני לא שומע את עצמי.

דוד ביטן: - - -

בצלאל סמוטריץ': - - -

משה גפני: ניר ברקת, בבקשה.

משה גפני: להפסיק את הדיון הזה.

ניר ברקת: לפני יומיים, בלי שהתייעצו אתנו, לא אתי, לא עם רוביק – לטובת העניין, שני ראשי העיר שמייצגים לא מעט מאזור פיתוח א', ותודה לאל, סמוטריץ, ברשותך - -

משה גפני: אני מבקש לפנות את המקום של שרגא ברוש, אני ביקשתי ממנו שיחזור ואני מבקש שיישב פה גם אם הדברים לא טובים.

משה גפני: ניר ברקת, בבקשה.

משה גפני: אני אתחיל לקרוא לסדר, אני אוציא אנשים.

משה גפני: בצלאל, זה בסדר אבל אני מבקש לא להפריע.

משה גפני: אתה יכול להצביע נגד הקואליציה.

בצלאל סמוטריץ': אני לא מצביע נגד הקואליציה.

בצלאל סמוטריץ': סליחה, מי זה הקואליציה פה?

בצלאל סמוטריץ': אני מבקש - -

משה גפני: אני רוצה גם להצביע נגד.

בצלאל סמוטריץ': סליחה, או שאני הצבעתי לפי ועדת שרים לחקיקה ואז מעבירים את החוק הזה כמו שהוא עבר בגרסתו הראשונה.

בצלאל סמוטריץ': אם יש תיקונים אז לכל אחד מחברי הקואליציה יש כאן את מלוא הלגיטימציה להכניס תיקונים.

בצלאל סמוטריץ': זה הכל.

בצלאל סמוטריץ': אל תדבר על קואליציה.

בצלאל סמוטריץ': קואליציה זה לא ביטן עם כל הכבוד.

משה גפני: בצלאל התשובה כדלהלן: - -

בצלאל סמוטריץ': לא קיבלתי זימון.

בצלאל סמוטריץ': מזמינים את מי שרוצים.

משה גפני: בצלאל, אני מבקש לא להפריע.

משה גפני: אני רציתי להסביר לך למה – בצלאל, רציתי להסביר לך למה זה שייך לקואליציה אבל התחרטתי.

בצלאל סמוטריץ': בגלל שאתה הססן.

ניר ברקת: לפני יומיים רוביק ואני שומעים שנפלה עלינו פצצה.

ניר ברקת: נפלה על ירושלים ועל הנגב ועל אזור פיתוח א' פצצה, ואנחנו לא מבינים על מה מדובר.

ניר ברקת: שאלנו את התאחדות התעשיינים, ואנחנו מבינים שהמוטיבציה היא להפוך את מדינת ישראל לתחרותית יותר בתחום ההייטק וזו ברכה.

ניר ברקת: אנחנו בעד, גם התאחדות התעשיינים, גם רוביק וגם אני, ואני משוכנע שרובינו כאן רוצים לראות תחרותיות במדינת ישראל.

ניר ברקת: כמי שבא מהתעשייה הזאת, ברור שצריך לעשות "סימלוץ" וקצת להתייעץ.

ניר ברקת: עם כל הכבוד, יכול להיות שאנשי האוצר התייעצו עם כמה חברות בתל-אביב אבל אני ממליץ לדבר עם התאחדות התעשיינים ועם ראשי עיר שמובילים מהלך של להביא יותר ויותר תעשייה ותעסוקה לערי הפריפריה ולבירת ישראל.

ניר ברקת: זה בנפשנו.

ניר ברקת: הונחה בפני ועדת הכנסת ובפנינו הצעה ששוחקת לחלוטין את הרעיון של אזור פיתוח א'.

ניר ברקת: הרעיון של אזור פיתוח א' בא ואומר, וכך מדינת ישראל פעלה ופועלת עשרות בשנים, וכל הפילוסופיה אומרת שיש אזורים – אנחנו רוצים לבזר את התעשייה, רוצים לייצר תעשייה בנגב, לחזק את בירת ישראל, לעבוד במקומות שמדינת ישראל החליטה שהיא מתעדפת אזורים מסוימים.

ניר ברקת: אתה לא יכול במכה אחת, בהינף אחד, בלי לעשות סימולציה, בלי לשאול את המשמעויות, לבוא ולקבל החלטה כל כך שרירותית וכל כך פוגעת בירושלים, ואני רשאי לדבר גם בשם רוביק בנגב, ובכל אזור פיתוח א'.

ניר ברקת: זה להיות חכם באגורות, טיפש בשקלים.

ניר ברקת: עכשיו, אני רוצה לדבר על עוד משהו - -

משה גפני: ניר, כבר דיברת - -

ניר ברקת: אני אקצר, ברשותך: יש כאן את הצעד הלכאורה – יש פה שני דברים: 1.

ניר ברקת: "סימלוץ" שאם לא נוריד במרכז הארץ אז הם יברחו לחו"ל.

ניר ברקת: אז אני אומר:

ניר ברקת: בא נוריד עוד יותר בפריפריה ואם יברחו, לא יברחו לחו"ל, נרוויח אותם בפריפריה ונרוויח שלוש פעמים.

ניר ברקת: שימו רגע את הצד של העלות.

ניר ברקת: בא נדבר רגע על הצד של התועלות כי על זה לא מדברים פה.

ניר ברקת: אני חשבתי שמשרד האוצר צריך לדבר לא רק על עלויות אלא גם על תועלות כי אם עסק, רחמנא לצלן, יגיע לירושלים עם אלפי מקומות עבודה או לנגב, לבירת הנגב, רחמנא לצלן ייצרו מקומות עבודה, אתם יודעים מה זה אומר לפריפריה ולירושלים?

ניר ברקת: אתם יודעים על איזה תועלות מדובר?

ניר ברקת: על השארת צעירים, על הכנסת אנשים למעגלי התעסוקה.

ניר ברקת: אתם לא יכולים בהינף אחד למחוק את זה.

ניר ברקת: ולכן, אני מבקש, מתחנן, דורש מחברי הכנסת – מבקש, מתחנן, דורש.

ניר ברקת: הפער צריך להיות לפחות 6%, ואם רוצים עוד יותר לעזור להיות תחרותי, שירושלים והנגב יהיו יותר תחרותיים, תורידו את זה ל-3%, ל-0%.

ניר ברקת: יש מקומות בעולם שמורידים 0 ל-10 שנים.

ניר ברקת: ואז פתאום תראו שמדינת ישראל באזור פיתוח א' הרבה יותר תחרותית.

ניר ברקת: ושבעזרת השם יגיעו לכאן עסקים, אז זו אחת הברכות הגדולות ביותר שיהיו על הכנסת.

ניר ברקת: אני לא מצליח להבין את זה.

ניר ברקת: כמו שזה מונח היום, זה מייצר נזק גדול מאד לירושלים ולאזור פיתוח א'.

משה גפני: תודה רבה.

דוד אמסלם: משה, אני מצטרף לכל מה שהוא אמר.

דוד אמסלם: הוא צודק במאה אחוז.

משה גפני: בסדר.

דוד אמסלם: אני רק אומר לכם.

דוד אמסלם: בסדר, בסדר זה לא מספיק.

משה גפני: מה אתה רוצה ממני?

משה גפני: אני מנהל את המדינה?

דוד אמסלם: לך, אמיר לוי, הוא צודק במאה אחוז בקטע הזה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אחרי זה אנחנו הולכים לוועדת הכנסת וזה נושא חדש.

משה גפני: בשעה 17:00 אנחנו מתכנסים בוועדת הכנסת להחליט אם זה נושא חדש.

משה גפני: בינתיים נמשיך לחוק הבא.

מנואל טרכטנברג: אני רוצה לחזור לפסקת היציבות, אולי מישהו פה לא הבין – יציבות לאורך זמן ובפרט לעשור בתחום המיסוי זה נכס כלכלי ממדרגה ראשונה, שכל חברה משמעותית שעושה שופינג בעולם איפה להתמקד, זה שווה הרבה מאד.

מנואל טרכטנברג: לא בכדי, מצאו לנכון גם אצלנו להציע - -

משה גפני: רק שניה.

משה גפני: אל תעזור לי, אני לא מנהל את משרד האוצר.

משה גפני: מותר לך לצלם כאן, זה ממש מפריע.

משה גפני: יש פה צילום כל הזמן.

משה גפני: אני אומר לכולם - -

קריאה: אבל למה אמרת שאתה לא מנהל את משרד האוצר?

משה גפני: בגלל שאני לא מנהל את משרד האוצר.

משה גפני: אם הייתי מנהל את משרד האוצר הייתי עושה מה ששרגא ברוש אמר.

משה גפני: הלאה.

קריאה: לפעמים זה קורה לך.

מנואל טרכטנברג: - - ולא בכדי, מציעים את זה בחוק הזה.

מנואל טרכטנברג: אלא מה?

מנואל טרכטנברג: מציעים את זה רק לענקי עולם שכל העולם פרוס לפניהם ואומרים: תבואו לכאן - -

משה גפני: זה לא לעניין כאילו מישהו מדבר למצלמה כל הזמן.

משה גפני: בבקשה.

רחל עזריה: יושבים פה חברי כנסת, כולם מדברים למצלמה כל הזמן.

מנואל טרכטנברג: לא, סליחה - -

משה גפני: את יודעת מה?

משה גפני: אם יתעקשו על זה אני לא מפריע.

משה גפני: הכל בסדר.

מנואל טרכטנברג: אני רוצה להגיד לך משהו בהקשר הזה: אם אני הייתי כאן משתולל וצועק עליך ומקלל את השכן, תאמין לי שהיו פה 10 מצלמות וכולם היו מבסוטים.

מנואל טרכטנברג: אבל מה?

מנואל טרכטנברג: כשאני מדבר לעניין, ואני מקפיד לדבר לעניין אז - -

מיקי רוזנטל: אז אתם לא מקשיבים.

משה גפני: תצלם.

משה גפני: בבקשה.

מנואל טרכטנברג: תשמע, יש דברים גם בתוך הבלגן הזה - -

משה גפני: אתה צודק.

מנואל טרכטנברג: אדוני היושב ראש, אני רוצה להגיד את זה באמת: האוצר, שאתם יודעים את הכל, לפעמים כדאי גם שתשמעו כיוצא דופן, כדאי שתשמעו.

מנואל טרכטנברג: נכון שאני לא יודע כלום ואם יודעים הכל, זה בסדר אבל כדאי.

מנואל טרכטנברג: אז אני חוזר: זה נכס כלכלי ממדרגה ראשונה.

מנואל טרכטנברג: לא בכדי, בצדק, מציעים אותו כאן.

מנואל טרכטנברג: אלא מה?

מנואל טרכטנברג: שמציעים אותו רק לחברות הרב-לאומיות, הענקים שבעולם, מעל 10 מיליארד דולר.

מנואל טרכטנברג: מה קורה?

מנואל טרכטנברג: חברות ישראליות ששואפות להתפתח כאן, בארץ, וקרה משהו במדינת ישראל בשנים האחרונות.

מנואל טרכטנברג: אני מבקש גם את תשומת לבך, אדוני היושב ראש - -

משה גפני: אני מקשיב.

מנואל טרכטנברג: - - כי אולי, אולי יצא משהו מזה, אני בספק.

מנואל טרכטנברג: לחברות בישראל קרה משהו, אני רוצה שתבינו את זה.

מנואל טרכטנברג: אם עד לפני שנתיים, שלוש המסלול, חוץ מחברה אחת או שתיים, שנקבע מראש, שכל חברת הייטק היתה להתפתח קצת ולעשות אקזיט מהיר ולברוח מהארץ, ובפרט בשנתיים האחרונות יש התפתחות מקומית של חברות ישראליות שיש להן סיכוי להתפתח הלאה.

מנואל טרכטנברג: אלא מה?

מנואל טרכטנברג: שאם אני חברה ישראלית שמגיעה במאמץ עליון ל-500,600,700 מיליון שקל, שזה עצום לחברה ישראלית, אני שואל את עצמי: רגע, מה הלאה?

מנואל טרכטנברג: לאן אני הולך?

מנואל טרכטנברג: אני רואה של-GE ולאינטל תעזוב, לחברות - - - נותנים יציבות ל-10 שנים ולי לא, אז למה לי להישאר כאן.

מנואל טרכטנברג: ואז, יבואו אחר כך - -

קריאות: - - -

רחל עזריה: חבר'ה, זה מפריע.

משה גפני: זה לא בסדר, נו מה?

מנואל טרכטנברג: שרגא, גם אני יודע לקום וללכת - -

שרגא ברוש: סליחה.

שרגא ברוש: מנו, אתה יודע שזה לא - -

מנואל טרכטנברג: אבל זה לא בסדר.

שרגא ברוש: סליחה, תפסת אותי מכולם עכשיו?

מנואל טרכטנברג: זה גם בשבילך, ניר, מה שאני אומר עכשיו.

ניר ברקת: אנחנו נלחמים על העתיד שלנו.

מנואל טרכטנברג: בדיוק, אז תקשיב גם: אז אני אומר שכיום אין אופק יחסי לחברה ישראלית שגדלה ומתפתחת בארץ אל מול ענקי עולם, שזה בסדר, אפשר להחליט את זה אבל זה לא מה שמדינת ישראל מחפשת, זה לא אופוזיציה וקואליציה, וזה גם לא האוצר מול אחרים.

מנואל טרכטנברג: אנחנו מחפשים את אותו דבר.

מנואל טרכטנברג: אז אני מתחנן בפניכם: תכתבו שם רק מילה אחת נוספות, שהיציבות הזאת תינתן למפעל טכנולוגי מועדף או מועדף מיוחד.

מנואל טרכטנברג: נקודה.

מנואל טרכטנברג: וזה יעשה את כל ההבדל מבחינת האופק.

מנואל טרכטנברג: יש גם טענות נגד.

מנואל טרכטנברג: מה הם באים ואומרים?

מנואל טרכטנברג: אבל אם נעשה את זה, יש 200 חברות כאלה בין מיליארד ל-10 מיליארד.

מנואל טרכטנברג: אז רגע, אי אפשר לטעון את הטענה משני הקצוות.

מנואל טרכטנברג: הרי מדובר על כך שאותן חברות שאתם מתייחסים אליהן, אין להן פעילות ריאלית היום בארץ.

מנואל טרכטנברג: יש להן מעבדות מו"פ.

מנואל טרכטנברג: מה שאתה רוצה זה שהן ירשמו את הקניין הרוחני בארץ כדי שאולי מהרישום הזה תצא פעילות ריאלית בארץ, שעליה תוכל למסות אותה לטובת מדינת ישראל.

מנואל טרכטנברג: הלוואי שיהיו 200 כאלה.

מנואל טרכטנברג: מזה אתה חושש?

מנואל טרכטנברג: אם יהיו 10, תגיד תודה.

מנואל טרכטנברג: אז באמת, ממה אתם מפחדים?

מנואל טרכטנברג: אמיר, אנחנו מכירים לא מאתמול, שלשום.

מנואל טרכטנברג: אתה אומר: לא, אני לא רוצה לקשור את ידיי ביחידה פיסקלית.

מנואל טרכטנברג: סליחה, מה אתה מנסה להגיד?

מנואל טרכטנברג: הרי אם יבואו עוד חברות כאלו כתוצאה מזה, יהיה לך יותר הכנסות.

מנואל טרכטנברג: זה לא שאתה כיום קושר את ידיך שיהיו לך פחות הכנסות בעתיד.

מנואל טרכטנברג: תהיו קונסיסטנטיים בטענה.

מנואל טרכטנברג: דבר אחרון – אני אומר לכם: צריך להיזהר בטיעונים.

מנואל טרכטנברג: אומר שי, ידידי, שאני מעריך אותו מאד.

מנואל טרכטנברג: הוא אומר: למה אנחנו נותנים לאלה מחו"ל ולא לישראלים?

מנואל טרכטנברג: לא בגודל כזה?

מנואל טרכטנברג: כי אלה מחו"ל ראו מה שקורה כאן עם הגז, ואז הם לא מאמינים לממשלת ישראל.

מנואל טרכטנברג: נו באמת, אם מנחים חברה ישראלית – תרשה לי, זה כמו העניין של ההוא שהולך למסעדה ושואלים אותו: תגיד, אתה רוצה קציצות?

מנואל טרכטנברג: הוא אומר: לא כי אני שומר משקל.

מנואל טרכטנברג: ואז שואלים את השני, הוא עונה:

מנואל טרכטנברג: אני לא אוכל קציצות בבית כי אני יודע מה יש בהן.

מנואל טרכטנברג: זה אותו סיפור.

מנואל טרכטנברג: הישראלי ואלה מחו"ל, שניהם באותה סירה.

מנואל טרכטנברג: אתה יודע מה שיש כאן וגם אלה יודעים מה שיש כאן.

מנואל טרכטנברג: זה לא עניין של אמונה, זה עניין של נכס כלכלי שנקרא "יציבות".

משה גפני: מיקי אתה ביקשת?

משה גפני: חצי דקה בבקשה כי אני רוצה לעבור לחוק הבא.

יואב קיש: גפני וגם יש שינוי נוסח שאני הגעתי להסכמה שצריך - - -

משה גפני: בסדר אבל אני לא יכול לדבר על זה בגלל שהם טענו נושא חדש.

משה גפני: אני צריך להצביע בוועדת הכנסת ולכן, לאחר הדיאלוג הזה אני עובר לחוק הבא ואחרי זה נלך להצביע ונראה מה מצביעים.

מיקי לוי: גם התעשיות שבאות מבחוץ - - - למרות היציבות, למרות הכל, אני חוזר על הדרישה שלי לעשות איזה שהוא מדרג, 10,15,25, מה שאתם רוצים, באחוזים אני מדבר.

מיקי לוי: אני אומר לכם, הרי אם לא יגיעו, לא יהיו לכם הכנסות בכלל.

מיקי לוי: אם יגיעו גם קטנות או מקומיות קטנות ולא יברחו, ממילא יהיו הכנסות.

מיקי לוי: על זה תלכו.

מיקי לוי: אני חושב שחצי מיליון דולר עד מיליון דולר, משהו באמצע, זה הגיוני.

מיקי לוי: אם צביקה, כבר יש לו את המדרג הזה, אז בואו, זה יפתור חלק מהוויכוחים.

איתן ברושי: גפני, אי אפשר שלא לקבל את העמדות של ראש העיר ושל שרגא ברוש.

איתן ברושי: עם כל הכבוד לפקידי האוצר, יש פה אנשים שעשו יותר מאשר לתת עצות לאחרים.

איתן ברושי: תשמע אותם, הם לא יושבים פה סתם, הם לא קישוט.

משה גפני: נתתי להם לדבר, מה זאת אומרת?

איתן ברושי: אבל צריך לקחת את דעתם בחשבון.

איתן ברושי: בסוף הם מבטלים את דעתם כאילו כל היתר באוצר.

משה גפני: צריך להשאיר את המרווח - - -

איתן ברושי: אני יודע אבל כאן כל החוכמה באוצר.

איתן ברושי: האוצר יודע את הכל.

קריאה: זה הבקשה של רוביק ושלי ושל התאחדות התעשיינים – תשמרו את המרווח 6%, זה מה שמבקשים.

איתן ברושי: אז בואו נסכם את זה.

משה גפני: מאה אחוז.

משה גפני: אני מבקש בקצרה משי באב"ד – תשיב על הטענות שהועלו כאן.

משה גפני: מיד אחרי זה אנחנו מפסיקים את הדיון בחוק הזה בגלל שיש טענת נושא חדש.

משה גפני: ב-17 נלך לוועדת הכנסת ואם תתקבל הטענה שזה נושא חדש, אנחנו נפסיק את הדיון.

משה גפני: מיד אחרי הדיבורים של שי באב"ד אנחנו עוברים לחוק של מיסוי פיצויי פיטורין המופקדים לקופת גמל.

שי באב"ד: קודם כל, הערה ראשונה, ואדוני, אני מצטער שאני צריך להגיד את זה אבל זו כבר פעם שנייה שאני מעיר את זה בוועדה הזאת: לא מקובל עלי לחלוטין ההשתלחות הזאת כל פעם מחדש בפקידי האוצר ובאנשי האוצר.

שי באב"ד: לבוא בהערות כמו: הם מכתיבים, הם רק מייעצים עצות ולא עשו שום דבר לפני, כמו שאמר עכשיו חבר הכנסת ברושי, והערות אחרות שכל החכמה נתונה אצלם, זה לא מקובל, זה לא נכון, זה לא מכבד אף אחד.

שי באב"ד: אנחנו עובדים פה ומשרתים פה את המדינה לא פחות מאף אחד אחר.

שי באב"ד: ומה לעשות?

שי באב"ד: לנו נתנו לשמור - -

קריאות: - - -

איתן ברושי: ממתי אתם רגישים כל כך?

משה גפני: זה לא יכול להיות.

משה גפני: איתן, זה לא יכול להיות.

איתן ברושי: מה זה לא יכול להיות?

איתן ברושי: זה צביעות.

איתן ברושי: ממה הוא נעלב?

איתן ברושי: - - - אתם עושים צחוק מהאנשים האלה.

משה גפני: איתן אני לא מסכים לזה.

משה גפני: אתה לא יכול להפריע כל הזמן לדיון.

שי באב"ד: חבר הכנסת ברושי, אני לא פגעתי באף אחד ברמה האישית.

שי באב"ד: אני לא התקפתי אף אחד - -

איתן ברושי: גם אני לא.

שי באב"ד: אתה כן.

שי באב"ד: אתה עושה את זה כשאתה אומר שאנחנו לא רגישים, שאנחנו רק יודעים לתת עצות, שלא עשינו כלום בחיים שלנו לפני, אתה פוגע אישית - -

איתן ברושי: - - -

קריאה: אין אמת אחת, ברושי.

קריאות: - - -

שי באב"ד: אני לא מוכן לזה, אני אומר לכם פה, לכולכם, ואני לא אומר את זה בקטע של איום: לא נכון ולא ראוי לנהוג ככה בפקידי מדינה, להשתלח בהם ככה.

שי באב"ד: אף אחד פה מפקידי המדינה שישב פה לא משתלח באף חבר כנסת ברמה האישית.

שי באב"ד: ככל שהוויכוח המקצועי יכול להיות נוקב וקשה, הוא צריך להישאר ברמה המקצועית בלבד.

שי באב"ד: בלבד.

שי באב"ד: כמה שהוא קשה וכמה שהוא נוקב.

שי באב"ד: לנו יש משימה ואנחנו מנסים לנהל את המשימה הזאת גם כשלעתים אתם לא מסכימים אתנו.

שי באב"ד: זה הערה ראשונית, אדוני היושב ראש.

קריאה: - - -

שי באב"ד: הוא לא אמר את זה רק, הוא אמר הרבה דברים אחרים נוספים.

שי באב"ד: אדוני היו"ר, אני מבקש באמת לשים לב לזה, ולדאוג לזה שהפקידים שמגיעים לפה ממנכ"ל לראש אגף תקציבים לראש רשות המסים או לרכזים אחרים כי זה לא פעם ראשונה ולא פעם שנייה בוועדה, שחוזרים אחר כך ואנחנו קוראים בפרוטוקולים דברים שנאמרים פה על פקידי האוצר.

שי באב"ד: עם כל הכבוד, אנחנו משרתים לא פחות מכל אחד אחר ואנחנו מכבדים פה כל אחד מחברי הכנסת ולא פוגעים בהם אישית.

שי באב"ד: זו הערה ראשונה.

שי באב"ד: הערה שנייה עניינית לגבי הדברים שעלו פה: פעם אחת – אני לא נכנס עכשיו לוויכוח עם שרגא ברוש, עם חוק עידוד השקעות הון לתעשייה צריך להיות 12 או 6 או 13 או 8.

שי באב"ד: אנחנו הבאנו פה היום את תיקון החקיקה לחוק עידוד השקעות הון, וזה החוק שנכנס רק בנושא של קניין רוחני.

שי באב"ד: ייתר הפרטים עדין נמצאים בדיון ולא הסתיימו.

שי באב"ד: הוועדה המליצה ובכוונה חילקה את החלקים והמליצה בשלב זה רק על נושא IT.

שי באב"ד: שואלים למה רק על ה-IT?

שי באב"ד: כי על IT נוצרה דחיפות של זמן בגלל החלטות הBEPS וה-OECD.

שי באב"ד: אם זה לא היה קורה, היינו כנראה מביאים את כל הפרק כולו.

שי באב"ד: לכן, כשאנחנו מביאים רק חקיקה שנוגעת ל-IT ומביאים הרבה מאד נושאים חדשים שנפתחים באמצע זה בסדר, אז זה מה שאנחנו הבאנו.

קריאות: איזה ועדה?

קריאות: - - -

שי באב"ד: עם כל הכבוד, אם אתה תקרא ותדע איזה ועדה הם - - -

משה גפני: אתה לא יכול אבל לדבר - -

שי באב"ד: סליחה, בסדר.

שי באב"ד: לכן, מבחינתנו אני לא מתייחס.

שי באב"ד: אני יכול גם להתייחס פה עכשיו על הנחות לסל הבריאות, על דברים נוספים, על תקציב לנכים.

שי באב"ד: על הרבה דברים אפשר לפתוח פה למה לא עושים רק מה שאנחנו הבאנו פה היום זה את החקיקה שנוגעת לBEPS לאור שינויים שנעשו בעולם והדחיפות לעשות אותם לפני תחילת שנה.

שי באב"ד: זה פעם אחת.

שי באב"ד: פעם שנייה, חבר הכנסת טרכטנברג, לגבי היציבות – תראה, האמרה לא היתה זאת, ואני מנסה להבהיר את האמרה, איפה היא עומדת: העובדות הן מאד פשוטות, לפחות איך שהחברות יצגו, ועשינו לא מעט, גם החבר'ה באוצר וגם ממשרד הכלכלה, מנכ"ל משרד הכלכלה, "רוד שואו" מול החברות לפני שהגענו גם למסקנות של הוועדה, וכולם אמרו לנו דבר אחד: אם לא היה את אירוע הגז, לא צריך בכלל סעיף בעסקת יציבות.

שי באב"ד: למה לא צריך בעסקת יציבות?

שי באב"ד: כי בכל מדינה נורמלית אחרת, כשמחוקקים חוק, החוק מספיק, יודעים מה אחוז המיסוי ועם זה הולכים הלאה, וזה בסדר.

שי באב"ד: זה כך עובד בכל מדינה.

שי באב"ד: מבלי להיכנס אם הגז היה נכון או לא נכון אלא רק על התהליך – התהליך עצמו גרם בעיניים בינלאומיות להסתכל על ישראל בצורה אחרת לחלוטין.

שי באב"ד: - -

קריאה: - - -

שי באב"ד: רגע אדוני, אני לא הפרעתי לך.

שי באב"ד: גם בעיניים של כולם רק מבחינתנו לחוקק חוק שבא ואומר: גם אתן, החברות הישראליות, אל תאמינו למחוקק שלכם.

שי באב"ד: אלה חברות בינלאומיות, אתה אומר להן: אל תאמינו למחוקק הישראלי, גם זה לא בסדר אבל הן חברות בינלאומיות.

שי באב"ד: אבל להגיד לחברות ישראליות: תקשיבו, המדינה שלכן כל כך לא יציבה והכנסת כל כך לא יציבה שאתם לא יכולים לסמוך על החקיקה שלה, לחברות ישראליות, אלא אתם צריכים שפקידי האוצר והמנהלים יחתמו הסכם יציבות אתכם שבעצם יעקוף את החקיקה של הכנסת.

שי באב"ד: בעינינו זה הזוי.

שי באב"ד: זה פשוט הזוי.

קריאות: - - -

ניר ברקת: תסתכלו במראה, תראו מה זה אומר לכם.

שי באב"ד: אני לא נבחר ציבור ואני לא מחוקק, אדוני ראש העיר.

שי באב"ד: לא הבנת את האנלוגיה.

ניר ברקת: הבנתי מצוין את האנלוגיה - -

שי באב"ד: אז אני לא צריך להסתכל במראה, אני לא חוקקתי את החוקים במדינת ישראל ולא עלי רוצים לקחת לי סמכות.

שי באב"ד: להיפך, לי רוצים פה לתת סמכות לעשות הסכם יציבות על אפה וחמתה של הכנסת לחברות ישראליות, ובעיני הקונספט הזה הוא קונספט הזוי.

שי באב"ד: זה הכל.

קריאה: אבל אתה מסכים לקונספט הזה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: מיכל בירן, ביקשת להגיד משפט.

קריאות: - - - זה היה דוח מבקר מדינה שאמר - - -

מיקי רוזנטל: - - - אחר כך אתם באים ואומרים שזה המחוקק.

משה גפני: מיכל בירן.

מיכל בירן: דבר ראשון, הטיעון שלך על ההפרדה בין הישראלים לחברות בחו"ל – אני מצטערת, המילים לא התחברו.

מיכל בירן: אין בזה לוגיקה בסופו של דבר.

מיכל בירן: מי שגרם למשבר האמון זה אתם וכן, הממשלה.

מיכל בירן: שוב, ממשלת ישראל עשתה את זה.

מיכל בירן: אגב, גם הגז, אם היו עושים את זה בצורה פחות פוגענית ופחות שעוקפת את הכנסת והיו מביאים את זה מלכתחילה בחקיקה, לא היינו נמצאים בזה.

מיכל בירן: זאת אומרת, אתם עושים הכל הפוך, הכל עקום ואז משתמשים בזה שאתם עושים הכל עקום ואף אחד לא מאמין לכם - -

דובר: הטיעון היה על "ששינסקי 1" שעשינו, שכאילו הוא נעשה בצורה רטרואקטיבית למרות שאנחנו הובלנו את זה והאמנו בזה אבל זה היה הטיעון של - -

מיכל בירן: בסדר.

מיכל בירן: בסופו של דבר - -

דובר: "ששינסקי 1" לא נעשה בצורה עקומה.

דובר: הוא נעשה בצורה מאד מקצועית והוא חוקק גם על ידי כנסת ישראל, והטענה של החברות היתה שאנחנו בדיעבד משנים הסדרה כשאנחנו חשבנו אחרת.

דובר: אני לא חושב ש"ששינסקי 1" נעשה בצורה עקומה.

דובר: היתה ועדה מסודרת וחוקקתם את זה.

משה גפני: יואב קיש.

יואב קיש: אני מצטער.

יואב קיש: אני יושב פה ואני לא יכול להתעלם ממה ששמעתי גם מראש העיר וגם משרגא.

יואב קיש: אני מציע את ההצעה הבאה לאוצר: אנחנו נוריד את זה ל-7%.

יואב קיש: את ה-50 מיליון ועוד 50 מיליון שזה 100 מיליון, שזה בערך העלות השנתית – אל תתנו למרכז, כמו שאמרתם.

יואב קיש: תעשו את זה לתקציב 2017-2018, וב-2019 זה יעלה ל-8% אלא אם שר האוצר יחליט להשאיר את זה על 7%.

יואב קיש: לא נוגעים בתקציב בכלום.

יואב קיש: אני רוצה להתחיל ב-7%.

יואב קיש: זה מה שאני מבקש, אני רוצה שנתחיל בנושא הזה.

איתן ברושי: - - - ממשלת אחדות למען התעשייה.

משה גפני: יואב זה נושא חדש.

יואב קיש: זה יידון אצלי עוד רבע שעה בוועדה.

מיקי לוי: זה נושא חדש.

יואב קיש: לפי בקשתי.

יואב קיש: לא פוגע לכם בתקציב, עוזר לאנשים ואי אפשר להתעלם מהצעקה הזאת.

יואב קיש: תודה.

איתן ברושי: בסדר גמור.

איתן ברושי: כל אחד אומר שהוא עושה את המשימה רק לא ברורה מה המשימה פה בכלל.

איתן ברושי: שמישהו יגיד מה המשימה.

יואב קיש: בצלאל, שמעת מה אמרתי?

יואב קיש: בצלאל, בהתאם לדיון שהיה לנו בחוץ, אני חושב שגם פורר וגם בצלאל יצטרפו אלי לעניין.

משה גפני: לא הבנתי, שמה?

יואב קיש: לבקשה הזאת, שבמקום לתת את ה-100 מיליון שקל למדען, לשנים 2017-2018 ירד ל-7% ל-2017-2018 - -

משה גפני: אני ביקשתי את זה מהם קודם.

משה גפני: אני ביקשתי.

יואב קיש: לא שמעתי.

משה גפני: לא רק אני ביקשתי - -

יואב קיש: אנחנו ביקשנו 7% - -

איתן ברושי: גפני, אתה הרגלת את האוצר שאתה מקבל מהם רשות.

איתן ברושי: בואו נצביע ונחייב אותם.

איתן ברושי: למה צריך לבקש מהם רשות?

איתן ברושי: אנחנו הריבון.

איתן ברושי: הם אמרו שהם משרתים, אנחנו גם.

איתן ברושי: בואו נחליט וניתן להם הנחייה שילכו ויעשו.

איתן ברושי: כל דבר פה מתקבל באישור האוצר?

איתן ברושי: באמת, יש לזה גבול.

איתן ברושי: אתם קובעים גם את המילים וגם את המנגינה של כל המסביב?

משה גפני: רבותי, יש שינוי בעמדה שלכם?

דובר: לא אבל אתם הולכים לוועדת הכנסת ונשוב לכאן אחרי.

דובר: אנחנו נתייחס לנקודות שהועלו.

משה גפני: רבותי, אנחנו מסיימים את הדיון בחוק הזה.

משה גפני: אנחנו הולכים לוועדת הכנסת ב-17.

איתן ברושי: תעשה עוד דיון בהמשך.

משה גפני: לא.

משה גפני: הם אמרו - אפשר בבקשה לשמוע ולהקשיב למה שאני אומר?

משה גפני: ביקשתי מהם שיתנו תשובה בגלל שכולנו ביקשנו את זה – רגע.

משה גפני: אנחנו עוברים להצעת חוק מיסוי פיצויי פיטורים המופקדים לקופת גמל.

משה גפני: ב-17:00 אנחנו נלך לוועדת הכנסת.

משה גפני: עד אז הם יתנו לנו תשובה לגבי ההצעה שכולנו הצענו אותה.

משה גפני: היא נשמעת הכי הגיונית.

משה גפני: גבירותי ורבותי יש שני נוסחים בנושא של פיצויי הפיטורין.

משה גפני: היה משא ומתן בעניין הזה, היו דיונים בעניין הזה.

משה גפני: לגבי החלק הראשון – הסכמנו שמפצלים.

משה גפני: אנחנו מפצלים את סעיפים 20,21 ו-23.

משה גפני: אני מבקש מהיועצת המשפטית – אנחנו לא מורידים את זה מסדר היום.

משה גפני: אנחנו מפצלים ואנחנו נמשיך את הדיון בעיקרון של הדברים שהבאתם.

משה גפני: שגית, תגידי לוועדה מה זה הסעיפים האלה.

שגית אפיק: למעשה, בהצעה שהביאה לכאן הממשלה, הסעיפים האלה קבעו מנגנונים שונים לגבי סעיף - -

משה גפני: אני מבקש לא לדבר, זה מפריע.

משה גפני: לא נגמור שום דבר היום.

משה גפני: באמת, יש כל כך הרבה חכמה במשרד האוצר, אני כבר טובע בזה שכל הזמן אומרים משהו אחד, אחרי זה משהו אחר, אחרי זה משהו שלישי, אחרי זה משהו רביעי.

משה גפני: אני טובע - -

קריאה: די, די, הם יעלבו.

משה גפני: הם לא יעלבו, מה פתאום יעלבו?

משה גפני: אמרתי באמת, אני אומר הרבה חכמה.

משה גפני: אני אגיד לך למה הם עושים את זה – כדי שאני כבר לא אדע במה מדובר.

משה גפני: אני באמת כבר לא יודע.

משה גפני: כן.

שגית אפיק: הממשלה הביאה במקור הסדר שהיה מורכב משתי רגלים.

שגית אפיק: הרגל האחת – עניינה היא סעיף 14 וסעיף 26 לחוק פיצויי פיטורין, שבסופו של דבר המטרה הכללית שלו אמורה להיות הטבה.

שגית אפיק: בין היתר, היא נעשתה כיוון שהיה רצון לראות בפיצויי הפיטורין הכנסת עובד שניתן למסות אותה.

שגית אפיק: במהלך הדיון בוועדה - -

קריאה: את אומרת שזה היה טוב.

שגית אפיק: המטרה הכללית של זה יכולה להיות טובה, כן.

שגית אפיק: אני אסביר.

שגית אפיק: במהלך הדיון בוועדה עלו הערות שונות.

שגית אפיק: זה היה דיון ראשוני שעלו בו הערות שונות מצד הגופים, מצד ההסתדרות, והבנו שהנושא מורכב מכדי לקבל את הדיון המתאים והראוי בהליך חקיקה סביר במהלך חוק הסדרים, ולכן עלתה ההצעה לפצל את החלק הזה.

שגית אפיק: בתחילה, משרד האוצר התנגד לפיצול כיוון שהטענה היתה שהם מחויבים לקבוע שזו הכנסה על מנת - -

קריאה: אי אפשר למסות אותה.

שגית אפיק: בדיוק.

שגית אפיק: ואז עלתה הצעה שתיעשה איזו שהיא פיקציה, כפי שנעשה לא מעט בדיני המס לדעתנו.

שגית אפיק: בסופו של דבר, האוצר הסכים עם התיזה הזאת.

שגית אפיק: הוכנה הצעה מטעמנו.

שגית אפיק: אני אמשיך, אני הולכת על הנוסח שלכם בסוף.

משה גפני: בלי נדר.

שגית אפיק: עם נדר.

קריאה: - - -

משה גפני: רק שניה, אין הסכמה על זה?

קריאה: - - -

שגית אפיק: לא, את הנוסח שלנו אתם קיבלתם מזמן.

שגית אפיק: אם כבר זה עולה, את הנוסח שלנו קיבלתם לפני מעל לשבוע.

שגית אפיק: אני את הנוסח שלכם קיבלתי הלילה, הבוקר ב-2 בבוקר.

קריאה: - - -

שגית אפיק: עם שינויים.

אוסאמה סעדי: אז מה ההצעה?

שגית אפיק: ההצעה היא להישאר בפיצול, זה מוסכם על כולם כרגע, לפצל את הדברים.

משה גפני: ולהמשיך את הדיון.

ולהמשיך את הדיון.קריאות: על מה הפיצול?

משה גפני: הפיצול של מה שקבעו, מה שדיברנו בוועדה על יחסי עובד ומעביד, שהמשמעות של העניין שזה הופך להיות כסף של העובד, מה שמופיע בסעיפים הראשונים, שאמרנו שנדון בזה.

משה גפני: זאת היתה הבעיה העיקרית פה עוד לפני שדיברנו על הכסף.

משה גפני: היתה בעיה שאנחנו הולכים לחקיקה חפוזה על דברים שיכולים להיות מאד משמעותיים ומהותיים.

שגית אפיק: ושהמטרה הכללית כנראה גם טובה ונכונה רק צריך לעשות את זה - -

אוסאמה סעדי: אז לא דנים בזה ודוחים את זה?

מיקי לוי: הבעיה היא שנגיד שאומרים: בואו נעשה הסכמים קיבוציים כמו שמיקי - - - ואני מכבד אותו - -

משה גפני: כן, זה מה שהולך לקרות.

מיקי לוי: - - אבל אני בא ואומר: תגידו חבר'ה, מה עם אלה שעובדים 10 איש בנגריות, ו-15 איש כמכונאים - -

קריאה: - - -

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: צווי ההרחבה לא תמיד פוגעים.

מיקי לוי: צווי ההרחבה - -

משה גפני: חבר הכנסת מיקי לוי, אני לא חולק עליך בכלל.

משה גפני: אני רק לא רוצה שנעשה טעויות ודברים כאלה שאת אלה מהנגרייה, שבסוף יסתבר שעשינו להם רע.

משה גפני: מה שאני אומר כך: יש הסכמים קיבוציים שהם שניהם אמרו שהם עושים אותם.

משה גפני: יכול להיות שלא יעשו, יכול להיות שכן יעשו, זה לא יהיה טוב.

משה גפני: אנחנו לא הולכים, לא נוסעים לחוץ לארץ.

משה גפני: אנחנו אומרים שמפצלים את זה מכאן.

משה גפני: אתם רואים מה שהולך פה, דרך אגב, על כל מילה.

משה גפני: אנחנו ממשיכים את החקיקה בעניין הזה.

משה גפני: נדבר על עובדי הנגרייה - -

שגית אפיק: רק בהליך חקיקה רגיל ולא במסגרת חוק הסדרים שהקושי פה להבין את המורכבות הוא גדול מאד ולכל מילה יש חשיבות.

מיקי רוזנטל: את צודקת, אני קטעתי אותך.

מיקי רוזנטל: אם עד אז - - - בין המעסיקים להסתדרות, שיספק אותנו, כמחוקקים, אז אנחנו נדאג לקדם את החוק כמו שצריך.

משה גפני: נכון.

משה גפני: אנחנו נמשיך את החקיקה בעניין הזה.

אוסאמה סעדי: אבל בינתיים מה שממשיך להיות בתוקף זה ההסדרים הקיימים.

אוסאמה סעדי: לא משנים את ההסדרים.

משה גפני: ודאי, מה השאלה?

שגית אפיק: אבל יש פה משהו שכן מחוקקים - מחוקקים פה את העניין התקציבי בסופו של דבר.

משה גפני: בדיוק.

משה גפני: לזה תכף נגיע.

אוסאמה סעדי: כמה מס - - -

משה גפני: בדיוק.

דובר: אני רוצה להבהיר שני דברים בעניין הזה: ראשית, לא יהיה די בהסכם - - - וצו הרחבה כדי לפתור את הבעיות - -

משה גפני: בסדר.

דובר: - - ולכן, אם צריך תכנון מוקדם, הוא לא יכול להתייתר.

אוסאמה סעדי: אבל זה אתה אומר בתהליך חקיקה רגיל.

משה גפני: כן, כן.

משה גפני: זה בעיקרון כספי עבר.

קריאות: - - -

דובר: הסעיף שמאפשר למעסיק למשוך את הכספים הוא בחוק פיצויי פיטורין.

קריאה: יש פה כמה בעיות שניסו לפתור אותן וכרגע רוצים לפצל - -

קריאה: זה רע מאד.

מיכל בירן: זה לא טוב שהוא לא מדבר למיקרופון.

אוסאמה סעדי: זה לא הפיצויים.

דובר: הדבר השני הוא - - - הוא להגיד שכדי למסות הכנסה של פיצויים, להגיד שהפיצויים הם לפי ההסדר שהממשלה מציעה בפרק הראשון, הרבה יותר קל גם - -

משה גפני: מה אתה מציע עכשיו לעשות?

משה גפני: אנחנו עכשיו נמצאים בדקה לחמש.

משה גפני: שבת זה עוד פחות מ-24 שעות.

משה גפני: אתה רוצה עכשיו להתחיל לחוקק את הזה של העובדים?

משה גפני: מה שאפשר היה לעשות זה שתביאו את החוקים לפני חודש.

משה גפני: זה מה שאפשר היה.

רחל עזריה: אני מבקשת להתייחס כבוד היושב ראש.

משה גפני: תתייחסי.

צור גינת: בכל אופן, בתוך החוק הזה היה טיפול בכספי עבר.

צור גינת: יש בעיה של אנשים מבוגרים שמתרוצצים בין חברת הביטוח, אמרתי את זה בדיון קודם ואני חוזר על זה.

שגית אפיק: צור, הבאתם את זה בנוסח שלכם?

שגית אפיק: יש נוסח של הממשלה.

צור גינת: יש סעיף שמטפל - -

שגית אפיק: אז אפשר להכניס אותו לכאן, אם אתם מעוניינים.

צור גינת: שאלה היא, בינתיים אנשים מתרוצצים בין משרדים.

צור גינת: תעזרו להם - -

קריאה: תכניס את זה לנוסח הנוכחי.

צור גינת: - - בני 60, בני 70.

משה גפני: אוקי, תודה.

משה גפני: יש את זה בנוסח המקורי?

שגית אפיק: בנוסח המקורי, הכחול שלהם.

שגית אפיק: אין את זה בנוסח שמונח עכשיו אחרי שהם הסכימו לפיצול.

משה גפני: את זה אפשר להוסיף, את מה שהוא מבקש?

קריאה: שגית, אז אם מפצלים מה נשאר?

משה גפני: רק רגע.

משה גפני: יעל, אני רוצה לדעת.

משה גפני: תגידו שיש עכשיו ועדת כנסת, אני אעצור את הדיון.

משה גפני: לפצל או לא לפצל?

רחל עזריה: אני לא מסכימה לפיצול.

רחל עזריה: אני לא מסכימה.

רחל עזריה: אני לא מבינה מי הגיע להסכמות כאלה.

רחל עזריה: זה הסכמות שפוגעות בעובדים.

רחל עזריה: אני לא מוכנה.

דובר: נסביר לכם רגע, תשמעו שניה את ההסבר, זה סעיף שהוא בעד העובדים, הוא לא נגד העובדים.

משה גפני: לא, זה בסדר - -

רחל עזריה: אני לא מבינה למה אנחנו מפצלים.

רחל עזריה: סליחה, כבוד היו"ר.

רחל עזריה: אתה אומר שכל הגזירות מגיעות אליך, סוף סוף משהו טוב.

רחל עזריה: למה לפצל אותו לחוק ההסדרים?

רחל עזריה: למה לא לעשות אותו מהר?

דוברת: דבר ראשון, רחל, מלכתחילה הביאו את הסעיף הזה שהוא לכאורה חיובי רק כדי לנסות - -

רחל עזריה: - - - אבל אנחנו הפרדנו את זה.

משה גפני: אין צורך להסביר.

רחל עזריה: לא, אני לא מוכנה.

משה גפני: מאה אחוז.

משה גפני: למה את צריכה להיות מוכנה?

משה גפני: כפיר, אתה לא צריך להסביר, אתה שכנעת אותי שצריך לחוקק את החוק הזה.

משה גפני: בעזרת השם נמשיך את הדיון בחוק הזה ביום ראשון.

משה גפני: עם כל הכבוד, היה סיכום שמפצלים אותו.

רחל עזריה: מי הגיע לסיכום שמפצלים?

משה גפני: מאה אחוז, תחוקקי, תעשי מה שאת רוצה.

משה גפני: יש ועדת כנסת.

משה גפני: (הפסקה בדיון)

משה גפני: תודה.

משה גפני: אני מדלג על החוק של ליווי המוסד לביטוח לאומי, בגלל שאנחנו נצטרך לראות מה עושים עם זה.

משה גפני: אני עובר למיסוי פיצויי פיטורים המופקדים לקופת גמל, מה שהיה קודם.

משה גפני: קודם כול, אני מבקש, לאחר הסכמה שהייתה על סעיפים 20, 21 ו-23, לפצל אותם מהחוק, ואני אמשיך את הדיון בהם בהמשך.

משה גפני: מי בעד הפיצול של הסעיפים הללו?

משה גפני: הצבעה בעד פיצול הסעיפים – רוב נגד – מיעוט ההצעה לפצל את סעיפים 20, 21 ו-23 מהדיון בחוק נתקבלה.

רחל עזריה: אני מבקשת להתייחס.

משה גפני: אמרתי שאני אביא את זה בהמשך.

מיקי לוי: אני מבקש זכות דיבור ואז אוריד את ההסתייגות שלי.

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: אגב, הסעיפים הללו הוצאו ויימשך בהם הדיון במושב הנוכחי.

מיקי לוי: אני מבקש כמה מילים ואני רוצה שזה ייכנס לפרוטוקול.

מיקי לוי: אני מבין שהאוצר ויתר בנושא של החלק הראשון של החוק שמתייחס לכספי הפיצויים השייכים לעובד.

מיקי לוי: אדוני, אני מבקש שוועדת הכספים בראשותך תתחייב לטפל בחוק הזה בחקיקה רגילה, כי מדובר בדיני נפשות.

מיקי לוי: הרי לא כל העובדים נמצאים בהסכמים קיבוציים.

מיקי לוי: יש את ההסתדרות, יש את "כוח לעובדים", יש את ההסתדרות הלאומית, ובקיצור, אין אחידות.

מיקי לוי: ואני מאוד מודאג מזה, כי מה עם העובדים החלשים?

מיקי לוי: למשל, עשרה עובדים שעובדים במאפיה, חמישה עובדים שעובדים במוסך, שלושה שעובדים במכבסה – להם אין הסכמים קיבוציים.

מיקי לוי: ומה שהיה צריך להיות המשענת שלהם זה החוק הזה, שכספי הפיצויים שייכים להם.

מיקי לוי: ויש עוד דבר אחד דחוף: "הר הכסף".

מיקי לוי: יש עובדים שמזה ארבע שנים, בגלל שלא ברור מה קורה, בגלל שזורקים אותם ממס הכנסה לחברות הביטוח כי אף אחד לא רוצה לתת להם אישור, לא מסוגלים לקבל את הכסף שלהם.

מיקי לוי: מדובר באנשים מבוגרים, ואני אומר לכם שאין מי שיושיט להם עזרה.

מיקי לוי: ולכן אני מבקש שזה ייכנס לפרוטוקול.

מיקי לוי: מבחינתי החלק האחרון לא פחות חשוב מלתת ביטחון שהפיצויים שייכים לעובד.

מיקי לוי: אני אומר לכם, כשהייתי מנכ"ל, גם כשעובד נתפס גונב כסף, סברתי שהפיצויים שייכים לילדים ולאשתו.

מיקי לוי: יש עוולות בעניין הזה, ואני מבקש שהוועדה בראשותך תתחייב לתקן את העוול הזה.

משה גפני: טוב.

משה גפני: רחל, את רוצה גם כן לשאול שאלה?

מיקי לוי: אדוני, אם אתה מתחייב אני מסיר את ההסתייגות.

משה גפני: בסדר.

רחל עזריה: אני רוצה לומר שאנחנו רואים כותרות על זה שאנחנו מונעים מהאוצר לעזור לעובדים חלשים - - -

משה גפני: את, אכפת לך מכותרות?

רחל עזריה: לא, לאף אחד לא אכפת מכותרות.

רחל עזריה: אני רוצה לומר שהנושא הזה הוא קריטי ואנחנו מבינים את זה.

רחל עזריה: אנחנו מבינים שפיצויי הפיטורים צריכים להיות בידי העובד ולא יכול להיות שהמעביד והמעסיק יוכלו לעשות בפיצויי הפיטורים כבשלהם.

רחל עזריה: ולכן מאוד חשוב שזה יעבור בהקדם.

רחל עזריה: אני רוצה לומר שאנחנו דיברנו על זה בחוץ, ואתה, כבוד היו"ר, ציינת תעשה כל מאמץ להעביר את זה בהקדם, כי זו בשורה חשובה ואנחנו לא מוכנים לפגוע בהם, ולכן נשתדל ונתאמץ להעביר את זה עד סוף המושב.

משה גפני: תודה.

משה גפני: בצלאל, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': קצת כמו בדיון הקודם, החוק הזה בסוף משנה את מערכת יחסי העבודה במשק.

בצלאל סמוטריץ': והתחושה שלי ממה ששמעתי פה בימים האחרונים היא שלא נערך דיאלוג מספק מול ההסתדרות או המעסיקים, שזה דבר שחוזר על עצמו פעם אחרי פעם.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו, זה בסדר שרוצים לעשות הכול בחוק ההסדרים ולהביא את הכול מהר, אבל בסוף אי אפשר לבוא ולהתערב בצורה דרסטית וחד-צדדית בחוק שמדבר על יחסי העבודה במשק, שמוסדרים בהמון מערכות אחרות חוץ מהחוק.

בצלאל סמוטריץ': ולכן טוב שפיצלנו את זה.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר שגם החלק השני, שאנחנו מביאים עכשיו, יש בו התערבות מסוימת, אבל לפחות היא פחות מבנית ויותר פיסקלית.

משה גפני: תודה רבה.

מיקי רוזנטל: פעם ראשונה שאני מסכים עם סמוטריץ מהמילה הראשונה ועד המילה האחרונה כולל הנקודה.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, גם אנחנו מברכים על הפיצול, כי זה באמת היה צורם.

אוסאמה סעדי: אני בעברי התמחיתי בדיני עבודה וייצגתי הרבה עובדים, אני מכיר את התחום הזה, כולל סעיף 14, הפקדות לקופת הפיצויים על חשבון הפיצויים וכו'.

אוסאמה סעדי: ולכן עדיף באמת לנהל משא ומתן, הידברות עם כל הגורמים, כדי להגיע להבנה בדברים האלה, ולא לבוא ולכפות את זה בחצי רגל.

אוסאמה סעדי: כי איך שעשינו את העניינים אתמול והיום, זה היה בכייה לדורות אם גם את זה היינו עושים ככה.

אוסאמה סעדי: אז אנחנו מברכים על זה, ולשאר החוק נתייחס בהמשך.

משה גפני: תודה רבה.

ג'ק בלנגה: אני ג'ק בלנגה, מלשכת רואי החשבון.

ג'ק בלנגה: לבקשת, קיימנו כמה התייעצויות עם העוצר בנושא של החוק הזה, פורמליות ולא פורמליות.

ג'ק בלנגה: והייתה הסכמה שאין מניעה שהמס ישולם מתוך סכום ההפקדה עצמה ולא על חשבון הנטו של העובד.

ג'ק בלנגה: לאחרונה אף אמרו שאולי יאפשרו את שני המסלולים, כלומר, שהעובד יוכל לבחור אם זה משולם מתוך ההפקדה או מהנטו שלו.

ג'ק בלנגה: אלא שכרגע זה לא בא לידי ביטוי בתוך החוק.

משה גפני: אבל אנחנו עוד לא התחלנו את הדיון בחוק.

ג'ק בלנגה: אבל זה לא מופיע.

משה גפני: אני מבקש לענות לאלה שהתייחסו.

משה גפני: אין לי גנים של להיעלב, לא נולדתי עם גנים כאלה, ולכן אני לא נעלב.

משה גפני: אמרתי בתחילת הדרך, אמרתי את זה גם למשרד האוצר וגם אמרתי בוועדה: אני מבקש לפצל את זה, ואנחנו נמשיך לדון בסעיפים הללו בהמשך.

משה גפני: יש לנו עניין לדון בסעיפים האלה, מדובר בסיפור לא פשוט שיש בו מעלות ויש בו חסרונות, אבל אסור שהוא יידון בחוק ההסדרים.

משה גפני: אלא מה?

משה גפני: שיש חלק בחוק הזה שהוא חלק תקציבי, חלק כספי, חלק שהמדינה יכולה לקבל ממנו כסף, ועל זה נדון עכשיו.

משה גפני: אל תחשדו בי, אני לא מכיר מקרה ששיקרתי משהו ותפסתם.

משה גפני: .. ואני לא מתכוון לשקר גם במקרה הזה, ואנחנו נמשיך לדון בעניין הזה, ואני אשתדל לעשות את זה כמה שיותר.

משה גפני: מיקי, מה שאמרת זה נכון, אבל זה לא מכסה את הכול.

משה גפני: יש לזה מעלות ויש לזה חסרונות, וזה היה לא אחראי מצדנו לדון עכשיו, כשיושבים כמו שישבנו אתמול, מה גם שאנחנו עוד לפני המס על הדירה השלישית, שאני עוד לא יודע מה עושים עם זה.

משה גפני: אני עובר לדיון על החוק עצמו.

שגית אפיק: אנחנו הנחנו לכם כאן שני נוסחים.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו לא קיבלנו.

משה גפני: חילקו, בנייר בצבע של מחזור.

משה גפני: בצלאל, אנחנו לא נפלה אותך כאן לרעה בוועדה הזאת.

משה גפני: זה לא כמו שמפלים אותך לרעה בוועדה.

בצלאל סמוטריץ': למרות שאני תושב יו"ש לא יפלו אותי...

משה גפני: למרות שאתה תושב יו"ש ומפלים אותך בתקציבים, פה לא יפלו אותך.

עודד פורר: הוא תושב אחת הרשויות המתוקצבות.

אוסאמה סעדי: אתה מופלה לטובה, לא לרעה.

משה גפני: שגית, בבקשה.

שגית אפיק: במסמך שמופיע לפניכם הנחנו שני נוסחים.

שגית אפיק: במקור, הוועדה ביקשה מהייעוץ המשפטי של הוועדה להכין לאחר הפיצול נוסח שיבטא את הפיקציה לפי יש לשלם הכנסה - - -

בצלאל סמוטריץ': - - -

שגית אפיק: בדיוק.

שגית אפיק: ואז דובר על סכום של 50,000 נדמה לי.

שגית אפיק: זה הסכום שהיה פה בדיון האחרון.

שגית אפיק: ועלה עוד עניין, לגבי נכים.

בצלאל סמוטריץ': 50,000 לפי 6%.

שגית אפיק: אנחנו ניסחנו במקור נוסח כזה, אלא שהאוצר הביע טענות רבות שהוא מצא בנוסח שלנו והם הביאו את הנוסח הממשלתי שלהם, עם תיקונים.

שגית אפיק: בלחץ הזמנים שנוצר כאן ובהליך החקיקה שמתנהל כאן, הייעוץ המשפטי של הוועדה מתקשה לומר שהנוסח שלנו יבטא את מלוא הדברים, ולכן אני מבקשת שנדון לפי הנוסח שהביאו ממשרד האוצר.

שגית אפיק: אנחנו נעיר את ההערות שלנו לגביו, אבל אין לנו יכולת לתת לזה ייעוץ משפטי מעמיק בנסיבות שנוצרו.

משה גפני: מי מציג את הנוסח של הממשלה?

דוד אמסלם: אני יכול לקבל את החוק בבקשה?

עודד פורר: רגע, יש פה שני נוסחים - - -

שגית אפיק: במקור, כאשר עלה הרעיון לפצל ולעשות פיקציה, האוצר התנגדו לרעיון הזה.

שגית אפיק: ולכן הייעוץ המשפטי של הוועדה התבקש לנסח אותו בעצמנו.

שגית אפיק: כך עשינו, והעברנו להם את הנוסח.

שגית אפיק: אתמול בערב, בלילה, לפנות בוקר, התקבלה הסכמה של האוצר ללכת על הדרך של הפיצול והם שיפצו את הנוסח שלהם והביאו לנו אותו בשתיים לפנות בוקר.

שגית אפיק: הם ישבו הבוקר עם איל על הנוסח שלנו ושלהם והעירו את ההערות שלהם.

שגית אפיק: אבל בלחץ הזמנים שנוצר אין לי את היכולת להתמודד לא עם הבעיות, לא עם הנוסח ולא לתת מענה משפטי מעמיק ורציני, וזה יהיה לא אחראי מצדי שלא להגיד לכם את זה.

שגית אפיק: ולכן אני מציעה שנדון על הנוסח שלהם וככל שיהיו הערות אנחנו נעיר אותן.

שגית אפיק: ואני מקווה שההליך יהיה סביר.

מיקי לוי: אבל ה-50,000 לא התקבל?

שגית אפיק: ה-50,000 לא התקבל, ויש הסכמה על סכומים אחרים, והם יציגו אותם.

מנואל טרכטנברג: את באותה מידה לא מרוצה משני הנוסחים?

שגית אפיק: אכן.

שגית אפיק: אני סבורה שהנוסח שלי הוא טוב יותר, אבל אני לא בטוחה שהוא מבטא את כל - - -

מנואל טרכטנברג: אז למה לא מתחילים איתו?

שגית אפיק: כי הם מעלים לגביו בעיות רבות והלחץ כאן להתקדם הוא גדול.

משה גפני: מי מציג את החוק מטעם הממשלה?

משה גפני: אסי?

משה גפני: לפני זה אני מבקש להגיד משהו בנוסף למה שאמרה היועצת המשפטית.

משה גפני: הליך החקיקה שנעשה כאן הוא הליך לא תקין.

משה גפני: הליך לא תקין.

בצלאל סמוטריץ': נלך לבג"ץ...

משה גפני: לבג"ץ אתה הולך.

בצלאל סמוטריץ': אני לא הולך אף פעם.

דוד אמסלם: רק השמאל הולך לבג"ץ.

משה גפני: המציאות היא שהליך החקיקה שנעשה כאן בימים האחרונים.

משה גפני: ..

משה גפני: אנחנו עושים כל מאמץ, גם אני, גם החברים, גם היועצת המשפטית, גם הלשכה המשפטית, עושים כל מאמץ.

משה גפני: היועצת המשפטית של הוועדה הלכה אתמול הביתה אחרי שלוש.

משה גפני: לא הגיעו נוסחים מהממשלה.

משה גפני: הגיעו רק לפנות בוקר, וגם לא כולם.

משה גפני: עכשיו, בפנינו, בפניי ובפני הלשכה המשפטית, עמדו שתי ברירות.

משה גפני: אחת, להגיד שלא דנים על זה בכלל ודוחים את זה.

משה גפני: ואז הייתה נוצרת מציאות שחסר כסף וצריך להביא כסף ממקום אחר.

משה גפני: לכן אנחנו נאלצים לסמוך על מה שהממשלה אומרת, ואני מבקש מהחברים לעקוב אחרי הדיון שמתקיים בעניין הזה.

משה גפני: אסי מסינג, בבקשה.

אסי מסינג: אני אתחיל להקריא.

שגית אפיק: עמוד 3 במסמך שלכם, סעיף 93.

אסי מסינג: קורא:

שגית אפיק: תסביר.

אסי מסינג: בהמשך אנחנו ניגע גם בשאלה מהי תקרת הפיצויים המוצעת.

אסי מסינג: אבל היום, לפי המצב שגם הוסבר בדיונים הקודמים, הפקדה של פיצויים אינה חייבת במס - - -

דוד אמסלם: עד תקרה מסוימת.

אסי מסינג: ללא תקרה בכלל.

אסי מסינג: היום אין חיוב בכלל.

אסי מסינג: למעט מה שמוצע במסגרת התיקון המוצע כאן, שבמסגרת ההפקדה החלק העולה על התקרה כן יהיה חייב במס בעת ההפקדה, והחלק האחר יהיה חייב בעת ה - - -

דוד אמסלם: אתה מדבר על המעביד או העובד?

אסי מסינג: אני מדבר על העובד.

דוד אמסלם: רגע, אני רוצה להבין מה המצב היום.

דוד אמסלם: אתה מדבר על פיצויים?

דוד אמסלם: ההפקדה לפיצויים היא של המעביד, לא של העובד.

אסי מסינג: ההפקדה של מרכיב הפיצויים.

דוד אמסלם: עכשיו, מרכיב הפיצויים, כשאתה רוצה למשוך אותו, יש לו תקרה.

אסי מסינג: עוד מעט נדבר גם על המשיכה, אבל כרגע אני מדבר על שאלת ההפקדה.

דוד אמסלם: אז זה בעצם מוכר לו כהוצאה?

דוד אמסלם: אתה מדבר על ללא תקרה?

דוד אמסלם: אני רוצה להבין את ההיגיון,.

דוד אמסלם: הרי זה קשור גם למשיכה, בגלל שאנחנו לא מכירים לו את זה כהוצאה פה, אז אנחנו מכירים לו כהוצאה ממשיכה.

דוד אמסלם: כמה התקרה?

מיקי לוי: הוא לא יחויב פעמיים, אין כפל מס.

דוד אמסלם: לא הבנתי את הרעיון, תסבירו לי את הרעיון, אל תרוצו.

דוד אמסלם: אולי כולם מבינים, אבל אני מבין לאט.

אסי מסינג: הרעיון הוא שהפקדה מעל תקרה מסוימת חייבת במס.

אסי מסינג: היא לא תהיה חייבת במס בעת המשיכה, כלומר, לא יהיה - - -

דוד אמסלם: עזוב את ההפקדה, הרי ההפקדה היא לטובת המשיכה, אני לא מפקיד אם אני לא מושך בסוף.

דוד אמסלם: מבחינת המשיכה, אם במשיכה יש לי תקרה, אז מה זה משנה לי כמה תפקיד פה?

דוד אמסלם: הרי במשיכה אני לא אכיר לך את זה במס ושם אני אמסה אותך.

דוד אמסלם: אז לא כל כך הצלחתי להבין מה הסיפור פה.

דוד אמסלם: מה, אתם רוצים להקדים את המס עכשיו?

קריאות: כן.

בצלאל סמוטריץ': הם רוצים כסף.

אוסאמה סעדי: זה ייחשב כהכנסה לעובד, אז מי משיג את זה?

מיקי לוי: דודי, לא זאת ועוד – זה מהנטו שלו.

אסי מסינג: בכל אפיקי החיסכון שלנו יש היום תקרה להטבת המס בהפקדה – גם על תגמולי פנסיה, גם על - - -

דוד אמסלם: דרך אגב, מאיפה הוא ישלם את זה?

דוד אמסלם: מהנטו שלו היום?

דוד אמסלם: אני רוצה להבין קודם כול את הרציונל.

דוד אמסלם: נניח שעובד מרוויח היום 50,000 לחודש.

דוד אמסלם: עכשיו, בוא נניח שהפטור הוא עד 20,000.

דוד אמסלם: אז בבוא היום, כשנצבר מה שנצבר, אז באים ומתחשבנים איתו, אומרים לו "תקשיב, זה פטור ועל זה תשלם מס".

דוד אמסלם: ומאיפה הוא משלם את המס?

דוד אמסלם: מאותה הקרן.

דוד אמסלם: ועכשיו אתה מתכוון שהוא ישלם את זה מהשוטף?

דוד אמסלם: מהמשכורת שלו?

שגית אפיק: התשובה היא כן.

דוד אמסלם: אני רוצה להבין מה ההיגיון בזה.

שגית אפיק: אין.

דוד אמסלם: מי פה באוצר יכול להסביר לי מה השכל?

יעל מבורך: אני אסביר.

דוד אמסלם: הרי בסופו של דבר צריך למסות את העובדה ברגע שהוא מממש את זה.

דוד אמסלם: זה כמו שכל חודש את לא מבקשת ממני לשלם את מס ההכנסה של אותו שבוע.

יעל מבורך: אני אנסה לתמצת בצורה מאוד קצרה - - -

אוסאמה סעדי: יעל, בהמשך למה שאמר דוד, מה המשמעות בכך שפיצלנו את החוק?

אוסאמה סעדי: אם אנחנו עכשיו משנים את זה ומתחילים למסות מעכשיו, אז מה המשמעות של הפיצול?

דוד אמסלם: למה הדבר דומה?

דוד אמסלם: אני מקבל פה הרי משכורת חודשית, וכל יום הכסף בעצם משולם לי.

דוד אמסלם: אז את יכולה למסות אותי באופן תאורטי כך שכל יום אני אשלם מס הכנסה, עד שבסוף החודש יתקזזו איתי.

יעל מבורך: אני אסביר בתמצית.

יעל מבורך: חבר הכנסת אמסלם, אפשר לענות?

קריאות: - - -

דוד אמסלם: משה, אתה רוצה לסדר את הדיון פה?

משה גפני: רבותיי, אני לא מסכים שהדיונים בוועדת הפנים יהיו ברמה יותר פחותה מוועדת הפנים...

דוד אמסלם: לא, לא, אני עכשיו רציני, משהו מקצועי.

משה גפני: הנה, יעל משיבה לך.

יעל מבורך: אני אנסה לתמצת דיון ארוך שנעשה פה בוועדה בכמה שבועות האחרונים בנושא הזה.

יעל מבורך: בסופו של דבר היום המצב הוא שפיצויי הפיטורים ממוסים במשיכה, כמו שאתה אומר.

יעל מבורך: מה שאנחנו עושים פה, מטעמים פיסקליים - - -

קריאות: - - -

דוד אמסלם: שנייה, חבר'ה.

דוד אמסלם: משה, תעשה הפסקה לסנדוויצ'ים.

משה גפני: לא, לא.

דוד אמסלם: אז תעשה שקט.

יעל מבורך: אנחנו מקדימים את המס למעשה.

יעל מבורך: בעצם כמו בכל ההפקדות, אנחנו מציעים להכניס תקרה.

יעל מבורך: להפקדת המעסיק לעובד לקרן השתלמות – יש תקרה.

יעל מבורך: להפקדת לתגמולים – יש תקרה.

יעל מבורך: להפקדת העובד לפנסיה שלו – יש תקרה.

משה גפני: רבותיי, אפשר לאכול בשקט?

יעל מבורך: מעל התקרה הזו יש חבות במס: המס הכנסה, בדמי ביטוח לאומי ובמס בריאות.

יעל מבורך: הדבר היחידי היום שבו על הכסף שמעסיק נותן לעובד במסגרת העבודה שלו אין תקרה, זה פיצויי פיטורים.

יעל מבורך: ופה אנחנו מציעים, משיקולים פיסקליים, גם פה ליישר קו ולעשות תקרה - - -

דוד אמסלם: איפה אמרת שיש תקרה?

יעל מבורך: בקרן השתלמות, בהפקדות עובד ומעביד לפנסיה.

יעל מבורך: ורק בפיצויי פיטורין אין.

יעל מבורך: ולכן אנחנו מציעים להחיל פה תקרה, שהיא גם יותר גבוהה מאשר התקרות האחרות.

יעל מבורך: אנחנו מקדימים מס, זה למעשה הצעד.

דוד אמסלם: אני אגיד לך מה הבעיה.

דוד אמסלם: בקרן השתלמות יש תקרה מבחינת הסכום או מבחינת האחוזים?

יעל מבורך: בהפקדה.

אסי מסינג: בסכום.

אסי מסינג: מעל 15,700 בשנה - - -

יעל מבורך: אתה חייב במס.

דוד אמסלם: אבל בעצם קרן השתלמות היא קצת שונה, כי אחרי שש שנים הוא מושך אותה, ושם אתם לא ממסים אותו בכלל.

דוד אמסלם: כלומר, אין התחשבנות כיסויית שם בכלל.

דוד אמסלם: ופה רציתם למסות והייתם צריכים למצות את זה באיזשהו קצה, וכאן יש שתי אופציות:

דוד אמסלם: בהתחלה או בסוף.

יעל מבורך: אז אנחנו מציעים בהתחלה, ולא יהיה כפל מס.

דוד אמסלם: אבל הבעיה היא שהיום אתה כבר ממסה אותו בסוף, בקרן הפיצויים.

דוד אמסלם: עכשיו, הרי הוא לא יפריש לו פחות.

דוד אמסלם: נניח אני מרוויח 50,000 שקל, אני לא אגיד לו "תשמע, תפריש לי עד 10,000, בגלל שממסים אותי".

דוד אמסלם: ואז בעצם זה יירד לי מהנטו במשך 30 שנה.

דוד אמסלם: לא הצלחתי להבין מה הרעיון.

יעל מבורך: זו הקדמת מס.

דוד אמסלם: לא, אתה בעצם ממסה את הבן אדם שמממש את הכסף, זה הקצה, זו הנקודה.

דוד אמסלם: כשהוא פורש, אז הוא פוגש את הכסף, ושם אתה ממסה אותו.

יעל מבורך: להפך.

יעל מבורך: בפיצויי פיטורים זה אפילו יותר מובהק, פיצויי פיטורים ממוסים במשיכה.

יעל מבורך: הרציונל שמאחורי המיסוי מעל תקרות מסוימות כבר נקבע ופה אנחנו רק מקדימים אותו.

דוד אמסלם: אין לי בעיה עם הרציונל, יש לי בעיה עם העיתוי.

רחל עזריה: אבל עדיף לא כשאנשים צריכים את הכסף אלא לפני.

דוד אמסלם: נגיד שבן אדם עכשיו פורש והצטבר לו מיליון שקל.

דוד אמסלם: עושים לו חשבון ואומרים לו שהוא חייב במס 200,000.

דוד אמסלם: הוא מבסוט, הוא אומר לעצמו, במקום מיליון קיבלתי 800, אחלה.

רחל עזריה: אני לא מכירה בן אדם שמרוצה מלשלם 200,000 מס.

דוד אמסלם: רגע, תלכי איתי עד הסוף.

דוד אמסלם: זה בוודאי יותר גרוע שאני אומר לו "כל חודש אני מוריד לך עכשיו במשכורת שלך 2,000 שקל, כי עוד 30 שנה תקבל פיצויים ואז - - -

רחל עזריה: זה לא 2,000 שקל.

רחל עזריה: זה מגיע לסכומים כאלה?

רחל עזריה: הרי זה 50 שקל, 100 שקל - - -

דוד אמסלם: לא, מאיפה הבאת את זה?

דוד אמסלם: היום התקרה היא 10,000 שקל - - -

בצלאל סמוטריץ': בדקתי עכשיו ומצאתי ש-40,000 שקל לפי שמונה ושליש זה 300 שקל בחודש.

מנואל טרכטנברג: דודי, אני יכול להסביר משהו?

מנואל טרכטנברג: דודי, התשובה היא מאוד פשוטה.

מנואל טרכטנברג: נטל המס בגין האירוע הזה יגבר כתוצאה מהשינוי הזה, משתי סיבות.

מנואל טרכטנברג: אחת, בשלב הפרישה המס השולי שלך יהיה נמוך, מכיוון שאתה מקבל רק את הקצבה הזאת מקופת הגמל וכולי ויש לך הרבה פחות הכנסה ממקומות אחרים.

מנואל טרכטנברג: לעומת זאת, בשלב שאתה מפקיד אתה עובד ומקבל הכנסות אחרות, ולכן המס השולי שלך הוא יותר גבוה.

מנואל טרכטנברג: הסיבה השנייה היא הערך הנוכחי.

מנואל טרכטנברג: אם שואלים אותך היום האם אתה רוצה לקבל שקל היום או שקל בעוד עשר שנים, הרי שהשקל של עוד שנים, שווה הרבה פחות משקל של היום.

דוד אמסלם: נכון.

דוד אמסלם: איך אתם רוצים למסות אותו?

דוד אמסלם: היום מעבר לתקרה זה 35% - - -

בצלאל סמוטריץ': מנו, מצד שני - - - (היו"ר רחל עזריה)

רחל עזריה: רגע, סליחה, סליחה, אני מבקשת מהאוצר להתייחס לטענה שיש פה מיסוי הרבה יותר מוגבר.

כפיר בטט: אנחנו נסביר.

כפיר בטט: ראשית, חשוב לציין שעל כספי התגמולים שנכנסים לקרן הפנסיה שלנו יש שתי תקרות.

כפיר בטט: יש תקרה להפקדת העובד, שהיא פעם אחת השכר הממוצע במשק.

כפיר בטט: כלומר, כל מה שהעובד מפקיד לקרן הפנסיה שלו מעל השכר הממוצע, הוא ממוסה עליו כבר היום.

כפיר בטט: והתקרה השנייה היא על הפקדת המעסיק בשיעור של 2.5 פעמים השכר הממוצע במשק.

כפיר בטט: בהצעה פה הרציונל הוא אותו רציונל: שאנחנו שמים תקרה להטבות המס שניתנות בהפקדה, גם לתגמולים שנכנסים לקרן הפנסיה וגם לפיצויים שנכנסים לקרן הפנסיה.

מיקי לוי: אבל אתם מקטינים את הנטו.

מיקי לוי: ולא זאת ועוד, ככל שהשנים מתקדמות, הקבוצות שמתקרבות למשל ל-35,000, מה שאתם רוצים לקבוע, מתחילות להיות מצומצמות יותר.

מיקי לוי: תנו לאנשים לחיות, באמת, מה הסיפור של ההקדמה?

רחל עזריה: אנחנו במין דיון פתוח, אני לא רגילה שהדיון בוועדה הוא פתוח.

דוד אמסלם: אני רק אשאל עוד שאלה.

דוד אמסלם: כמה בעצם הפטור היום?

דוד אמסלם: 12,500 לשנה - - -

קריאה: במשיכה.

דוד אמסלם: די, אתה לוחש לי פה - - -

רחל עזריה: דודי, רגע.

רחל עזריה: תשאל את השאלות, נאסוף את כולן ואז נבקש מהאוצר לענות.

דוד אמסלם: היום התקרה היא 12.5 אלף.

דוד אמסלם: אני מבין שמעבר לזה זה 35% מיסוי, נכון?

דוד אמסלם: עכשיו, מה קורה אם היום המס של הבן אדם הוא 45%?

דוד אמסלם: אם אתה תכיר לו את זה היום כהכנסה אז ממילא אתה מעלה לו את המס השולי היום יחסית למה שיש בקצה.

דוד אמסלם: זאת אומרת שגם מיסויית הוא משלם יותר.

דוד אמסלם: עזוב רגע את ההקדמה, בסדר, הקדמנו.

דוד אמסלם: אבל לדעתי - - -

רחל עזריה: יש עוד שאלות?

אוסאמה סעדי: בהמשך לשאלה של דוד, היום אם אתם רוצים למסות את זה, אתם תמסו את זה לפי המס השולי שלו.

אוסאמה סעדי: אבל אם היה נשאר אותו דבר והוא היה מגיע למיליון או 1.5 מיליון שקל, אז הייתם לוקחים את התקרה שהיא פטורה וממסים את היתרה, כאשר המיסוי של היתרה הוא לא לפי המס השולי.

מנואל טרכטנברג: נכון, זו בדיוק הנקודה - - -

רחל עזריה: רגע.

רחל עזריה: עוד שאלות?

אוסאמה סעדי: אז זה כאילו האוצר מפסיד מס, אבל בגלל שאתם מקדימים את זה אז אתם מוכנים להסתפק במס השולי היום במקום שתקבלו בעתיד 30%.

אוסאמה סעדי: אני זוכר שעובדים שאני ייצגתי בעבר, אם הם היו מגיעים מעבר לתקרה הם היו משלמים על זה 30% מס.

רחל עזריה: יעל, בבקשה.

יעל מבורך: אני חושבת שההשוואה בין כמה כל פרט היה משלם בקצה לעומת מה שהוא משלם היום היא לא רלוונטית, כי יש לנו פה לאקונה – שאין תקרה.

יעל מבורך: וזה מה שאנחנו באים לתקן.

יעל מבורך: כמו שציינתי, בכל סופי ההפקדות האחרות יש תקרות בהפקדה, בעוד שפה אין.

יעל מבורך: ואנחנו רוצים לעשות אותה.

יעל מבורך: יכול להיות שלחלק מהאנשים זה יגדיל, יכול להיות שלחלק זה מקטין, רוב האנשים בכלל לא מושכים את פיצויי הפיטורים שלהם אלא משתמשים בהם בפנסיה, כל אחד לפי החלטתו האישית.

יעל מבורך: כך או כך, אנחנו לא מנסים לייצר פה שקילות, ולכן אני לא רוצה להיכנס לוויכוחים המתמטיים האלה.

יעל מבורך: כמו שאמרנו בצורה מאוד ברורה לאורך כל הדיונים וגם אמר את זה חבר הכנסת מיקי לוי עכשיו, זאת הפקדה שבסופו של דבר מקטינה את הנטו לפרטים שמרוויחים מעבר לתקרה הגבוהה, שעוד מעט נציין אותה.

יעל מבורך: זה נעשה מטעמים פיסקליים, על מנת להתכנס להוצאות התקציב, וראוי שגם בנושא הזה תהיה תקרה.

דוד אמסלם: אבל יעל, לדעתי אתם מפספסים שני דברים.

דוד אמסלם: אחד, אם אתם ממסים אותם בקצה אז אין שום סיבה שהוא לא ייקח את פיצויי הפיטורים כבר בדרך, כי ממילא הם ממוסים.

יעל מבורך: יכול להיות - - -

דוד אמסלם: רגע.

דוד אמסלם: הרי מה אתם עושים?

דוד אמסלם: למה היום אנשים לא מושכים את הפיצויים?

דוד אמסלם: בגלל שהם ישלמו מס הכנסה.

דוד אמסלם: אבל ברגע שהם כבר ממוסים הם יכולים למשוך אותם בכל רגע נתון, למשל אם אני רוצה לקנות אוטו.

דוד אמסלם: ולא תוכלו לאסור את זה, כי כבר מיסיתם את זה.

דוד אמסלם: דבר שני, אתם משנים את בסיס המס.

דוד אמסלם: זאת אומרת, אם בקצה יש לו פטור של 12.5 אלף לכל שנה ואחרי זה יש לו את המדרג הרגיל, הרי שכאן הוא נותן את המס השולי הגבוה במידי.

דוד אמסלם: אז קחו בחשבון שאתם מעוותים פה גם את כל סיפור המס וגם את כל התמריץ להשאיר את הכסף.

רחל עזריה: מיכל, בבקשה.

מיכל בירן: אני חושבת שחבר הכנסת אמסלם העלה פה כמה נקודות מאוד משמעותיות, ובסוף יוצא מזה שאתם רוצים לעשות קופה קטנה בשביל לסגור חור קטן בתקציב, אתם עלולים לשנות את התמריצים באופן שיגרום לאנשים למשוך את פיצויי הפיטורים, דבר שהנזק שלו לחיסכון הפנסיוני של אנשים יהיה פשוט חמור.

מיכל בירן: דבר שני, היינו בדיון הזה גם בשנה שעברה, עם זה שהפחתתם את התקרה בהטבות על ההפרשות לפנסיה, כאשר בסופו של דבר מעטים האנשים במדינת ישראל שמרוויחים כל החיים 40,000 שקלים.

מיכל בירן: נורא קל להגיד "40,000 שקלים?

מיכל בירן: שישלמו".

מיכל בירן: אבל מעטים האנשים ש...

מיכל בירן: הרי מיליונרים לא מרוויחים 40,000 שקלים, הם לא בליגה הזאת בכלל, אלא מדובר על אנשים שרוב חייהם הרוויחו משכורות הרבה יותר נמוכות ורק בפיק של הקריירה שלהם מרוויחים 40,000 שקלים.

מיכל בירן: וכל הבקשות שלנו שאם כל החיים הם הרוויחו ככה אז תמסו אותם, נענו בשלילה לאורך כל הדיונים, גם בשנה שעברה וגם עכשיו.

מיכל בירן: ואתם ממסים בסופו של דבר במקום שבו הכי קל לכם לדחוף את היד לכיס, וזה מעצבן אותי.

מיכל בירן: כי כשזורקים כמעט חמישה מיליארד על זה שמורידים את המע"מ ב-1% כשברור שאף אדם בציבור לא ירגיש ולו שקל שנחסך לו, בעוד שפה על כמה מיליונים שאתם כמעט לא מרגישים אותם בתקציב המדינה, אתם זורקים את זה בסוף על מעמד הביניים, שנשחק גם ככה.

מיכל בירן: אני חושבת שזה טעות.

מיקי לוי: כמה כסף זה?

רחל עזריה: תענו בבקשה.

יעל מבורך: חבר הכנסת אמסלם, אני חושבת שאתה אומר דבר והיפוכו.

יעל מבורך: מצד אחת אתה אומר שאם אתה צריך לקבל מיליון שקל ובסוף, אחרי שניכו לך מס, קיבלת רק 800 אלף, ופתאום אתה שמח; הרי שעכשיו אתה אומר בדיוק את הדבר ההפוך: אין לי תמריץ, פעם הייתי משאיר את הכסף לסוף אבל עכשיו אני ממוסה בשוטף ולכן אני אמשוך אותו.

דוד אמסלם: את הבנת שזה הפוך?

דוד אמסלם: אם אני יכול למשוך כסף מחר אז למה שאני אחכה 30 שנה?

רחל עזריה: דודי, שנייה, תקשיב.

רחל עזריה: אני מכירה אותך הרבה שנים ואני מעריכה אותך, אבל אנחנו צריכים לקרוא את החוק.

רחל עזריה: אז אני מבקשת שתיתן ליעל לענות, ואם תהיה לך עוד שאלה, תקבל זכות לשאול שוב.

רחל עזריה: אבל בבקשה תעזור לנו פה, אנחנו אחרי לילה בלי שינה, תן כתף.

רחל עזריה: הכול מאהבה.

דוד אמסלם: בסדר, יאללה.

יעל מבורך: הנקודה של התמריצים היא נקודה מאוד טובה, כי גם אנחנו במשרד האוצר היינו ממליצים, ברמת המדיניות, לפרטים להשאיר ככל שהם יכולים את פיצויי הפיטורים שלהם לפנסיה.

דוד אמסלם: מה זה המלצה?

יעל מבורך: לא, זה לא מחויב בחקיקה.

דוד אמסלם: אז מה, תעשי להם תשדירי שירות?

יעל מבורך: רגע, שנייה.

יעל מבורך: ולכן חשבנו שיהיה נכון מאוד שהוועדה תחוקק גם את החלק הראשון, שפוצל בוועדה, ולכן הבאנו חוק שחשבנו שהוא הרבה יותר כולל, כי הוא גם מגן על העובד, הוא גם משאיר את הכסף כשייך לעובד - - -

דוד אמסלם: אני רוצה להציע לך הצעה בכיוון שלך - - -

יעל מבורך: רגע, אני רוצה להשלים את הדברים.

יעל מבורך: הבאנו חוק שראינו אותו בראייה כוללת, חוק שהיה בו חלק משמעותי שנגע לשיפור מצבו של העובד, וזאת לצד החלק הפיסקלי שקשור להקטנת הנטו שלו.

יעל מבורך: החלק הזה איננו עכשיו.

יעל מבורך: הוא היה מונח על שולחן הוועדה כל הזמן, אבל היא לא דנה בו לגופו של עניין אלא רק ברמה התהליכית.

יעל מבורך: במשך שלוש פגישות.

יעל מבורך: ולכן הגענו למצב שבו אנחנו נמצאים כרגע.

דוד אמסלם: אני רוצה להציע לך הצעה קונקרטית טובה.

דוד אמסלם: דרך אגב, אתם גם מקטינים את הסיפור של הפנסיה, וצריך לזכור שיש גם תשואה על הפנסיה, שגם אותה אתם חותכים כאן, שזה עוד נזק מצטבר.

דוד אמסלם: אבל אם אני הולך לכיוון שלך ואני חושב שהנזק במשיכה הוא הרבה יותר גדול, אז אם אני האוצר, מה שאני עושה זה ממסה את זה חלקית ומשאיר לקצה עוד מיסוי, וכך יהיה תמריץ להשאיר את זה.

דוד אמסלם: כי אם אני ממוסה, אני לוקח את הכסף בכל רגע שבא לי.

דוד אמסלם: ולכן אני מציע לכם לחלק את המיסוי - - -

יעל מבורך: אני אשמח להתייחס לנקודה הזאת ספציפית.

רחל עזריה: רגע, אני רוצה לומר משהו על החוק הזה.

רחל עזריה: החוק הזה אמור להיות חוק עם שני חלקים.

רחל עזריה: היה אמור להיות את החלק שנותן את פיצויי הפיטורים לעובד בכל מצב, שזה חלק שבעיניי הוא מאוד חשוב.

רחל עזריה: ואני חייבת לומר שהרבה פחות נעים לעבוד על החוק הזה עכשיו, כי כרגע אין בו את הצ'ופר - - -

קריאה: התכוונת שאין בו את ההסוואה.

רחל עזריה: אני לא חושבת שזה - - -

דוד אמסלם: דרך אגב, חשבתם על הסיטואציה שהעובד - - -

רחל עזריה: לא, רגע, דודי, עכשיו אני מדברת, תכבד אותי.

דוד אמסלם: מכבד.

רחל עזריה: תודה.

רחל עזריה: ויש בו רק את החלק הזה.

רחל עזריה: כך שיש פה שינוי שמייצר מס על מרוויחי שכר גבוה, וכל מס על מרוויחי שכר גבוה הוא מעצבן - - -

קריאה: איזה גבוה.

רחל עזריה: טוב, בסדר, אני מצטערת - - -

מיקי לוי: אני רוצה לדעת כמה כסף זה.

דוד אמסלם: יעל, מה קורה אם העובד פתאום לא זכאי לפיצויים?

דוד אמסלם: הרי אם הוא מתפטר הוא לא זכאי.

דוד אמסלם: אז נניח שהוא הגיע לקצה, אחרי שמיסינו אותו 30 שנה, ואומרים לו שהוא לא זכאי, כי נניח הוא גנב.

דוד אמסלם: מה אז?

דוד אמסלם: יחזירו לו את הכסף?

מיקי לוי: אי אפשר להחזיר את החלק - - -

יעל מבורך: אני רוצה לומר שחבל שלא ניהלנו את הדיון הזה - - -

קריאות: - - -

רחל עזריה: סליחה, יש למישהו הערה על הנוסח?

רחל עזריה: אז בבקשה.

מיה פרי-אלתרמן: אנחנו חושבים שצריך להבהיר בסעיף 1א(א) בנוסח שהוועדה הציעה, שזה למעט סכומים חד-פעמיים ששולמו לעובד לפרישה מוקדמת, למוות, להשלמת פיצויי פיטורים, פיצויים מוגדלים, רכישת זכויות פנסיה מוקדמת.

מיה פרי-אלתרמן: המטרה של ההבהרה הזאת היא שמכיוון שאנחנו קובעים כאן שמדובר בשכר ושיש עליו מיסוי של ביטוח לאומי ומס בריאות – שאגב, אנחנו סבורים שהיה צריך לפטור את זה – אז צריך להחריג את זה.

דוד אמסלם: איך קשרתם את מס בריאות וביטוח לאומי לזה?

רחל עזריה: רגע, אנחנו בהערה על הנוסח.

מיה פרי-אלתרמן: צריך להבהיר שהסכומים החד-פעמיים האלה לא ייחשבו כשכר ולא ימוסו במיסוי של ביטוח בריאות וביטוח לאומי.

רחל עזריה: אז מה ההערה?

מיה פרי-אלתרמן: להכניס אחרי "במועד שבו שולמו לקופות הגמל" את המילים "למעט סכומים חד-פעמיים ששולמו לעובד לפרישה מוקדמת, למוות, להשלמת פיצויי פיטורים, לפיצויים מוגדלים, לרכישת זכויות פנסיה מוקדמת".

מיה פרי-אלתרמן: ודבר נוסף, הדברים שאמרתי מבוצעים באמצעות הפקדה, למשל רכישת זכויות לפנסיה מוקדמת, ואני רוצה להבהיר שאין פה מיסוי נוסף בגלל התקרה החדשה שהתווספה בהפקדה.

דוד אמסלם: איך בא לכם הרעיון של מס בריאות וביטוח לאומי?

דוד אמסלם: זה על הדרך?

מיה פרי-אלתרמן: זה הופיע גם בנוסח הוועדה.

רחל עזריה: אסי, התייחסות.

דוד אמסלם: איך הגיע לכם מס הבריאות?

רחל עזריה: אסי, תדבר בבקשה למיקרופון.

אסי מסינג: אני מזכיר שהנוסח כרגע מדבר רק על הפקדות על חשבון מרכיב הפיצויים, וחשבון מרכיב הפיצויים אינו כולל את ה... אם הדברים שדיברת עליהם נכללים במסגרת ההפקדה על מרכיב הפיצויים בקופת הגמל, אז הם ייכנסו במיסוי.

אסי מסינג: ואם הם לא נכנסים שם, הם לא ייכנסו במיסוי.

דוד אמסלם: הם לא נכנסים שם.

מיה פרי-אלתרמן: לא הבנתי את התשובה.

דוד אמסלם: על פיצויי פיטורים מעבר לתקרה, לא משלמים ביטוח לאומי ומס בריאות.

דוד אמסלם: הרי ממילא יש תקרה.

אסי מסינג: תנו לי להשלים את המשפט.

אסי מסינג: או שיש הפקדה על חשבון מרכיב הפיצויים לקופת הגמל ובה אנחנו מטפלים, או שאנחנו מדברים על כספים שאינם נכנסים בכלל לקופת הגמל ולכן הם לא רלוונטיים בהקשר שלנו.

אסי מסינג: כל מה שאנחנו מדברים כרגע זה על המיסוי בעת ההפקדה על חשבון מרכיב הפיצויים, שזו ההשלמה מעבר ליתרה, השלמה למיסוי שיש על ההפקדות האחרות לקופות הגמל, כמו מרכיב התגמולים ומרכיב תגמולי עובד.

דוד אמסלם: תענה לי על השאלה: משלמים ביטוח לאומי ומס בריאות?

אסי מסינג: יראו את - - -

דוד אמסלם: אז תגיד לא.

מיה פרי-אלתרמן: אז בעצם אתה אומר שהחשש הוא חשש מיותר, כי הסכומים החד-פעמיים האלה הם לא מהווים הפקדה - - -

אסי מסינג: אם הם לא מופקדים לקופות הגמל אז הם לא נכנסים פה.

דוד אמסלם: לא, זאת לא השאלה.

רחל עזריה: ולכן את החשש הזה.

רחל עזריה: תודה.

רחל עזריה: בואו נמשיך בהקראה.

דוד אמסלם: רגע, אני לא הבנתי - - -

רחל עזריה: סליחה, אבל אנחנו בשלב ההקראה.

דוד אמסלם: אבל אני רוצה להבין.

דוד אמסלם: או שאולי מקריאים פה בלי שנבין?

רחל עזריה: נתקדם בהקראה ואני מאמינה שהדברים ייפתרו.

רחל עזריה: אם לא, אני אתן לך להתייחס.

דוד אמסלם: לא, אני מדבר על הסוגיה הזאת.

רחל עזריה: אבל אנחנו רוצים להתקדם בהקראה.

דוד אמסלם: תתקדמי.

רחל עזריה: תודה.

אייל לב-ארי: אנחנו רצינו להכניס כאן גם את התיקון ש...

אייל לב-ארי: מכיוון שפיצויי פיטורים אינם שכר עבודה ברגיל, רצינו לחדד את הנוסח, כך שזה יהיה רק לעניין דיני המס - - -

אסי מסינג: אנחנו פה בפקודת מס הכנסה.

אסי מסינג: בניגוד לתיקון שהוצע קודם לכן, שביקש לעסוק במכלול אבל פוצל, כרגע אנחנו מתקנים אך ורק בפקודת מס הכנסה, ולכתוב בפקודת מס הכנסה על עניין דיני המס זה לא - - -

ג'ק בלנגה: אבל יש חוקים אחרים שמפנים לפקודת מס הכנסה בעניין הזה.

ג'ק בלנגה: אז כמו חוק ביטוח לאומי, הוא מפנה גם לעניין הזה.

ג'ק בלנגה: ולכן אייל ביקש להגיד את זה רק לעניין המס.

אסי מסינג: בדרך כלל מפנים להגדרות מסוימות, לסכומים מסוימים, אבל פה אנחנו מתקנים עכשיו רק - - -

דוד אמסלם: דרך אגב, לא עניתם לשאלה שלנו - - -

רחל עזריה: האם ההערה מוסכמת?

אסי מסינג: לא, היא לא מוסכמת, כי אין בה צורך.

אייל לב-ארי: לא, אני חושב שכן צריך אותה, והסברתי לכם בדיוק למה.

קריאה: אייל, אתה יכול להסביר שוב למה אתה חושב שזה נחוץ?

אייל לב-ארי: מכיוון שיש כאן

אייל לב-ארי: קביעה שלצורך המס זה נחשב שכר עבודה, זה יכול להשליך גם על ההתייחסות ההיקפית בדיני העבודה להכנסה הזו שהיא מעל התקרה, או באופן יותר רחב, להשליך על פיצויי הפיטורים והמסמוס שלהם ביחס לדינים אחרים.

אייל לב-ארי: ולכן אנחנו רוצים לגדר את העניין.

רחל עזריה: מה הנוסח שאתה רוצה?

אייל לב-ארי: מה שאמרתי בעניין דיני המס.

אסי מסינג: אבל אנחנו בתוך סעיף 3(ה)(3), שהוא סעיף מקור בתוך הפקודה, אז איך אפשר לכתוב עליו לעניין דיני המס?

אסי מסינג: מה הוא בכלל משליך ליתר הפרשנות של אותו סעיף?

אסי מסינג: מה, אז כל הדברים האחרים הם לא רק לעניין דיני המס?

אסי מסינג: מה, כל המקורות האחרים שנמצאים באותו סעיף הם לא רק לעניין דיני המס?

דוד אמסלם: גברתי היושבת-ראש, אני שאלתי שאלות ולא קיבלתי תשובה.

דוד אמסלם: אצלך זה רק להתקדם, אבל אני לא קיבלתי תשובות.

דוד אמסלם: אם לא פיטרו אותו - - -

רחל עזריה: רגע, תן להם שנייה לסגור - - -

דוד אמסלם: אצלך זה תמיד "רגע".

רחל עזריה: רגע, הם מנסים לתאם את הנוסח.

קריאות: - - -

יעל מבורך: אני אשיב בשם הממשלה.

יעל מבורך: התשובה היא שאנחנו נמצאים בפקודת מס הכנסה ואנחנו לא חושבים שצריכים להבהיר שמדובר בדיני מס כשמתקנים את חוק מס הכנסה.

אייל לב-ארי: גברתי, כיוון שהדבר הזה משליך על דינים נוספים, אנחנו צריכים לגדר את זה, כי אנחנו בעצם יוצרים כאן החרגה של אופי התשלום.

אסי מסינג: אתה יכול להעלות דוגמה שאתה רוצה להתייחס אליה בעניין דיני המס?

אסי מסינג: איזה חוק אחר אתה חושב שלא צריך לחול?

אייל לב-ארי: אני מדבר מבחינה פרשנית לגבי אופי פיצויי הפיטורים.

אייל לב-ארי: אתם רוצים במקום זה נוסח חלופי שאומר "אין באמור בסעיף זה כדי לקבוע התייחסות לפיצויי הפיטורים לפי דיני העבודה או דין אחר"?

אסי מסינג: אבל כמו מה?

אסי מסינג: אני לא מבין.

רחל עזריה: אתה חייב לתת איזושהי דוגמה.

אייל לב-ארי: גברתי, אנחנו יוצרים כאן דבר חדשני שאנחנו לא יודעים - - -

אסי מסינג: הוא לא חדשני.

אייל לב-ארי: לא, סליחה, פיצויי הפיטורים אינם נחשבים שכר עבודה, כך שחוקי הלנת השכר ודיני עבודה למשל, לא מתייחסים לפיצויי פיטורים כשכר עבודה, ולכן - - -

רחל עזריה: אני מציעה שנשאיר את זה, כי יש פה איזשהו פער.

יעל מבורך: אני לא בטוחה שהבנו שיש פה פער.

אייל לב-ארי: יש פער.

רחל עזריה: אני גם לא בטוחה - - -

מיה פרי-אלתרמן: אולי תשלום פיצויי פיטורים יהיה פעם בחודש.

מיה פרי-אלתרמן: ..

מיה פרי-אלתרמן: זאת דוגמה טובה.

רחל עזריה: אנחנו נתייחס אל זה בכבוד.

רחל עזריה: אסי, בוא תמשיך בהקראה.

דוד אמסלם: אני יכול לקבל תשובות?

דוד אמסלם: או שאצלך זה רק הקראה, בלי תשובות?

דוד אמסלם: אם אין פה דיון אז יאללה, בואי נלך.

רחל עזריה: לא, כבר עשינו פה את הדיון הזה כבר פעמים.

מיקי לוי: זה חוק לא טוב.

דוד אמסלם: מתי?

רחל עזריה: לאורך כל השבועות האחרונים.

רחל עזריה: אנחנו כבר לא בשלבים של הדיון, אנחנו בשלב ההקראה.

דוד אמסלם: אז אני שואל - - -

רחל עזריה: אני מכבדת אותך, אבל אנחנו צריכים להקריא, אנחנו יומיים לפני סוף התקציב.

רחל עזריה: כבר עשינו על זה הרבה דיונים, לטוב ולרע.

דוד אמסלם: אם עשיתם הרבה דיונים אז אל תענו לי, בסדר.

מיקי לוי: הדיונים היו רעים מאוד - - -

דוד אמסלם: חשבתי שזה הדיון.

רחל עזריה: לא, זה לא.

רחל עזריה: כנראה שמפה נובעת האי-הבנה.

דוד אמסלם: תתקדמו.

אסי מסינג: לעניין ההערה האחרונה אני רק מדגיש פה שאנחנו לא מדברים על זה שזה שכר, אלא אנחנו מדברים על זה כהכנסת עבודה, ולא נקבע פה במסגרת הנוסח שמדובר בשכר, אלא רק הכנסת עבודה.

דוד אמסלם: מה זה "הכנסת עבודה"?

דוד אמסלם: זקיפה.

דוד אמסלם: אתה נותן לו זקיפת הכנסה.

אייל לב-ארי: בתוך "שכר" לא נכנסת "הכנסת עבודה"?

דוד אמסלם: זה הישראבלוף, שזה גם זקיפה וגם הוא לא מקבל.

אוסאמה סעדי: אסי, מה ההבדל?

אוסאמה סעדי: אם לא הגדרת את זה כשכר אלה כהכנסה, איפה ההבדל?

דוד אמסלם: אין הבדל.

רחל עזריה: תמשיך בהקראה - - -

מיקי לוי: אנחנו יכולים להמשיך להקריא, לגמור, אבל החוק הוא חוק מחורבן, וסליחה על המילה.

מיקי לוי: זה חוק גרוע שבא לדפוק את האזרחים.

מיקי לוי: זה חוק פיסקלי לחלוטין, 500 מיליון שקל, זה הצורך.

מיקי לוי: אז בואו נחליט: אם דופקים את תושבי מדינת ישראל, נצביע בעד, אבל את לא יכולה לא לתת לנו לקיים דיון, אנחנו חברי כנסת ואנחנו רוצים לשאול שאלות.

רחל עזריה: בסדר.

רחל עזריה: אנחנו ממשיכים בהקראה, בבקשה.

אוסאמה סעדי: אבל שאלתי את אסי מה ההבדל בין שכר לבין הכנסת עבודה.

אוסאמה סעדי: יש הבדל?

רחל עזריה: אני מבקשת שהוא יתקדם בהקראה, ואני אדאג שאתה תקבל את התשובה.

אוסאמה סעדי: אבל על הנקודה הזאת הוא כבר דיבר, ולכן במקום שנחזור לזה אחר כך - - -

רחל עזריה: סליחה, אנחנו נתקדם, ואם יהיה צורך אז נחזור לזה.

רחל עזריה: בבקשה.

קריאות: - - -

אסי מסינג: " - - - מרכיב הפיצויים כמשמעותו לפי סעיף 21 לחוק הפיקוח על קופות גמל".

מיקי לוי: אני מבקש הסתייגות.

מיקי לוי: 60,000 שקל.

מיקי לוי: אם אתם רוצים ככה, אז בבקשה.

אייל לב-ארי: אסי, תסביר בבקשה את ההגדרות.

אסי מסינג: אנחנו מגדירים כאן את המונחים שנמצאים בסעיף הקודם.

אסי מסינג: את ההגדרה של "מרכיב הפיצויים" אנחנו מפנים להגדרה לפי סעיף 21 לחוק הפיקוח על קופות גמל, כלומר, איזה מרכיב שאותו מפקידים לקופות הגמל.

אסי מסינג: "שנות העבודה" הן החלק היחסי של השנים, כדי שאפשר יהיה להתחשבן בהתאם לשנה הרלוונטית.

אסי מסינג: ולגבי ההגדרה של "סכומים צבורים החייבים במס", מדובר בסכומים שנצברו במרכיב הפיצויים של העובד בקופת גמל לקצבה.

אסי מסינג: סופרים אותם לעניין התקרה ולעניין ההפקדה, כאשר תקרת הפיצויים שהוגדרה כאן עומדת על 32,000 שקלים חדשים או משכורת העובד, לפי הנמוך מביניהם.

אסי מסינג: והדבר הנוסף, שלא מופיע כאן בנוסח אבל אנחנו מציעים להוסיף אותו, הוא מנגנון עדכון של התקרה, של אותם 32,000 שקלים.

אסי מסינג: אנחנו מציעים שזה יופיע בסוף הסעיף הזה: "ב-1 בינואר של כל שנת מס יתואם הסכום הנקוב - - -

אייל לב-ארי: רגע, אסי, איפה אתם רוצים להכניס את זה?

אסי מסינג: או ב-1ג, ב-(א), או בסוף פסקה (ב).

אסי מסינג: ההצמדה תהיה הצמדה לשכר הממוצע במשק.

אסי מסינג: אני אקריא את הנוסח: ב-1 בינואר של כל שנת מס יתואם מסלול נקוב בהגדרת תקרת הפיצויים בסעיף - - -

אייל לב-ארי: אסי, אפשר יותר לאט?

אסי מסינג: "ב-1 בינואר של כל שנת מס החל משנת המס 2018 ואילך, יתואם הסכום הנקוב - - -

אייל לב-ארי: אסי, לאט, אני כותב את זה.

אסי מסינג: "ב-1 בינואר של כל שנת מס החל בשנת המס 2018 ואילך, יתואם הסכום הנקוב בהגדרת תקרת הפיצויים לפי שיעור עליית השכר הממוצע במשק, שהוא מעוגל לסכום של 100 ש"ח".

אסי מסינג: אני אסביר.

אסי מסינג: התקרה תוצמד לשינויים בשכר הממוצע במשק, וכדי למנוע מצבים שבהם התקרה אינה מעוגלת כמו שצריך, היא תעוגל לסכום של 100 ש"ח, בהתאם למקובל בענייני מסים.

רחל עזריה: אוסאמה, בבקשה.

אוסאמה סעדי: שאלתי עם "שכר" ו"הכנסת עבודה" זה אותו דבר מבחינת מיסוי.

אסי מסינג: מבחינת מיסוי כמקור זה אותו דבר, אבל מבחינת פרשנות המונח, "שכר" ו"הכנסת עבודה" הם מונחים נפרדים ומשתמשים בהם בחקיקה באופנים שונים, למשל, כמו בהוצאות בגין עבודה וכיו"ב.

אוסאמה סעדי: עוד שאלה.

אוסאמה סעדי: אתם קובעים כאן תקרת פיצויים של 32,000, נכון?

אוסאמה סעדי: אבל כמה התקרה היום?

אסי מסינג: היום אין תקרה.

אסי מסינג: היום כל סכום שאתה מפקיד אינו חייב במס במועד ההפקדה.

אוסאמה סעדי: ובמשיכה?

אסי מסינג: במשיכה יש פטור שעומד על 12,000 שקלים, ומעבר לו הסכום ממוסה.

אוסאמה סעדי: זאת אומרת שהיום אנחנו קובעים תקרה של 32,000 להפקדה, ומעל 32,000 זה ייחשב כהכנסה ואז הוא ישלם על זה מס, ואז, כשהוא יסיים את העבודה שלו, הוא לא יהיה פטור, נכון?

אסי מסינג: הוא יהיה פטור על החלק שהוא שילם.

אוסאמה סעדי: אבל בין 12 ל-32 הוא יהיה עוד פעם ממוסה.

אוסאמה סעדי: זה כאילו אתה מפצל עכשיו את המיסוי.

אסי מסינג: אבל אין כפל מס.

אוסאמה סעדי: אני יודע שאין כפל מס.

אוסאמה סעדי: אבל אם אתה לא לוקח את כל המס עכשיו אלא רק חלק מהמס, אז בין התקרה שקיימת היום לבין התקרה שאתם קובעים יש פער שהעובד יצטרך לסיים עוד פעם עם סיום עבודתו, כאשר חלק יהיה פטור וחלק יהיה לא פטור.

אסי מסינג: וזאת בדומה להפקדה לתגמולים, בדומה להפקדה לקרן השתלמות - - -

רחל עזריה: כן, בהכול זה ככה, בכל החיסכון הפנסיוני זה ככה.

רחל עזריה: אנחנו בעצם מתאימים את החלק הזה לכל שאר החלקים של הפנסיה.

רחל עזריה: כך שכל מה שאתם אומרים - - -

אוסאמה סעדי: אבל בקופת השתלמות ובקופת גמל אתה מתחיל לשלם מס כבר מעבר לתקרה, בעוד שפה רק מפצלים את המס.

רחל עזריה: לא, זה אותו דבר כמו בפנסיה.

אוסאמה סעדי: זה לא אותו דבר.

אוסאמה סעדי: כמה התקרה היום לצורכי קופת גמל והשתלמות?

אסי מסינג: לגבי קרן השתלמות היא 15,700, וכל שקל מעל 15,700 ממוסה בעת ההפקדה.

אסי מסינג: זה אותו דבר כמו מה שמוצע כאן, שהשקל שמעבר ל-32,000 בעת ההפקדה ימוסה.

רחל עזריה: מיקי, בבקשה.

מיקי לוי: אסי, אני מבקש לשאול האם מוטל על המעביד...

מיקי לוי: אני רוצה לדבר גם על המעבידים, שכל היום אנחנו מצליפים בהם – עוד ימי חופשה ועוד ימי אב וכולי, שהכול זה כסף שהורג את המעסיקים, שאין כאן נציגים שלהם.

רחל עזריה: אתה נגד דברים לעובדים.

מיקי לוי: לא, אני לא נגד.

רחל עזריה: אני מנסה להבין - - -

בצלאל סמוטריץ': הוא לא פופוליסט, הוא מבין שמה שנותנים לעובד נלקח מהמעביד, ולכן צריך לאזן, זה הכול, אל תהיי פופוליסטית.

מיקי לוי: אני שואל אותם: האם מוטל על המעביד תשלום נוסף שלא היה קיים עד היום, שבגלל שזה נחשב להכנסה הוא ישלם כ-7.5% נוספים לביטוח לאומי?

בצלאל סמוטריץ': הוא שואל בעצם כך:

בצלאל סמוטריץ': חוץ ממס ההכנסה יש גם ביטוח לאומי ומס בריאות.

קריאה: - - -

מיקי לוי: בוודאי שזה נכון.

מיקי לוי: אתם מבינים, המעסיק, שלא נמצא פה, מקבל עכשיו סטירת לחי.

בצלאל סמוטריץ': זה גם על המעביד.

בצלאל סמוטריץ': בביטוח לאומי ומס בריאות יש חלק של העובד וחלק של המעביד.

מיקי לוי: כמה אפשר להכות את המעסיקים?

רחל עזריה: אסי, אתה רוצה להתייחס?

אייל לב-ארי: - - -

בצלאל סמוטריץ': בקיצור, אז הביטוח לאומי יורד מהמעביד.

אייל לב-ארי: כן.

בצלאל סמוטריץ': אגב, רחל - - -

רחל עזריה: רגע, בוא נקבל תשובה.

בצלאל סמוטריץ': לא, אני רק ממקד לך - - -

רחל עזריה: תן להם לענות, אני לא צריכה שתמקד לי, תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': אני ממקד לך כי הערת קודם הערה.

בצלאל סמוטריץ': קודם אמרת שאנחנו מטילים על המעביד בשביל על העובד.

בצלאל סמוטריץ': אבל פה אנחנו מטילים על העובד בשביל המדינה, ולא לטובת המעביד.

בצלאל סמוטריץ': כלומר, דופקים גם את העובד וגם את המעביד.

בצלאל סמוטריץ': ואחר כך עוד נגיד שלא הטלנו מסים בתקציב הזה, שזה התקציב הכי חברתי שיש.

רחל עזריה: בסדר, אוקיי, יאללה, בבקשה.

צור גינת: מדובר בבעלי שכר גבוה, של אנשים שנמצאים קרוב לתקרת הביטוח הלאומי.

צור גינת: יכול להיות - - -

בצלאל סמוטריץ': בין 32 ל-44 יש מרחק.

צור גינת: ככל שמפקידים לו שמונה ושליש.

צור גינת: ברוב המשק מפקידים 6% ולא כל השכר מבוטח, ולכן יכול להיות שמי שמפקידים לו 32, שכרו הוא מעל 50.

צור גינת: רוב השוק של בעלי השכר של 50 - - -

ג'ק בלנגה: צור, אבל אתה מטיל על המעסיק מס חדש של 750 שקל בחודש.

מיקי לוי: השאלה אם יש על המעסיק מס חדש של 7.5% והתשובה היא כן.

ג'ק בלנגה: 750 שקל בחודש על כל עובד, מס חדש.

בצלאל סמוטריץ': ששכרו כמה?

ג'ק בלנגה: על 42.

קריאות: - - -

רחל עזריה: טוב, אני אתן לכם עוד כמה דקות לדבר ואז נמשיך בהקראה, כי אני מבינה שאנחנו לא בדיון בוועדה.

רחל עזריה: אז אני אתן לכם כמה דקות, כולם יוכלו לדבר בינם לבין עצמם, תסיימו, ואז נמשיך בהקראה.

רחל עזריה: אלא אם כן אתם רוצים לנהל דיון של הוועדה.

רחל עזריה: אז אפשר עכשיו שתי דקות שכולם יכולים לדבר בינם לבין עצמם, ואז נמשיך בהקראה.

מיקי לוי: אני מבקש לדעת האם מוטל מס נוסף על המעסיק.

בצלאל סמוטריץ': התשובה הייתה כן, מיקי, ענו לך.

מיקי לוי: אז כל החוק הזה לא שווה, כי אנחנו גם הורגים את המעסיקים וגם מצמצמים את הנטו של העובד.

מיקי לוי: חברים, יש גבול.

מיקי לוי: יש גבול.

בצלאל סמוטריץ': כמה כסף התיקון הזה אמור להכניס לפי הערכתכם?

מיקי לוי: 500 מיליון.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לשמוע מהם.

כפיר בטט: במהלך הדיון ענינו כבר כמה פעמים כמה כסף הדבר הזה אמור להביא עם התקרה הזאת: 620 מיליון שקל.

כפיר בטט: עכשיו, לעניין התקרה, אני חושב שאולי אין פה הבנה טוטלית של מה היא אומרת.

כפיר בטט: זה לא אומר שזה מגובה השכר שממוסה, אלא זה אומר שזה הסכום שאם מפקידים מעליו, מעל 32,000, לפיצויי פיטורים, אז העובד ממוסה.

כפיר בטט: למשל, אם מפקידים 6% אז העובד מתחיל להיות ממוסה מרף הרבה יותר גבוה: רק מ-46,000 שקלים.

כפיר בטט: זאת המשמעות.

כפיר בטט: מעבר לזה שמ-46,000 שקלים לא משלמים ביטוח לאומי, לא המעסיק ולא העובד, יש גם את העניין שזה לא מכל השכר ברוטו.

כפיר בטט: זאת אומרת שההפקדה לפיצויי פיטורים היא משכר מבוטח.

כפיר בטט: אם 100% מהשכר שלנו היה שכר פנסיוני, הסכומים הפנסיוניים היו הרבה יותר גדולים לכל מדינת ישראל, אבל אני מקווה שלכולם ידוע שזה לא נכון, אלא שיש הרבה מרכיבים של השכר שלא נכנסים לעניין פיצויי הפיטורים.

כפיר בטט: ולכן תקרת השכר ברוטו שממנה המס פוגע בשכירים היא הרבה יותר גבוהה; אנחנו מדברים על בערך 80% בדרך כלל של שכר מבוטח מתוך שכר הברוטו, כך שגם במקרה שמשלמים 8.33, המס לא יחול מתקרה של 32,000 ברוטו, אלא מ-40,000 ברוטו.

כפיר בטט: עכשיו, משום שגם ביטוח לאומי - - -

מיקי לוי: אז תרשום 40.

כפיר בטט: אבל זה לא 40, זה בדיוק העניין.

רחל עזריה: נגמרו שתי הדקות - - -

מיקי לוי: אבל לא קיבלתי תשובה על המעסיקים - - -

רחל עזריה: סליחה, סליחה - - -

מיקי לוי: לא, לא, זה ניהול לא רציני - - -

רחל עזריה: תודה רבה, מיקי, אני שמחה לראות אותך נעמד על הרגליים האחוריות עבור מרוויחי שכר של למעלה מ-46,000 שקל, זה מאוד מרשים לראות את זה, זה מאוד-מאוד מרשים.

מיקי לוי: לא, לא, אל תעשי עלינו רושם - - -

מיקי רוזנטל: זה לא בסדר - - -

רחל עזריה: אנחנו נמשיך עכשיו בהקראה - - -

מיקי לוי: אנחנו חברי כנסת ואת תיתני לנו לבטא את מה שאנחנו חושבים - - -

רחל עזריה: בסדר, ואתה תפסיק עם הדמגוגיה.

מיקי לוי: אל תטיפי לי מוסר.

רחל עזריה: אם תדבר בדמגוגיה זה מה שאתה תקבל.

מיקי לוי: את יכולה להוציא אותי, אבל אל תטיפי לי מוסר.

רחל עזריה: אתה רוצה שאני אקרא אותך לסדר?

מיקי לוי: כן, תקראי לי, את לא מפחידה אותי.

רחל עזריה: אז אני קוראת לך לסדר פעם ראשונה.

רחל עזריה: אני מבקשת שתמשיך בהקראה - - -

אייל לב-ארי: רגע, לגבי - - -

רחל עזריה: לא, אני מבקשת שימשיך בהקראה.

אייל לב-ארי: גברתי, יש לנו הערות.

רחל עזריה: בסדר, אבל אני מבקשת שהוא ימשיך בהקראה.

אסי מסינג: קורא:

רחל עזריה: רגע, אסי, לא שומעים אותך, אני מבקשת שתתקרב למיקרופון.

מיקי לוי: אני טוען לנושא חדש.

מיקי לוי: היועץ המשפטי, נושא חדש.

רחל עזריה: אני מבקשת שתמשיך.

רחל עזריה: אני לא יודעת על מה הוא טוען.

אייל לב-ארי: על הכול.

מיקי לוי: חזרה מהנוסח של הוועדה היא נושא חדש.

רחל עזריה: בסדר.

רחל עזריה: אסי, בבקשה.

אסי מסינג: אני אקרא שוב:

מיקי לוי: גברתי, אם זה נושא חדש, צריך להעביר את זה לוועדת הכנסת, אלה החוקים.

קריאות: - - -

רחל עזריה: אנחנו נמשיך בהקראה.

רחל עזריה: בבקשה.

מיקי לוי: אדוני, האם העלאת נושא חדש - - -

רחל עזריה: אנחנו ממשיכים בהקראה, זה בסדר.

מיקי לוי: אבל זה בניגוד לתקנון של הכנסת.

רחל עזריה: לא.

רחל עזריה: להמשיך את ההקראה.

אייל לב-ארי: רק שנייה.

אייל לב-ארי: אתה יכול להסביר את הפסקה - - -

רחל עזריה: לא, רגע, תענה לחבר הכנסת.

אייל לב-ארי: מה הייתה השאלה?

מיקי לוי: אני טענתי לנושא חדש.

מיקי לוי: שינוי מנוסח הוועדה לנושא חזרה, הוא נושא חדש.

אייל לב-ארי: נכון.

מיקי לוי: נכון?

מיקי לוי: אז תפסיק את הדיון.

אייל לב-ארי: אתה יכול לטעון נושא חדש - - -

מיקי לוי: מיקי, דופקים את כל העולם פה, זה חוק רע.

רחל עזריה: רגע, אבל אנחנו מסיימים את ההקראה ואז אנחנו ניגש לוועדת הכנסת, בסדר?

מיקי לוי: אם היועץ המשפטי אומר שזה בסדר אז זה בסדר.

אייל לב-ארי: זה אפשרי, כי התקנון מדבר על כך שהוועדה לא תסיים את הדיון בתיקון המוצע אלא לאחר החלטת ועדת הכנסת בטענת נושא חדש, וסיום הדיון הוא בדרך כלל בהצבעה.

רחל עזריה: טוב, אז בבקשה.

קריאות: - - -

מיקי לוי: אני לא יכול, זה בנפשי, דופקים את העובדים ודופקים את המעסיקים - - -

מיקי רוזנטל: אז תצעק את זה.

מיקי לוי: אמרתי את זה, אני לא מוכן לוותר, אני לא מוכן לוותר, לא מוכן לוותר.

מיקי לוי: דופקים את העובדים ואת המעסיקים, אני לא אוותר, אני אילחם עד הסוף, ואם אני אפסיד אני אפסיד.

רחל עזריה: אסי, בבקשה.

אסי מסינג: מה שמוצע בסעיף הזה זה שאותם כספים שהופקדו ומוסו בעת ההפקדה, בעת המשיכה שלהם יהיה תשלום של מס רווחי הון אם זה לא נמשך כקצבה.

אסי מסינג: זאת אומרת, זה נועד למנוע מצב שבו יש משיכה הונית ללא תשלום של מס רווחי הון, וזה בהתאם למקובל בכל המשיכות ההוניות שקיימות במוצרי החיסכון הפנסיוני.

אסי מסינג: וכמובן המס הוא על הריבית ועל רווחי ההון.

אסי מסינג: אני ממשיך לקרוא:

בצלאל סמוטריץ': אפשר להסביר את זה?

רחל עזריה: סליחה, אנחנו עכשיו מקריאים.

אסי מסינג: אני אחזור ואסביר על הכול.

קריאות: - - -

רחל עזריה: סליחה, אנחנו לא יכולים להתקדם ככה.

רחל עזריה: אני מבקשת לשמוע את אסי ונתקדם אחרי שיסיים את ההקראה.

רחל עזריה: בבקשה.

רחל עזריה: תודה.

מיקי רוזנטל: אני מבקש חמש דקות התייעצות סיעתית.

רחל עזריה: בסדר, חמש דקות.

רחל עזריה: 19:26, אנחנו חוזרים.

רחל עזריה: אנחנו מחדשים את הדיון בוועדה.

רחל עזריה: מיקי, בבקשה.

מיקי לוי: אני מקפיא את הנושא החדש - - -

רחל עזריה: אוקיי, בסדר גמור.

רחל עזריה: אז אתה מוותר על טענת נושא חדש?

רחל עזריה: אוקיי.

רחל עזריה: אני מבקשת מכל הדיונים הצדדיים בחדר שייתנו לנו להתקדם.

רחל עזריה: תודה, מיקי.

רחל עזריה: אסי, תסיים להסביר.

אסי מסינג: התיקון לסעיף 9 כולל מספר תיקונים.

אסי מסינג: דבר ראשון, כמו שאמרתי קודם, כשתהיה משיכה של ההפקדה שהייתה מחייבת במס, אז זה יהיה רק על הריבית, בעוד שעל הרווחים האחרים יהיה מס שהוטל לפי סעיף 125ג, שמבטיח שלא תהיה משיכה הונית ללא מיסוי על הריבית, כמו שנעשה לגבי יתר מוצרי החיסכון הפנסיוני.

אסי מסינג: דבר שני, אם המעסיק מושך את הכספים, כלומר, הם אינם שייכים לעובד, אז ישיבו לעובד את הסכומים שנוכו ממנו באמצעות הפקדה לתוך קופת הגמל.

אסי מסינג: זו הדרך שבה אנחנו מתחשבנים עם העובד על המס שהוא שילם.

אסי מסינג: דבר נוסף הוא התייחסות לכך שעל הכספים הללו לא יצטרכו לשלם מס רווחי הון כאשר העובד נפטר והמעביד משלם לו מענק הון עקב המוות.

אסי מסינג: והדבר האחרון שאינו קשור לתיקון הקודם, זה שינוי של ברירת המחדל לגבי רצף קצבה על סכומים שאינם עולים על 360,000 שקלים חדשים או תקרת ההפקדה לפיצויים לשנה.

אסי מסינג: למעשה יהיה עליהם רצף קצבה אוטומטי, לא יהיה אירוע מס, והעובד לא יצטרך להודיע לרשות המסים שהוא עושה רצף קצבה.

אסי מסינג: ואם הוא מושך אותם, כמובן יתחשבנו איתו בעת המשיכה.

אסי מסינג: היום עובד שעובר בין מעסיקים נדרש לעשות שורה של מהלכים בירוקרטיים כדי שיהיה רצף קצבה, כלומר, שהמשך הכסף יישמר לו לקצבה, ומה שמוצע כאן זה פשוט לעשות את זה אוטומטית ולמנוע מהעובד את הצורך לעשות את התהליכים האלה.

רחל עזריה: אוסאמה, בבקשה.

אוסאמה סעדי: האם פה באירוע של המשיכה אנחנו לא משנים את התקרה שקיימת היום?

אסי מסינג: לא.

אוסאמה סעדי: אם אנחנו רוצים לתת תמריץ ומצד אחד להקדים חלק מהמס על הפיצויים שלו, למה אי אפשר לחשוב על כך שבסוף התהליך, כשיהיה אירוע משיכה, להעלות את התקרה?

כפיר בטט: העלאת התקרה דווקא תגדיל את התמריץ למשוך.

אוסאמה סעדי: לא, אני מדבר על אחרי.

אוסאמה סעדי: אתה מתחיל למסות חלק מהפיצויים עכשיו - - -

קריאות: - - -

כפיר בטט: אני אסביר.

כפיר בטט: התקרה של הפטור נשארת אותו דבר, שזה בעצם אומר שאתה יכול למשוך 12,230 על כל שנת עבודה שעבדת.

כפיר בטט: זאת אומרת שאם עבדת עשר שנים אז תוכל למשוך 123,000 שקלים מהפיצויים כשזה פטור ממס.

כפיר בטט: עכשיו - - -

אוסאמה סעדי: אבל אנחנו מדברים על סכומים של 40 ו-50 אלף.

כפיר בטט: עכשיו, הסכומים שמוסו במקור, גם אותם תוכל למשוך פטורים.

כפיר בטט: אבל יש גם את הרכיב באמצע, שזה רכיב שאתה כן ממוסה עליו אם אתה רוצה למשוך אותו במהלך שנות העבודה ולא כקצבה בסוף הדרך, זה גם נותן מענה לחבר הכנסת אמסלם, שדיבר על התמריץ למשיכת הפיצויים.

כפיר בטט: זה בדיוק מונע את התמריץ למשיכת הפיצויים, שיש את החלק הזה באמצע, בין 12,230 לבין 32,000 שקל, שאם אתה מושך אותו אתה כן תמוסה במהלך שנות העבודה, דבר שמהווה תמריץ שלילי למשוך את הכספים האלה במהלך שנות העבודה.

אייל לב-ארי: זה בעצם המיסוי במסלול הרגיל?

כפיר בטט: הרגיל.

מיקי לוי: מה התשובה לגבי ביטוח לאומי?

מיקי לוי: מנו, אני מבקש שתאזין לתשובה יחד איתי, אולי אני לא אבין.

כפיר בטט: אני אנסה לענות שוב על העניין של הביטוח הלאומי.

כפיר בטט: בגלל שהתקרה נקבעה ל-32,000 על הפקדת פיצויים לקופה, מה שאומר שעד שלא הפקידו לי 32,000 שקל לקופה אני לא ממוסה, שזה תלוי גם בשכר וגם בשיעור ההפרשה - - -

מנואל טרכטנברג: רגע, 6% מ-32,000?

כפיר בטט: לא, לא, זה בדיוק מה שאני אומר, שה-32,000 זה 32,000 שנכנסים לך לקופה.

כפיר בטט: אם מפרישים לך 6%, אז השכר המבוטח שאתה צריך שיהיה לך כדי להגיע ל-32,000 בקופה זה 46,000 שקלים, כאשר אם אנחנו מתייחסים לכך שהשכר המבוטח הוא לרוב רק 80% מהברוטו, אז זה יוצא בעצם 57,000 שקלים.

כפיר בטט: ברמות השכר האלה לא משלמים ביטוח לאומי, כי בביטוח לאומי לא משלמים מס שולי מעל 43,450.

כפיר בטט: מעל 43,450 לא המעסיק ולא העובד משלמים ביטוח לאומי.

דוד אמסלם: וגם מס בריאות.

כפיר בטט: בדיוק.

כפיר בטט: מס בריאות המעסיק בכלל לא משלם, וביטוח לאומי הוא משלם עד התקרה הזאת.

כפיר בטט: ולכן לא תהיה כמעט השפעה של הביטוח הלאומי לא על העובד ולא על המעסיק.

רחל עזריה: ההסתדרות, יש לכם התייחסויות?

מיה פרי-אלתרמן: אני שוב מעלה את החשש שזה שקבענו שמדובר בהכנסת עבודה זה דבר שישליך על הוראות אחרות.

מיה פרי-אלתרמן: לכן אנחנו מציעים להכניס נוסח כללי בסוף - - -

רחל עזריה: רגע, זאת הערה מאוד דומה להערה - - -

מיה פרי-אלתרמן: כן.

רחל עזריה: רגע, הגעתם לאיזשהן הבנות ביניכם?

אסי מסינג: אני חוזר ומבהיר שלטעמי יש קושי בתוך סעיף מקור להתייחס לדינים אחרים או לדיני המס.

אסי מסינג: אני מאוד מפחד שזה ישליך על יתר הפרשנויות של אותו סעיף.

אסי מסינג: מה שהצענו זה שמאחר שממילא הוועדה הולכת לדון בחלק הראשון של החוק, אז אם עד אז יתברר שבאמת יש לנו איזשהו קושי שנוצר ביתר הדינים, אז נעשה תיקון לפקודה ונבהיר את זה.

אוסאמה סעדי: אבל אני מפנה לנוסח של הוועדה עצמה - - -

רחל עזריה: רגע, שנייה, זה מקובל?

אוסאמה סעדי: לא, אני מציע משהו אחר.

אוסאמה סעדי: בנוסח של הוועדה היה כתוב "לעניין דיני המס בלבד".

אוסאמה סעדי: אני שואל אם זה מקובל על משרד האוצר?

אסי מסינג: כפי שאמרתי, אנחנו מתקנים את פקודת מס הכנסה, ולכן לכתוב "לעניין דיני המס בלבד" בתוך סעיף מקור זה דבר שפשוט לא מסתדר, כי זה עשוי להשליך על יתר הסעיפים בפקודה.

אסי מסינג: ולכן הצעתי שמאחר שממילא נדון בחלק השני עד סוף המושב הזה, אז ככל שיתברר שיש בעיה, אנחנו נעשה את התיקון אז.

אוסאמה סעדי: למה לא הפוך, אסי?

אוסאמה סעדי: בוא תכניס את זה ככה, ואם יתברר - - -

אסי מסינג: אבל לא עושים תיקון סתם, צריך לראות שיש לנו חשש אמתי לגבי איזשהו סעיף - - -

קריאה: כל תיקון קטן שעושים נתון להרבה מאוד פרשנויות אחר כך.

חני חורש: יש לי הצעה.

רחל עזריה: מכיוון שיש לנו פשרה שהיא יחסית מקובלת, נשמע את ההצעה ואחרי זה נתקדם.

חני חורש: אני מציעה שבמקום להגיד "לעניין דיני המס", אפשר להגיד שזה ייחשב כשכר רק לעניין הוראה זו, ואז יהיה מובן שזה ייחשב כשכר רק לעניין הוראת המיסוי הספציפי.

רחל עזריה: בסדר, אנחנו מצאנו פתרון שהוא מניח את הדעת - - -

אוסאמה סעדי: - - - לא לשכר, רק לצורך הוראה זו.

קריאה: לא, אנחנו לא מכניסים את זה - - -

רחל עזריה: לא, אמרנו שמכיוון שגם ככה יש לנו את הפיצול, אז כשנגיע לשם נפתור את האתגר הזה.

רחל עזריה: כלומר, כשנגיע לחלק הראשון שפוצל מהחוק הזה, שאמרנו שמאוד נתאמץ לסיים אותו עד סוף המושב, אז אנחנו נדון בזה.

אייל לב-ארי: ההסכמה היא שאנחנו נבדוק את זה לעומק במסגרת ההיא.

רחל עזריה: עוד הערות.

אייל לב-ארי: אנחנו קיבלנו הערות, גם במהלך הדיון, לגבי נושא התפעול והביצוע של ההפקדות והצביעה של הכספים האלה.

מיקי לוי: אייל, מבחינה טכנית איך אפשר יהיה להפריד בין כספים שהופקדו לבין כספים שישולמו מעתה?

אסי מסינג: לא, אנחנו מדברים רק על הפקדות שנעשות מעתה, בלי רטרו, רק הפקדות שנעשות מ-2017 ואילך.

אסי מסינג: יצבעו את זה כמו שצובעים את יתר התקרות.

מנואל טרכטנברג: הבעיה היא - - -

רחל עזריה: בבקשה, אתה מוזמן להתייחס ואחר כך אנחנו נצא להפסקה.

מנואל טרכטנברג: הנקודה של התפעול היא לא טריוויאלית, בגלל שההתחשבנות על המס ששילמת בעת ה...

כפיר בטט: אנחנו אומרים שוב, הדבר הזה קיים גם לעניין הפקדות התגמולים של העובד; כל הפקדה שנכנסת היום שאני מפריש לעצמי מעל שכר ממוצע, נצבעת כהכנסה ששולם עליה מס במקור, בעת ההפקדה, והיא לא תמוסה בעת המשיכה וכנ"ל לגבי הפקדת המעסיק.

מנואל טרכטנברג: איפה היא נצבעת?

מנואל טרכטנברג: בקופות הגמל?

כפיר בטט: בקופות הגמל.

כפיר בטט: ובדיוק אותו דבר יקרה להפקדה של הפיצויים, אותו מנגנון.

מנואל טרכטנברג: וגם החישוב של הריבית?

כפיר בטט: כשהקרן נכנסת אז גם הריבית של התקורה.

רחל עזריה: ההסתדרות, בבקשה.

מיה פרי-אלתרמן: בפועל, היום עדיין לא יודעים להפעיל את זה על תגמולים, וזאת 16 שנה אחרי שההוראה נכנסה לתוקף.

מיה פרי-אלתרמן: אז השאלה היא עד מתי והאם לא הגיע הזמן לקבוע את ההוראות האלה ולבצע אותן.

שלי סבן: איך שאנחנו רואים את הדברים, יש תביעה כבר היום.

שלי סבן: הבלגן שיש בחלק מהכספים הוא לגבי כספים שהופקדו לפני שנת 2012.

שלי סבן: היו חבלי לידה גם משנת 2012, אבל כרגע, לעניינו, אחרי שערכנו בדיקה בעניין, הכספים כן מסווגים.

שלי סבן: אם נמצא שבהמשך תהיה בעיה, נוציא הוראות יותר ספציפיות.

חני חורש: למה לא להוציא הוראות ביצוע מידיות, כשיודעים שהולכים להתבצע מיסוי והפקדה?

שלי סבן: אין פה הבדל בין התגמולים לפיצויים, ואם זה עובד בתגמולים אין שום סיבה שזה לא יעבור בפיצויים.

שלי סבן: אם תהיה בעיה בפיצויים, צריך לתקן את זה.

חני חורש: באיזה אופן זה עובד בתגמולים?

חני חורש: הרי בתגמולים זה לא תוקן וכבר 18 יש כפל מיסוי.

שלי סבן: זה לא נכון מה שאת אומרת, בתגמולים זה תוקן.

שלי סבן: מ-2012 היו כמה שנים של חבלי לידה, ועכשיו - - -

קריאות: - - -

רחל עזריה: אנחנו נעשה הפסקה של כמה דקות.

מיקי לוי: רגע, מה עם ההסתייגויות?

רחל עזריה: ההפסקה כדי שנוכל להתחיל את ההסתייגויות.

רחל עזריה: בשעה 20:00 נתחיל את ההסתייגויות.

מיקי לוי: אני רוצה 42,000 שקלים במקום 32,000 שקלים.

מיקי לוי: ולגבי ההקפאה בעניין נושא חדש - - -

רחל עזריה: חכה, תן לו לכתוב מסודר את ההסתייגויות.

אייל לב-ארי: כמה רצית?

מיקי לוי: 42,000 שקלים במקום 32,000 שקלים, וההקפאה של נושא חדש בעינה עומדת.

רחל עזריה: אין הקפאה.

מיקי לוי: אוקיי, אז נושא חדש.

רחל עזריה: אין מה...

רחל עזריה: אני לא מכירה.

רחל עזריה: אתה רוצה לעשות נושא חדש?

רחל עזריה: נעשה נושא חדש.

מנואל טרכטנברג: לא, מיקי - - -

מיקי לוי: לא, לא, לא, נמאס לי, לא רוצה, זה חוק גרוע, אתם דופקים את אזרחי מדינת ישראל, חד-משמעית.

מנואל טרכטנברג: מיקי, אתה צודק, הקפאה.

רחל עזריה: אין בעיה.

רחל עזריה: ההקפאה של נושא חדש בעינה עומדת.

רחל עזריה: יאללה, 10 דקות, תיהנו.

רחל עזריה: אני מחדשת את הישיבה, אני מבקשת מכולם להתיישב.

יצחק וקנין: תאמיני לי, צריך ללמד פעם אחת ולתמיד איך צריך לעבוד בחקיקות האלה.

יצחק וקנין: צריך לקבוע את חוק ההסדרים הזה פעם אחת ולתמיד, ולא בשיטות האלה ולא בצורה הזו.

רחל עזריה: וקנין, אני מצטרפת לאמירה שלך אבל הפעם זה כנראה לא יקרה.

רחל עזריה: אני מבקשת שקט, אנחנו מצביעים על ההסתייגויות.

יצחק וקנין: אנחנו עושים פה לילות כימים על חוקים שיכלו לשבת עליהם בצורה אחרת ובגישה אחרת לגמרי.

רחל עזריה: מי שבעד מה שוקנין אומר, שירים את ידו...

מיקי רוזנטל: מה הוא אמר?

רחל עזריה: שחוק ההסדרים הוא חוק מעצבן.

יצחק וקנין: זה פח הזבל של המדינה, ככה אני קורא לו.

רחל עזריה: אנחנו נתחיל עם ההסתייגויות.

רחל עזריה: היועץ המשפטי יקריא את ההסתייגויות ואנחנו נתחיל בהצבעות.

אייל לב-ארי: יש הסתייגות של חבר הכנסת מיקי רוזנטל - - -

רחל עזריה: סליחה, אני בטוחה שאתם יכולים לדון ימים שלמים בחוק הזה, אבל אני ממש מבקשת שזה לא יהיה בזמן ההצבעות.

רחל עזריה: תעזרו לנו פה.

אייל לב-ארי: יש לנו הסתייגות של חבר הכנסת רוזנטל לתקן בסעיף 3(ה3)(2) את ההגדרה "סכום התקרה" – במקום שתי פעמים וחצי, שלוש פעמים.

מיקי רוזנטל: אני רוצה להסביר.

יואב קיש: כמה?

מיקי רוזנטל: במקום 2.5 – 3.

מיקי רוזנטל: ולחלופין אני גם מוכן להתפשר על 2.75, אם אתם הולכים איתי.

בצלאל סמוטריץ': אני מבקש להצטרף להסתייגות הזאת.

מיקי רוזנטל: אני אסביר.

מיקי רוזנטל: בתקציב 2015 הייתה פה מהומה גדולה - - -

יואב קיש: איפה האוצר.

עודד פורר: חשוב לקבל את התגובה של האוצר על העניין הזה.

מיקי רוזנטל: החוק אמר 3, ופתאום הם באו לנו עם שתיים ו... והם אמרו שזה יהיה חד-פעמי.

יואב קיש: תביאו את החבר'ה של האוצר.

קריאות: - - -

יואב קיש: רחל, שלא נצביע על זה, אנחנו צריכים לדבר עם האוצר.

יואב קיש: תמשיכי הלאה.

מיקי רוזנטל: שידברו בינתיים, אני אקריא בסוף את ההסתייגות הזאת.

רחל עזריה: בסדר, אז בואו נמשיך להסתייגות הבאה.

אייל לב-ארי: יש הסתייגות של חבר הכנסת מיקי לוי, לגבי התקרה: במקום 32,000 – 42,000.

אוסאמה סעדי: יש לי הצעה פה.

אוסאמה סעדי: אני מציע שהתקרה לא תעמוד על 42 אלא שהתקרה תהיה אותה תקרה לצורכי ביטוח לאומי ומס בריאות, וכך נחסוך את העניין של התשלום - - -

בצלאל סמוטריץ': אה, 44, יש בזה היגיון.

אוסאמה סעדי: אותה תקרה, בלי סכום, אלא מה שיש לביטוח הלאומי.

אוסאמה סעדי: ככה נחסוך את העניין של המעסיקים.

בצלאל סמוטריץ': את המס על המעסיקים.

אוסאמה סעדי: אני חושב שזה הגיוני מאוד, כי אתה - - -

מיקי לוי: זה בסביבות 44, אוסאמה?

אוסאמה סעדי: בסביבות 43, 44.

אוסאמה סעדי: אבל לא נקבע סכום אלא נקבע את אותה תקרה - - -

מיקי לוי: מצוין, רעיון טוב.

מנואל טרכטנברג: זה רעיון מעולה.

רחל עזריה: נקבע תקרה של 44 משפחות בעמונה שמפצים אותן.

מיקי לוי: אוסאמה, זה רעיון מצוין, אני מברך אותך ומוריד את ה-42 שלי.

רחל עזריה: מי בעד ההסתייגות?

רחל עזריה: הצבעה בעד ההסתייגות – מיעוט נגד – רוב ההסתייגות של חבר הכנסת אוסאמה סעדי לא נתקבלה.

רחל עזריה: בבקשה.

רחל עזריה: הבאה בתור.

אוסאמה סעדי: רוויזיה.

אוסאמה סעדי: שי, אני חושב שזו הצעה מצוינת.

מיקי לוי: זו באמת הצעה מצוינת.

אוסאמה סעדי: אנחנו הצענו שהתקרה תהיה אותה תקרה כמו שיש לצורכי ביטוח לאומי ומס בריאות.

אוסאמה סעדי: כי ככה אתם מטילים מס עקיף על המעסיקים.

רחל עזריה: אני מבקשת שנעבור להסתייגות הבאה.

מיקי לוי: אוסאמה, עשית רוויזיה?

אוסאמה סעדי: כן.

רחל עזריה: יש, הכול בסדר.

אוסאמה סעדי: שתהיה אותה תקרה לצורכי ביטוח לאומי ומס בריאות, ואז אנחנו לא מטילים מיסוי עקיף על המעסיקים בצורה הזאת.

רחל עזריה: טוב, אנחנו רוצים להתייחס להסתייגויות של חברת הכנסת זהבה גלאון.

אייל לב-ארי: חברת הכנסת זהבה גלאון ציינה לפי היציאה להפסקה שהם מסירים את ההסתייגויות שלהם לגבי - - -

רחל עזריה: התייחסות מצוינת.

רחל עזריה: הלאה, ההסתייגות הבאה.

דוד ביטן: איך לך התייחסות דומה?

מיקי לוי: לא, יש את ה-42 שלי ויש את הנושא חדש בהקפאה.

יואב קיש: מה זה "נושא חדש בהקפאה"?

רחל עזריה: מה זה נושא חדש?

רחל עזריה: אנחנו - - -

מיקי לוי: אין לי בעיה, תשאלו את המנכ"ל שלכם, אין לי בעיה להמשיך לעשות בלגן.

יואב קיש: מה זה ההקפאה?

יואב קיש: חבל על הזמן.

יואב קיש: מה זה הדבר הזה?

יואב קיש: בוא נעשה את הוועדה ונגמור את זה.

יואב קיש: אתם אמרתם לי שזה ירד.

יואב קיש: הם נסוגים מההסכם, נעשה ועדה, נגמור את זה, בשביל מה מתקשקשים?

דוד ביטן: אין דבר כזה "בהקפאה".

דוד ביטן: מיקי, אין דבר כזה, אתה הסרת.

רחל עזריה: חבר הכנסת מיקי לוי, אתה מגיש הסתייגות על 42?

מיקי לוי: כן.

רחל עזריה: אוקיי, אז אנחנו מצביעים.

רחל עזריה: בבקשה תקריא אותה.

אייל לב-ארי: במקום 32,000 – 42,000.

רחל עזריה: מי בעד ההסתייגות?

רחל עזריה: מי נגד?

רחל עזריה: מי נמנע?

רחל עזריה: הצבעה בעד ההסתייגות – מיעוט נגד – רוב ההסתייגות של חבר הכנסת מיקי לוי לא נתקבלה.

רחל עזריה: טוב, אנחנו נעשה ישיבה - - -

יצחק וקנין: אני רוצה למסור הודעה, רבותיי.

יצחק וקנין: מאחר שאני הגשתי הסתייגות שהיא חשובה לעניין בנושא של חוק הגליל, דיבר איתי שר האוצר ואני סיפרתי לכם איך טיפלתי בנושא.

יצחק וקנין: אני הודעתי לו שאני מושך את ההסתייגות שלי, אבל אני מגיש הצעת חוק שכל חברי ועדת הכספים יהיו חתומים עליה, ובזה אנחנו גומרים.

יצחק וקנין: והאוצר יאשר את הצעת החוק.

בצלאל סמוטריץ': אז האוצר צריך להיות פה כדי לאשר את הסיכום.

שי באב"ד: האוצר לא מכיר את הסיכום הזה.

עודד פורר: זה סיכום בין שרים.

אוסאמה סעדי: זה סיכום עם סגן השר.

יצחק וקנין: אתה רוצה שאני אביא את ההסתייגות שלי להצבעה?

שי באב"ד: לא, לא, לא אמרתי לא, רק אמרתי שאני לא מכיר.

שי באב"ד: מה שאני לא מכיר, אני לא יודע.

רחל עזריה: טוב, אנחנו נעשה הפסקה רבע שעה וב-20:25 אנחנו נחזור.

דוד אמסלם: כל שנייה את עושה הפסקות.

דוד אמסלם: על מה?

רחל עזריה: אנחנו רוצים לסגור.

רחל עזריה: אני מחדשת את דיוני הוועדה.

רחל עזריה: אנחנו מצביעים על ההסתייגות של חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

אייל לב ארי: ההסתייגות היא לשנות את סכום התקרה שבסעיף 3ה3(2) מ"שתי פעמים וחצי" ל"שלוש פעמים".

רחל עזריה: מי בעד ירים את ידו?

רחל עזריה: בעד – מיעוט

רחל עזריה: נמנעים – אין

רחל עזריה: סיימנו את ההסתייגויות.

דובר: זו הסתייגות תקציבית.

מיקי רוזנטל: מה זה משנה עכשיו?

אייל לב ארי: היא תעלה למליאה.

רחל עזריה: מי בעד הפרק על-פי הנוסח שהוקרא?

רחל עזריה: מי בעד?

רחל עזריה: מי נגד?

רחל עזריה: נא להצביע.

רחל עזריה: בעד – 10

רחל עזריה: נמנעים – אין סעיף 22 לפרק ג' (פיצויי פיטורים), מתוך הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות 2017 ו-2018), התשע"ז-2016, נתקבל.

מיקי לוי: אני רוצה התייעצות סיעתית אם אנחנו עושים רביזיה על כל החוק.

מיקי לוי: קחו בחשבון כי זו הצבעה.

מיקי לוי: אני רוצה שתירשם בפרוטוקול שוב ההצהרה שלי.

מיקי לוי: החוק הזה הוא חוק פיסקאלי לחלוטין.

מיקי לוי: אין מאחוריו ולו דבר אחד מלבד לקחת כסף מהאזרחים ומאותם מעסיקים פרטיים לאוצר המדינה.

מיקי לוי: אני חושב שהיום חטאנו חטא ענק, שהמחיר שלו הוא 500 מיליון שקלים שיוצאים מכיסם של האזרחים.

מיקי לוי: מקטינים לאזרחים את הנטו בכיס וגובים כסף מהמעסיקים לאוצר המדינה.

מיקי לוי: העלות היא 500 מיליון שקלים.

מיקי לוי: היום חטאנו חטא ענק בזה שהחוק הזה עבר לספר החוקים של מדינת ישראל.

מיקי לוי: אין לנו מה להתגאות בחוק הזה.

מיקי לוי: תודה רבה.

אוסאמה סעדי: אני ביקשתי רביזיה, מה אתה?

משה גפני: מיקי, אמרת לא לפצל היום.

מיקי לוי: לא פיצול.

מיקי לוי: לא רוצים את החוק בכלל.

רחל עזריה: נכניס את הרביזיה לסדר היום.

רחל עזריה: ב-21:20 נצביע על הרביזיה של חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

מיקי לוי: גברתי, יש לנו התייעצות סיעתית.

רחל עזריה: אני אומר כמה מילים ואז תצאו להתייעצות סיעתית.

רחל עזריה: אני רוצה לומר כמה מילים לסיכום החוק.

רחל עזריה: אני רוצה להזכיר שהרוב המוחלט של אזרחי מדינת ישראל בכלל לא מכיר סכומים כאלה.

רחל עזריה: הרוב המוחלט לא מרוויח סכומים כאלה.

רחל עזריה: בדקתי כל מיני נתונים ומספרים, אחד הנתונים שקפצו לי לעין, שמספר האנשים שהרוויחו מעל 42,000 שקל ויצאו לחופשת לידה בשנה שעברה, עומד על 13 נשים.

רחל עזריה: אני רוצה לציין שהרוב המוחלט של אזרחי מדינת ישראל בכלל לא מכיר סכומים כאלה ואני רוצה לציין את זה בפני חברי הכנסת.

רחל עזריה: כל היושבים פה, חברי הכנסת, כן מרוויחים סכומים כאלה ואני רוצה להזכיר שהרוב המוחלט לא מרוויח כך.

רחל עזריה: סיימנו את החוק הזה.

מיקי לוי: אנחנו מבקשים רביזיה.

דוד ביטן: אם זה משהו שבא רק להעניש אז בוא נשמע את זה.

רחל עזריה: בבקשה התייעצות סיעתית.

רחל עזריה: הישיבה תתחדש בשעה 20:50.

רחל עזריה: חבר הכנסת מיקי לוי, אם אתה רוצה לעשות רביזיה, אתה מוזמן לעשות רביזיה.

רחל עזריה: התייעצות סיעתית על רביזיה?

מיקי לוי: - - ניסיתי לבטל.

רחל עזריה: אז אין התייעצות סיעתית.

רחל עזריה: תודה רבה.

משה גפני: אני פותח את הישיבה, קבלתי הודעה מהנהלת הוועדה, שב-21:20 תהיה רביזיה של חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

משה גפני: אנחנו עוברים לסעיף הבא שעל סדר היום, אני מחכה שיביאו מהלשכה המשפטית נייר הנוגע לתקנות שדות התעופה פרק י"ב.

משה גפני: אני עובר רגע לתקנות מס רכוש וקרן פיצויים.

משה גפני: הדיון התקיים, אני רק מצביע.

סתיו שפיר: אדוני היושב-ראש, אני מבקשת שתפסיק את ההתייחסות המזלזלת של מנכ"ל משרד האוצר לחברי הכנסת.

משה גפני: זה לא עסק שלי, אל תגידי לי מה לעשות.

סתיו שפיר: ועוד איך זה עסק שלך.

סתיו שפיר: פניתי לאוצר כאן בוועדה.

סתיו שפיר: אתה אמרת למנכ"ל האוצר, תעביר אליה תשובה.

סתיו שפיר: הוא לא מעביר תשובה כבר שנה.

סתיו שפיר: שנה.

סתיו שפיר: בסך הכול מבקשת לראות את התקציב של המדינה.

קריאה: אני מבקש מאדוני לקרוא לה לסדר.

סתיו שפיר: איך אפשר להצביע פה בוועדה על משהו אם אנחנו לא רואים את התקציב?

סתיו שפיר: איך?

סתיו שפיר: מה יש למשרד האוצר להסתיר במערכת התקציבית?

סתיו שפיר: מה כל-כך סודי במרכב"ה?

סתיו שפיר: למה אתה לא יכול לענות?

סתיו שפיר: מה כל-כך מסובך בשאלה הזאת?

שי באב"ד: אני פקיד רציני שלא מצטלם לסרטים של הפייסבוק שלך.

סתיו שפיר: פקיד רציני יושב פה ואומר, הוועדה מצולמת לאינטרנט על-פי חוק, על מה אתה מדבר?

סתיו שפיר: אתה רוצה שלא יכתבו פרוטוקול, שהציבור לא ידע מה קורה בוועדת כספים?

רחל עזריה: חזרת מחו"ל אחרי שבוע בארצות-הברית, אנחנו מבינים שיש לך הרבה מאוד אנרגיה - - -

סתיו שפיר: מה הבעיה להראות לחברי הכנסת מה יש בתקציב שאנחנו מצביעים עליו?

רחל עזריה: אנחנו מתחילים עכשיו דיון על התקציב - - -

סתיו שפיר: - - -

בצלאל סמוטריץ': מה זה?

בצלאל סמוטריץ': לא הייתה פה כל השבוע, לא הייתה פה כל היום.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו דנים בזה כבר חודשיים.

סתיו שפיר: לא מעניין אתכם לראות?

בצלאל סמוטריץ': אנחנו דנים בזה כבר חודשיים.

בצלאל סמוטריץ': לא היית פה ואז את באה כדי לעשות פרובוקציה ברגע.

סתיו שפיר: אתם דנים במשהו שאתם לא יודעים מהו - -

משה גפני: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

סתיו שפיר: - - - אתם לא יודעים מה יש בתקציב ואף אחד לא יודע מה יש בתקציב.

משה גפני: אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

סתיו שפיר: אף אחד פה לא יודע מה יש בתקציב.

משה גפני: אני קורא אותך לסדר פעם שלישית.

סתיו שפיר: תקרא למשרד האוצר.

סתיו שפיר: תקרא למשרד האוצר לסדר.

משה גפני: אני מבקש ממך לצאת.

סתיו שפיר: סגן שר האוצר פה, אולי אתה תגיד למה לא מראים את המערכת.

משה גפני: אני מבקש ממך לצאת.

סתיו שפיר: אותי אתה מוציא?

סתיו שפיר: יושב פה פקיד בכיר שלא מוכן לענות.

משה גפני: אני מבקש להוציא אותה.

רחל עזריה: אנחנו שבועות עובדים על התקציב הזה כשאת בילית בארצות-הברית.

רחל עזריה: כשאת היית בטיול בחו"ל.

קריאה: מספיק עם ההצגות האלה.

משה גפני: אני מבקש מכם לא לדבר.

מכלוף מיקי זוהר: חברת הכנסת עזריה, איפה היא הייתה?

רחל עזריה: בארצות-הברית.

מכלוף מיקי זוהר: חברת הכנסת שפיר, אני אגיש תלונה לוועדת האתיקה, שאת מסרבת להנחיות היושב-ראש.

מכלוף מיקי זוהר: את צריכה לצאת אחרי קריאה שלישית.

מכלוף מיקי זוהר: אם היא מסרבת אני אגיש תלונה לוועדת האתיקה על זה שהיא מסרבת לצאת מהאולם.

מכלוף מיקי זוהר: זה בניגוד לתקנון הכנסת.

יואב קיש: לא להפסיק לצלם.

יואב קיש: זה אחלה שוט לפייסבוק.

יואב קיש: ההצגה בעיצומה.

קריאה: אדוני היושב-ראש, היא פועלת בניגוד לתקנון הכנסת.

יואב קיש: כל הכבוד.

יואב קיש: ההצגה בעיצומה.

יואב קיש: חוזרת מניו-יורק להצגות.

דובר: - - -

מיקי לוי: אתה לא תיתן לנו ציונים.

מיקי לוי: צא החוצה.

רחל עזריה: אתה באמת חושב שבדיוני תקציב המדינה אתה תבוא ותגיד דברים כאלה?

רחל עזריה: בדיוני תקציב המדינה.

רחל עזריה: אנחנו אחראים להעביר תקציב לכל מדינת ישראל.

רחל עזריה: ככה אתה מתייחס לזה?

רחל עזריה: באמת?

רחל עזריה: הגזמת.

רחל עזריה: אנחנו אחראים לשמונה מיליון אזרחים.

מיקי רוזנטל: אני מבקש להרחיק אותו מהכנסת, הוא קרא לי משוגע.

מיקי רוזנטל: הוא קרא לנו "חברי כנסת משוגעים".

מיקי רוזנטל: אני מבקש להרחיק אותו מהכנסת.

מיקי לוי: כל חברי ועדת הכספים שישבו בדיון הזה, אנחנו מגישים תלונה נגד הבחור, אני לא יודע מיהו.

קריאה: גם נגד זה שמצלם.

מכלוף מיקי זוהר: זה העוזר של סתיו שפיר.

מכלוף מיקי זוהר: הם מצלמים פה בניגוד לתקנות הכנסת.

מכלוף מיקי זוהר: אני מבקש להגיש נגדם ביחד תלונה לוועדת האתיקה.

מכלוף מיקי זוהר: היא סירבה לצאת מהחדר והיא תשלם על זה.

משה גפני: תקנות מס רכוש וקרן פיצויים (שיעור ההפרשה לקרן פיצויים)(הוראת שעה), התשע"ז-2016.

משה גפני: היה דיון בנושא ומה שנותר לעשות זה רק להצביע.

משה גפני: אני מבקש להצביע על תקנות מס רכוש וקרן פיצויים, שיעור ההפרשה לקרן פיצויים, בקשתו של שר האוצר בעניין.

משה גפני: מי בעד התקנות ירים את ידו.

משה גפני: בעד – רוב

משה גפני: נמנעים – אין

משה גפני: התקנות אושרו.

קריאה: - - -

מכלוף מיקי זוהר: אתה יודע למה, כי הוא עוזר של סתיו שפיר והיא יותר חכמה מכולם.

מכלוף מיקי זוהר: היא יותר מתנשאת מכולם.

מכלוף מיקי זוהר: וזו חברה של המפלגה שלך, אני לא יודע איך המתפקדים שלכם נותנים לה קולות בכלל.

מכלוף מיקי זוהר: אני אומר לך, זו בושה לבחור בחורה כזו לכנסת.

מכלוף מיקי זוהר: פשוט בושה וחרפה.

מיקי רוזנטל: אני מבקש להוציא את כולם.

מיקי לוי: אדוני, אני מבקש להוציא את כל השלושה.

מיקי לוי: הם מפריעים לנו לעבודה התקינה.

משה גפני: אני מבקש להירגע.

משה גפני: לא מוציאים כל-כך מהר את כולם.

משה גפני: אנחנו משטר דמוקרטי, אם זה יפריע אני אוציא.

משה גפני: אני חוזר חזרה לרשות שדות התעופה.

משה גפני: אני ממשיך לסעיף הבא.

משה גפני: תיקונים בחוק מיסוי מקרקעין, סעיף 7 בסדר היום, מתוך הצעת חוק התכנית הכלכלית.

משה גפני: ביקשתי לעשות הצעת פשרה בעניין של המסלול הירוק.

משה גפני: הצעתם 20%, אנחנו הצענו 15%.

משה גפני: בקשתי הצעת פשרה של 17%.

משה גפני: בעניין המסלול הירוק של מס שבח.

משה גפני: מה אתם אומרים בעניין?

קריאה: - -

משה גפני: אתם נגד.

משה גפני: בסדר, אם אתם נגד, אז אני אבקש להוריד את הסעיף הזה מסדר היום כמו שאמרתי בישיבה הקודמת.

משה גפני: יש לכם הצעת חוק רגילה שם יש 20%, נדון בה כשנגיע אליה.

משה גפני: הנושא יורד מסדר היום.

שגית אפיק: יש עוד נושאים שלא נסגרו.

שגית אפיק: נושא אחד זה עניין החגים שעורכי הדין בקשו.

דוברת: אנחנו מבקשים לא להכניס את הסעיף הזה, זה סעיף שלא קיים בכלל בחוגי המס.

משה גפני: היה מדובר להאריך קצת.

משה גפני: דובר על 35 ואמרנו בסוף 33.

דוברת: זה מסבך את המערכות לעשות לכל - - - אחרת.

דוברת: אפשר לוותר על זה.

משה גפני: היועצת המשפטית אומרת שאני לא אתעקש על זה, אני לא מבין למה, אבל בסדר.

דוברת: אנחנו מודים ליועצת המשפטית.

שגית אפיק: יש את הסעיף של הרשויות המקומיות.

משה גפני: אני מבקש, יש פה הליך מעניין שאני רוצה שתקשיבו.

משה גפני: שי, אתה בתחילת דרכך במנכ"לות משרד האוצר ואתה תראה עוד הרבה דברים יפים בדרך.

משה גפני: עכשיו תראה עוד דבר יפה, כדאי שתקלוט את מה שהולך לקרות.

משה גפני: בבקשה.

שגית אפיק: הממשלה הביאה בפניכם במסגרת חוק התכנית הכלכלית תיקונים לחוק מיסוי מקרקעין.

שגית אפיק: בדברי ההסבר וגם בהסבר שניתן כאן בוועדה נאמר שהמטרה היא לקצר את הליך רישום הנכס כיוון שמדינת ישראל נמצאת במקום 180 ומשהו, מקום קשה מאוד בהליך רישום הנכס.

שגית אפיק: לכן קוצרו כל המועדים.

שגית אפיק: ההצעה מבקשת לקצר את כל המועדים בכל הגורמים בשרשרת הרישום.

שגית אפיק: הנישום עצמו מקבל על עצמו זמן קצר לעשות את הדברים, לכן גם עורכי הדין ביקשו שהחגים לא יספרו כיוון שהזמן הפך להיות קצר מאוד.

שגית אפיק: עורכי הדין קיצרו, אפילו רשות המסים קצרה את המועדים שלה.

קריאה: בלי "אפילו".

שגית אפיק: חילקתם את זה בהוראת שעה לארבע שנים, אבל קיצרתם ואתם תקצרו בסוף.

שגית אפיק: במהלך הדיון עלתה טענה שעל מנת לרשום את הנכס נדרש אישור הרשות המקומית ולעיתים על האישור הזה לוקח זמן ארוך לצאת, מדובר על 90 ימים לפעמים, כשיש חוב מס.

שגית אפיק: לכן במקור הצענו מועדים מאוד מקוצרים.

שגית אפיק: יושב-ראש הוועדה האריך אותם והמודל עומד כרגע על המצב הבא: אם לא קיים חוב לרשות המקומית, יש לה עד שבעה ימים להוציא את האישור שלה לבעל הנכס.

שגית אפיק: אם קיים חוב, יש לה 90 ימים ממועד הגשת הבקשה להודיע לו על השומה שהיא מוציאה לו לגבי סכום החוב, כך שהנטל עליו, ילך ישלם יקבל את האישור, ייקח לו זמן לשלם לא יקבל את האישור.

שגית אפיק: עלתה בקשה מצד חבר הכנסת יעקב אשר שאם העיריה לא עמדה במועדים, תינתן לבעל הנכס תעודה מעידה שחלף המועד אבל לא שולמו החובות.

שגית אפיק: זאת אומרת העיריה תוכל להמשיך ולגבות את החובות בהמשך.

דוד ביטן: מי ישלם אותם?

דוד ביטן: אם יש שכר דירה, מי ישלם את החובות?

דוד ביטן: סבתא שלי תעשה את זה?

משה גפני: זה יהיה מעניין.

דוד ביטן: אחרי שבן אדם מכר והעביר זכויות - - -

שגית אפיק: אנחנו נקריא את הנוסח שגיבשנו.

שלומית ארליך: "1.

שלומית ארליך: עדכון פקודת העיריות.

שלומית ארליך: בפקודת העיריות, בסעיף 324 אחרי סעיף קטן (א) יבוא – (א1) הגיש בעל נכס בקשה לקבל תעודה כאמור בסעיף קטן (א).

שלומית ארליך: תבדוק העיריה האם קיים חוב המגיע לעירייה מאת בעל הנכס ביחס לאותו נכס ואם מצא כי לא קיים חוב כאמור, תמציא לבעל הנכס בתוך שבעה ימים ממועד הגשת הבקשה תעודה כאמור בסעיף קטן (א).

שלומית ארליך: מצאה העיריה כי קיים חוב כאמור, תמציא לבעל הנכס בתוך 90 ימים ממועד הגשת הבקשה הודעה על תשלום החוב או שומה לגבי סכום החוב שכנגד תשלומם תמציא העיריה תעודה כאמור בסעיף קטן (א).

שלומית ארליך: על אף האמור בסעיף קטן (א) לא עמדה העיריה במועדים האמורים בפסקה (1) תינתן לבעל הנכס תעודה חתומה בידי ראש העיריה המעידה כי חלף המועד לפי הוראות פסקה (1) וכי אין בכך כדי לעכב את העברת הנכס בפנקסי המקרקעין.

שלומית ארליך: אין בתעודה שניתנה לפי פסקה זו כדי לגרוע מכל דין ומכל תרופה אחרת שיש לעירייה כנגד בעל הנכס.

יואב קיש: בשביל מה התעודה?

שגית אפיק: חבר הכנסת דוד ביטן גם שאל, אין בתעודה שניתנה לפי פסקה זו כדי לגרוע - - -

דוד ביטן: אני רוצה להסביר לכם - - -

דובר: על מנת לרשום את זה בטאבו.

יואב קיש: אבל אתה לא יכול, יש חוב, אז מה יהיה?

יואב קיש: איך הטאבו יהיה מאושר?

דוד ביטן: מרוב שרוצים לעשות הכול מהר פוגעים במהות.

דוד ביטן: אדם שקיבל אישור לטאבו והעביר את הזכויות על שמו, על שם הקונה שלו, יותר לא תראו אותו, גם אם יש לו חוב.

דוד ביטן: תאלצו לרוץ אחריו.

דוד ביטן: לכן אין היגיון בחוק הזה ואם זה לוקח עוד שבוע שבועיים, לא נורא.

בצלאל סמוטריץ': אחרי שסיכמנו הכול בקואליציה עכשיו אתה פותח הכול?

דובר: התעודה הזאת פוטרת אותו מלהביא תעודה לטאבו?

משה גפני: תנו לי לנהל את הישיבה.

משה גפני: נציגי המשרדים בבקשה.

דוד ביטן: אני מבקש להוריד את זה מסדר היום.

אוסאמה סעדי: אפשר לתקן את זה, למה להוריד?

משה גפני: משרד הפנים בבקשה.

נאוה אושר: יש לנו כמה בקשות: דבר ראשון, אנחנו מבקשים שזה יהיה שבעה ימי עסקים.

נאוה אושר: דבר שני שיהיה כתוב שההודעה במידה ויש חובות, תוך 90 יום אפשר להגיש הודעה בדבר תשלם חובות, שתהיה הודעה שמגיע חוב שזה יהיה ברור, כי תשלום חובות זה מעורר שאלה.

נאוה אושר: לשנות את המילה "קיים" ל"מגיע" ככה זה גם בסעיף קטן (א) וזה גם רחב יותר ברור יותר שזה גם חובות שעדין לא הודיעו עליהם אבל הם מגיעים לרשות.

נאוה אושר: דבר נוסף, אמנם כתוב בסוף שזה לא פותר מתרופות וכו', אבל שיהיה ברור שיהיה כתוב שאין במתן ההודעה הזאת כדי להעיד שהחובות שולמו לעירייה.

נאוה אושר: בנוסף, בגלל הרגישות של העניין, שחוק הודעה אלקטרונית לא תחול על שבעה ימים אלה.

מיקי רוזנטל: מה זה החוק הזה?

אוסאמה סעדי: אפשר לתקן את זה למה להעיף אותו.

אוסאמה סעדי: זה טוב לחוק מיסוי מקרקעין, כדי לרשום את האנשים, לרשום את הדירות.

יואב קיש: אתה לא יכול לרשום אם יש חוב.

יואב קיש: אז איך תקבל את הכסף?

יואב קיש: איך העיריה תקבל את הכסף?

אוסאמה סעדי: אז אני אומר להוריד את מה שחבר הכנסת אשר אמר ולהצביע.

אוסאמה סעדי: אני מסכים אתך שאם יש חוב, שישלם ויקבל אישור.

אוסאמה סעדי: אפשר להציע הצעה.

שגית אפיק: בקשת עורכי הדין הייתה להחריג את החגים, לעשות את זה שבעה ימי עסקים, יש בחוק?

שגית אפיק: כי חגים אמרת שאין.

ליאת גרבר: אצלנו אין ימי עסקים.

ליאת גרבר: אצלנו זה ימים קלנדריים.

משה גפני: אז להחריג את החגים?

משה גפני: מה לעשות?

דוברת: אנחנו מבקשים שבעה ימי עסקים.

דוברת: גם להחריג שבתות, אנחנו לא יכולים שיהיה מצב שזה יגיע לרשות המקומית ואחרי שבעה ימים כשיש חגים, אף אחד בכלל לא יסתכל על הבקשה.

אוסאמה סעדי: זה סביר שבעה ימי עסקים.

נאוה אושר: זה אפילו סביר מאוד.

משה גפני: שרית ממשרד המשפטים בבקשה.

שרית פלבר: בתיקון הכללי שעשינו לגבי רשות המסים בקשנו שברגע שנרשם הנכס בלי שהושלם תשלום החובה, תירשם הערה שתשקף את העובדה שטרם הושלמו ענייני החובות.

שרית פלבר: כדי שהרוכש הבא ידע שרובץ חוב על הנכס.

שרית פלבר: האם יש אפשרות - - -

נאוה אושר: אני רק רוצה לציין שהערת משרד המשפטים מקובלת עלינו.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אני גיבשתי החלטה להצביע, אני הולך להציע לוועדה.

שגית אפיק: אני חושבת שהסעיף הזה מאוד חשוב.

שגית אפיק: הוא יביא לכך שאכן תכלית הצעת החוק הממשלתית תקצר את הליך רישום הנכס.

שגית אפיק: לאור התנגדות כל המשרדים כאן והרשויות המקומיות, תשמיט את הסעיף.

שגית אפיק: אבל להבא, כשאתם מביאים לנו הצעת חוק שהמטרה שלה היא לקצר את זמן תשלום המס, תגידו לנו.

שגית אפיק: אל תגידו לנו שאתם מביאים לנו הצעה לקצר את זמן הרישום, שזה יהיה אמיתי.

משה גפני: אוסאמה סעדי בבקשה.

אוסאמה סעדי: לדעתי חשוב מאוד לקצר את הזמנים.

אוסאמה סעדי: אם האזרח שילם את החוב שלו, לתת לו אישור תוך שבעה ימים, אין לי בעיה עם שבעת ימי העסקים.

אוסאמה סעדי: אם יש חובות, העירייה תיתן הודעה תוך 14 יום שיש חוב.

אוסאמה סעדי: אם הוא משלם את זה היא צריכה לתת לו תוך שבעה ימי עסקים מיום התשלום.

אוסאמה סעדי: אם יש חוב העירייה מודיעה שיש לו חוב.

אוסאמה סעדי: אם האזרח משלם את החוב, העירייה תתחייב לתת לו - - -

משה גפני: חבר הכנסת ביטן, חבר הכנסת סעדי מדבר עכשיו.

משה גפני: מה אתה מציע?

אוסאמה סעדי: אני מציע להשאיר את החוק בתיקונים, אם אין חוב לחייב את העירייה לתת - - -

דוד ביטן: תן לי להסביר לך, לעירייה יש שני סוגים של חובות.

דוד ביטן: חוב אחד שמופיע ב - - - של הגזברות וחוב אחד זה היטל השבחה.

דוד ביטן: אתה בא לבקש בקשה לרישום בטאבו, שם זה לוקח זמן כי צריך לבדוק שמאויות ודברים מהסוג הזה.

דוד ביטן: לכן זאת הבעיה המרכזית, בדרך-כלל זה מה שמעכב.

דוד ביטן: אז יבוא הקונה ובסוף יגידו לו שישלם.

אוסאמה סעדי: יש לי חלופות.

דוד ביטן: אם יש טבלה שמאית - - -

משה גפני: חבר הכנסת ביטן.

משה גפני: אני אעצור את הישיבה ואלך הביתה.

משה גפני: אי-אפשר ככה.

משה גפני: חבר הכנסת מקלב בבקשה.

אורי מקלב: בסופו של דבר זה רק תחילתו של תהליך.

אורי מקלב: רוב הרשויות נותנים שמאות שאחרי זה יש על זה עררים.

אורי מקלב: אז מה יעזרו ה-90 יום?

אורי מקלב: יתנו גם שומות גבוהות, תמיד הוא יביא שומה אחרת, צריך לקחת שמאי שלישי ולא הרווחת שום דבר בעניין.

אורי מקלב: לכן צריך גם על סופו של תהליך.

משה גפני: אני מקבל את הדברים האלה ומבקש לומר לחברי הכנסת הממשלה הביאה חוק לזרז את התהליכים כדי שיקבלו אישורים בזמן.

משה גפני: עלה הנושא, בנוסף למה שהממשלה העבירה, הנושא של השלטון המקומי, שבלי זה הזירוז לא שווה שום דבר מכיוון שהוא נתקע ברשות המקומית.

משה גפני: התהליכים, כפי שהוצעו כאן, ביקשתי להרחיב אותם.

משה גפני: זה יהיה שבעה ימים כשאין חוב.

משה גפני: 90 יום כשיש חוב והתחלתי לקבל טלפונים.

משה גפני: חברים בוועדה יודעים, קבלתי טלפונים מכל מקום, משרדי הממשלה התגייסו כולם לעניין הזה.

משה גפני: אני מבקש להוריד את הנושא של השלטון המקומי מסדר היום נשאיר את הנשוא של מיסוי מקרקעין אני אעקוב אחרי הצעות חוק שאתם מביאים בממשלה כדי לזרז הליכים, גם רשות המסים וגם משרד המשפטים וגם משרד הפנים נעקוב אחרי זה.

משה גפני: אני לא אהיה זה שיעמוד על הגדר ואגן על המדיניות שלכם כשאתם לא עומדים מאחורי זה.

משה גפני: דובר על חגים, דובר על שבתות, כל דבר אסרו, פתאום אני מתחיל לקבל טלפונים.

משה גפני: ראשי רשויות.

משה גפני: בסדר, אין בעיה.

דוד ביטן: ראשי הרשויות נותנים מהר מאוד את האישור, שלא יספרו פה סיפורים.

משה גפני: מאה אחוז.

משה גפני: ראשי הרשויות הם צדיקי הדור, אין ויכוח.

דוד ביטן: לא צדיקי הדור, אבל נותנים מהר, עובדים ביעילות.

משה גפני: כמו שיש חברי כנסת יותר טובים ופחות טובים, יש גם ראשי ערים יותר טובים ופחות טובים.

משה גפני: אני מבקש להצביע על חוק מיסוי מקרקעין פרק יד סעיפים 69-71 תיקונים לחוק מיסוי מקרקעין מתוך הצעת חוק התכנית הכלכלית.

משה גפני: מי בעד אישור החוק, ירים את ידו?

משה גפני: בעד – רוב

משה גפני: נמנעים – אין

משה גפני: החוק אושר.

משה גפני: נעבור להצבעה על הרביזיה שנועדה ל-21:20 ועכשיו כבר 21:27.

משה גפני: מי בעד הרביזיה שירים את ידו?

קריאה: בוא נשמע מה ההסתייגות, לרענן, שנבין.

משה גפני: לא מנמקים הסתייגויות.

משה גפני: זו הצבעה על רביזיה.

משה גפני: אם הרביזיה מתקבלת, אז מתחיל הדיון.

משה גפני: מי בעד הרביזיה של חבר הכנסת אוסאמה סעדי ירים את ידו.

משה גפני: בעד – 6

משה גפני: נמנעים – אין

משה גפני: הרביזיה לא נתקבלה.

משה גפני: אוסאמה סעדי והרשימה המשותפת מבקשים רשות דיבור על זה.

משה גפני: יש בקשה של חבר הכנסת דודי אמסלם לרביזיה על קרן - - -

מיקי לוי: אדוני, אנחנו מבקשים זכות דיבור במליאה.

משה גפני: חבר הכנסת דודי אמסלם, מה אתה אומר?

דוד אמסלם: אנחנו העברנו חקיקה בוועדת הפנים בנושא עמותות במדינת ישראל שמקבלות הנחות בארנונה ואלה רק עמותות מקומיות.

דוד אמסלם: אם העמותה נותנת שירות ארצי, אז היא הייתה חייבת בארנונה וזה אבסורד, תמיד חשבתי שזה הפוך.

דוד אמסלם: על המסגרת הזאת הכנסנו גם מוסדות שהם מוסדות חינוך, רווחה ובריאות וזה היה בהסכמה עם השלטון המקומי.

דוד אמסלם: סיימנו את החקיקה והסתבר לנו שמשרד המשפטים וכל מיני משפטנים, לא מתאים להם.

דוד אמסלם: הם ישבו אצל היועץ המשפטי לממשלה ואמרו לנו שכנראה הניסוח לא היה טוב.

דוד אמסלם: לכן אני בא בקטע טכני, הם ניסחו עכשיו את הניסוח, שצריך לנסח כדי שהחוק ההוא היה עובר, להגיע לאותו - - -

דוד ביטן: אתה רוצה שנתקן את זה לניסוח על הכול.

דוד אמסלם: בדיוק.

דוד אמסלם: אני אקריא את הניסוח: בסעיפים 5(י) לפקודה, המילים שאינו מוסד חינוכי כאמור בסעיף 4 או 5(ג) יימחקו ובמקומם בסיפא, אחרי המילים בבחינת קיום יבוא במקומו של הרשות הוראות סעיף קטן (א) זה בעניין מוסד שעיקר פעילותו בענייני חינוך כאמור יחולו גם על מוסד חינוך כמשמעותו בסעיף 4 או 5(ג) שאינו מקבל פטור מארנונה לפי סעיפים אלה, בשל אי עמידה בתנאים שנקבעו בסעיפים האמורים.

דוד אמסלם: לעניין סעיף קטן זה, רישוי, רישיון או פטור לפי חוק פיקוח על בתי ספר התשכ"ט-1969, הכרזה או הוראת פטור לפי חוק לימוד חובה תש"ט-1949, רישיון או הכרה לפי חוק מוסדות תרבותיים ייחודיים תשס"ח-2008.

דוד אמסלם: רישום או פטור לפי פקודת החינוך, נוסח חדש, התשל"ח-1978".

דוד אמסלם: הם ניסחו, זה הניסוח של היועץ המשפטי שלי בתיאום, אגף בהתחלה תאמנו את הנוסח עם היועץ המשפטי של משרד הפנים.

דוד אמסלם: הסברתי, זו פוליטיקה פנים ארגונית שלהם, זה הנוסח שמקובל על כולם ואני מבקש להביא אותו להצבעה.

שרית פלבר: - - -

שגית אפיק: משרד המשפטים ניסח את זה?

דוד אמסלם: זה מה שהבנתי.

דוד אמסלם: זה מה שהיועץ המשפטי שלי הביא אחרי שקיבל את זה.

שרית פלבר: אני יכולה לראות - - -

דוד אמסלם: בבקשה.

דוד אמסלם: תבדקי.

מיקי רוזנטל: לדעתי זה נושא חדש.

מיקי רוזנטל: אני גם רוצה לשמוע מה אומר הייעוץ המשפטי על הדבר הזה.

משה גפני: הוא העביר את החוק בוועדת הפנים.

משה גפני: הייעוץ המשפטי אמרו לו במשרד המשפטים שמשרד המשפטים תומך בזה.

דוד אמסלם: אני אומר שוב, העברנו את החוק בכנסת.

דוד אמסלם: זה חוק מדינה.

משה גפני: אתם טוענים שזה נושא חדש?

משה גפני: אתם עומדים על זה?

מיקי רוזנטל: כן.

קריאה: אין בעיה.

קריאה: נעשה הצבעה על נושא חדש.

קריאה: קודם שנצביע עליה אחרי זה שיגיד נושא חדש.

משה גפני: אי-אפשר.

בצלאל סמוטריץ': אני מגיש הסתייגות נוספת, עצמאית, בשונה מזו של חבר הכנסת אמסלם, שאיננה תלויה בה, שנוגעת לאותו ענין וזה קשור למה שדברנו אתמול.

בצלאל סמוטריץ': התיקון הזה שעשה חבר הכנסת אמסלם, עוד אחד ממה שהסתבר מהפרשנויות, שהוא לא חל ביהודה ושומרון.

בצלאל סמוטריץ': לכן אותו מוסד בירושלים מקבל את הפטור - - -

זהבה גלאון: לרבות ביהודה ושומרון.

בצלאל סמוטריץ': להפך, אני אומר את האמת, בגלל שאני לא רוצה את המתח עכשיו, אני מאמץ את הסעיף שעורך-דין ארז קמיניץ ביקש אתמול להציע, במקום לדבר על יהודה ושומרון, לדבר על התישבויות שמתוקצבות - - - בסדר?

בצלאל סמוטריץ': אני בסך הכול מבקש להוסיף הסתייגות.

זהבה גלאון: אם תשנה את החוק מאתמול של הקרן לארנונה ממשלתית, אז אנחנו נסכים לזה.

בצלאל סמוטריץ': אבקש, אל תפריעו לי, כדי שהפרוטוקול ישמע.

בצלאל סמוטריץ': אני מבקש להוסיף הסתייגות בנוגע לפקודת מיסי העירייה - - -

דוד אמסלם: ברשותך, היועץ המשפטי שלי אומר לי שאנחנו ניסחנו, הם ראו את הניסוח והם מאשרים אותו.

דוד אמסלם: גם אם לא, זה לא משנה.

בצלאל סמוטריץ': אני חוזר להסתייגות שלי, אבקש להוסיף הסתייגות בנוגע לפקודת מיסי העירייה ומיסי הממשלה פיטורין 1938, לאחר סעיף 2(ב) יבוא סעיף 2(ג), "הוראות חלק זה יחולו בתחומי הרשויות המקומיות המתוקצבות מתקציב המדינה".

בצלאל סמוטריץ': כך פתרתי את הפלונטר שהיה אתמול.

זהבה גלאון: אדוני, גם לי יש הסתייגות.

משה גפני: חברת הכנסת גלאון, תשאירי את זה, נראה אם ועדת הכנסת תאשר את זה.

משה גפני: רבותי, הייתה הסתייגות של חבר הכנסת יצחק וקנין בפרק של רשות שדות התעופה.

משה גפני: ההסתייגות שלו, שנתמכה על-ידי כל חברי ועדת הכספים אמרה שאת הנושא הזה של חוק הגליל, שמסתיים ב-1 לינואר 2017, להאריך את המועד לעשר שנים נוספות, עד 2027 והיה צריך להצביע על זה עכשיו, לאשר את הארכת המועד של חוק הגליל ל-2027 על-פי ההסתייגות של חבר הכנסת יצחק וקנין.

משה גפני: דיבר אתו השר משה כחלון, כך הוא אמר לי קודם, השר כחלון ביקש ממנו, מסיבות שונות, לא להביא את ההסתייגות שלו להצבעה כאשר הוא אמר לו ואני מצטט מחבר הכנסת וקנין, כי אני לא דברתי עם השר, הוא זכה פה לתמיכה מקיר לקיר.

משה גפני: השר ביקש ממנו, לדברי חבר הכנסת וקנין, שלא יצביע על ההסתייגות, ללכת להליך חקיקה שהוא רוצה לצרף אליה עוד חברים ואת הליך החקיקה הזה יוביל חבר הכנסת וקנין.

משה גפני: לכן ביקש ממני חבר הכנסת וקנין לא להצביע ואני נעתר לבקשתו.

משה גפני: אני מקווה, על דעת כל חברי הוועדה, שאכן החקיקה הזאת, שעליה הוא מדבר, תיעשה מהר.

משה גפני: פרק י"ב: שונות, מתוך הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות 2017 ו-2018), התשע"ז-2016 דחיית גיל הפרישה לנשים

משה גפני: במסגרת החוק הזה העלינו בישיבה הקודמת את העלאת גיל הפרישה לנשים.

משה גפני: את דחיית המועד משרד האוצר הודיע לי סוף סוף שהוא מסכים לתאריך שהעלו בוועדה.

משה גפני: הקריאו את הכול, אבל אני מבקש אם אפשר להקריא את החלק המעשי של הנושא של המועדים כי אני רוצה להצביע על זה.

מיקי רוזנטל: - -

זהבה גלאון: אני אסביר, גפני הגיש הסתייגות על גיל הפרישה.

זהבה גלאון: ההסתייגות שלו התקבלה.

זהבה גלאון: אי-אפשר להגיש הסתייגות על הסתייגות.

מיקי רוזנטל: אני אגיש את זה בהסתייגות בשונות, בלי קשר להודעה שלך עכשיו על גיל הפרישה.

משה גפני: אבל אי-אפשר.

שגית אפיק: אם יש משהו בהסתייגות של חברת הכנסת מרב מיכאלי שיהיה אפשר - - -

מיקי רוזנטל: לצרף אותה אחר-כך?

שגית אפיק: ננסה.

שגית אפיק: הוועדה הולכת לקבל הסתייגות שדוחה את המועדים עד סוף הדיונים.

שגית אפיק: ההצעה של חברת הכנסת מרב מיכאלי היא קצת אחרת.

שגית אפיק: אבל אי-אפשר לתקן את חוק גיל הפרישה אחרי - - - ננסה למצוא משהו אחר, תנו לנו כמה דקות.

שגית אפיק: הקראנו את הלוחות בפעם הקודמת והארכנו אותם בשנה.

שגית אפיק: משרד האוצר והביטוח הלאומי ביקשו להאריך כאורך התקופה שעשינו, עד 31 ביולי ולא אחרי החגים.

אייל לב ארי: תיקון סעיף 6(1) בחוק גיל פרישה התס"ט-2004 להלן החוק העיקרי בסעיף 6(3) במקום ינואר 1955 יבוא אוגוסט 1955.

אייל לב ארי: תיקון סעיף 9(2) לסעיף 9 בחוק העיקרי, בסעיף קטן (1) ובסעיף קטן (ב) במקום כ"ז באלול התשע"ו, 30 בספטמבר 2016 יבוא ד' באייר התשע"ז, 30 באפריל 2017.

אייל לב ארי: בסעיף קטן (ג) במקום ב' בטבת תשע"ז 31 בדצמבר 2016, יבוא ח' באב התשע"ז, 31 ביולי 2017.

אייל לב ארי: תוספת החוק העיקרית בחלק ב1, במקום עד דצמבר 1954 יבוא עד יולי 1955.

אייל לב ארי: במקום הקטע החל במילים "ינואר עד אוגוסט 1955 - 62 וארבעה חודשים", ועד המילים "מאי 1958 - ואילך 64", יבוא "אוגוסט 1955 עד מרס 1956 - 62 וארבעה חודשים, 1956 נובמבר 1956 - 62 ושמונה חודשים.

אייל לב ארי: דצמבר 1956 עד יולי 1957 - 63.

אייל לב ארי: אוגוסט 1957 עד מרס 1958 - 63 וארבעה חודשים.

אייל לב ארי: אפריל 1958 עד נובמבר 1958 - 63 ושמונה חודשים.

אייל לב ארי: דצמבר 1959 ואילך - 64.

אייל לב ארי: תיקון חוק הביטוח הלאומי חוק הביטוח הלאומי נוסח משולם התשנ"ע-1995 בלוח א(1) – בחלק א' תחת הכותרת - - - במקום עד דצמבר 1954 יבוא עד יולי 1955.

אייל לב ארי: ב.

אייל לב ארי: במקום הקטע החל במילים "ינואר עד אוגוסט 1955 - 62 וארבעה חודשים" ועד המילים "מאי 1958 ואילך - 64", יבוא אוגוסט 1955 עד מרס 1956 - 62 וארבעה חודשים".

אייל לב ארי: "יוני 1956 עד נובמבר 1956 - 62 ושמונה חודשים".

אייל לב ארי: נובמבר 1956 עד יולי 1957 - 63.

אייל לב ארי: אוגוסט 1957 עד מרס 1958 - 63 וארבעה חודשים.

אייל לב ארי: - -- 1958 עד נובמבר 1958 - 63 ושמונה חודשים.

אייל לב ארי: דצמבר 1959 ואילך - 64 .

אייל לב ארי: בחלק (ה) במקום עד דצמבר 1954 יבוא עד יולי 1955.

אייל לב ארי: במקום הקטע החל במילים "ינואר עד אוגוסט 1955 – 57 ושבעה חודשים" ועד המילים "מאי 1958 ואילך – 59" יבוא "אוגוסט 1955 עד מרס 1956 – 57 וארבעה חודשים.

אייל לב ארי: אפריל 1956 עד נובמבר 1956 – 57 ושמונה חודשים.

אייל לב ארי: דצמבר 1956 עד יולי 1957 – 58.

אייל לב ארי: אוגוסט 1957 עד מרס 1958 – 58 וארבעה חודשים.

אייל לב ארי: - - - 1958 עד נובמבר 1958 – 58 וארבעה חודשים.

אייל לב ארי: דצמבר 1959 ואילך – 59".

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: כמה חודשים אנחנו מאריכים את המועד ששר האוצר, לאחר ההתייעצות, צריך להביא לנו חוות דעת.

דובר: על-פי החוק ההמלצה הייתה צריכה להינתן עד אפריל בספטמבר ואנחנו מתקנים את זה ל-30 באפריל.

משה גפני: כמה חודשים?

דובר: שבעה חודשים.

משה גפני: כמה חודשים - - -

דובר: ארבעה חודשים מתחילת השנה.

משה גפני: עד מתי?

דובר: עד 30 באפריל.

משה גפני: כמה זמן יש לפי ההצעה הזאת עד שהוועדה צריכה לגבש המלצות?

דובר: לוועדה יהיה עוד שלושה חודשים, עד 31 ביולי 2017.

משה גפני: התאריכים האלה מקובלים על משרד האוצר.

משה גפני: חיכיתי לזה חודשים ארוכים.

משה גפני: התקיימו שם כנראה דיונים.

משה גפני: הם הודיעו לי שהם מקבלים את ההודעות.

סימן טוב: - - -

משה גפני: לא הבנתי, כל בחור צעיר במשרד האוצר עכשיו, תגידו שאתם לא מסכימים, אני מחכה לזה חודשים.

סימן טוב: אמרתי שמקובל.

משה גפני: מקובל.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני עושה את העבודה ובסוף אני עוד מקבל ריקושטים.

משה גפני: מי בעד קבלת ההסתייגות ירים את ידו.

משה גפני: בעד – רוב

משה גפני: נמנעים – אין

משה גפני: העלאת גיל הפרישה לנשים, המועדים נדחו עד ה-31 ביולי 2017.

מיקי לוי: מה יעשו אז?

משה גפני: לא יודע, מה אני נביא?

משה גפני: אם לא היינו עושים את זה, דברנו על מה שקורה.

משה גפני: פרק י"ב: שונות, מתוך הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות 2017 ו-2018), התשע"ז-2016 מענק מיוחד לבן זוג של ניצול שואה שנפטר

משה גפני: דבר נוסף, היות ויש חוק שמאפשר לניצול שואה, אם מישהו מבני הזוג נפטר, שבן הזוג השני יקבל גמלה לפרק זמן מסוים, לאחר מכן הוא יקבל 2,000 שקל בחודש.

משה גפני: היות והחוק הזה נחקק בשנת 2011, כמו הרבה חוקים שאנחנו נתקלים בהם ומתקנים אותם מעת לעת.

משה גפני: בן הזוג של מי שנפטר לפני 2011 איננו זכאי לקבל את הגמלה הזאת והוא נותר ללא קבלת גמלה כיוון שלמגינת ליבו, בן זוגה או בת זוגתו נפטרו לפני קבלת החוק.

משה גפני: בין יתר הדיונים שניהלנו עם משרד האוצר בקשנו מהם להוסיף את החוק ואני רוצה להעביר את זה בהסתייגות.

משה גפני: דא-עקא, שמשרד האוצר אומר שעלותו של החוק הזה 160 מיליון שקל.

משה גפני: אני לא בטוח שהעלות נכונה מכיוון שאותם בני זוג שעליהם אנחנו מדברים, שאחד מבני הזוג נפטר, לצערנו הרב הם מתמעטים מאז 2011 אבל כך טוען האוצר ולכן חבר הכנסת דוד ביטן הציע פשרה.

משה גפני: אני מבקש שתאמר את הפשרה שהצעת.

דוד ביטן: הצענו שבכל רבעון כל אחד יקבל 2,500 שקל מענק מיוחד בכל רבעון.

דוד ביטן: זה אומר 10,000 שקל בשנה.

אוסאמה סעדי: חד פעמי?

דוד ביטן: כל שנה בכל רבעון.

משה גפני: משרד האוצר, אתם מקבלים את זה?

יוגב גרבוס: העלות היא 66 מיליון שקלים.

משה גפני: אתה יודע את זה, כמו כולכם שמדובר על ניצולי שואה מאוד מבוגרים.

יוגב גרבוס: לא מדובר בניצולי שואה, מדובר באלמנים ואלמנות של ניצולי שואה.

יוגב גרבוס: צריך לדייק.

משה גפני: צודק.

משה גפני: אבל מדובר על אנשים מדוברים, אלמן או אלמנה של ניצולי שואה שאחד מבני הזוג נפטר לפני 2011, אם זה היה אחרי 2011 הם לא נזקקים למה שאנחנו אומרים עכשיו.

משה גפני: לכן אנחנו מציעים את ההצעה הזאת שמקובלת על האוצר, שכל רבעון, אותם אלמנים ואלמנות של ניצולי שואה יקבלו 2,500 שקל.

דוד ביטן: הסכום יוצמד מידי שנה.

משה גפני: יצטרכו לנסח את זה.

יוגב גרבוס: אני רק מזכיר שהאנשים האלה מקבלים למשך שלוש שנים לאחר הפטירה את הקצבה עצמה.

יוגב גרבוס: לאחר שלוש שנים את המענק.

משה גפני: תקריא בבקשה.

אייל לב ארי: "חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון מס' 19), סעיף 12, אחרי סעיף קטן (ג) בן זוגו של נכה כהגדרתו בחוק העיקרי ובחוק נכי המלחמה בנאצים שמועד פטירתו חל לפני התקופה שתחילתה 36 חודשים לפני יום התחילה יהיה זכאי למענק רבעוני בסך 2,500 שקלים חדשים שישולם בחודש ינואר, חודש אפריל, חודש יולי ובחודש אוקטובר כל שנה, להלן מענק רבעוני ובלבד שמתקיים בו התנאי האמור בסעיף 11א(א)(1) לחוק העיקרי או בסעיף 13א(א) לחוק נכי המלחמה בנאצים וכל עוד בן הזוג איננו מקבל תגמול חודשי לפי הוראות סעיפים 11א(א)(2) או 11א(א)(3) לחוק העיקרי, או לפי הוראות סעיפים 13א(ב) או 13א(ב)(1) לחוק נכי המלחמה בנאצים.

אייל לב ארי: המענק הרבעוני יעודכן בהתאם לשינויים שיחולו בתוספת היוקר בלבד.

אייל לב ארי: המענקים הרבעוניים הראשון והשני לשנת 2017 לפי סעיף קטן (ד) ישולמו עד תום חודש יוני בשנה האמורה למי שהוכיח שהותקנו בו תנאי הסעיף האמור"

אוסאמה סעדי: מה זה תוספת יוקר?

אוסאמה סעדי: אמרת מוצמד.

משה גפני: זה המוצמד.

דוד ביטן: תוספת יוקר זה לא מוצמד.

דובר: תוספת יוקר זה ההצמדה של הקצבאות, אני יכול לבדוק לכם.

דוד ביטן: תוספת יוקר אין כבר שנים.

משה גפני: ההסכמה היא שהקצבאות הללו יוצמדו כמו בקצבאות רגילות.

משה גפני: אנחנו נאשר את ההסתייגות, שזה יהיה צמוד כמו שמוצמדות הקצבאות.

משה גפני: תאמר לאיל בבקשה איך זה מוצמד, כך זה יהיה כתוב.

דובר: לא לכתוב תוספת יוקר.

משה גפני: לא לכתוב תוספת יוקר.

משה גפני: הצמדה.

משה גפני: היועץ המשפטי אומר שהצמדה בקצבאות זה תוספת יוקר.

משה גפני: כך זה נקרא.

משה גפני: לכן נכתוב תוספת יוקר, כאשר אני מודיע לפרוטוקול - - - דוד, למה אתה מדבר היום כל-כך הרבה?

דוד ביטן: אני מדבר עם יושב-ראש מרצ, מכיוון שהם טוענים שאני סותם להם את הפה, אז כשהם מדברים, אני עונה.

משה גפני: מי בעד אישור ההסתייגות של ניצולי השואה כפי שהוקראה, ירים את ידו?

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: בעד – רוב

משה גפני: נמנעים – אין

משה גפני: ההסתייגות עברה והיא תוצמד לחוק.

משה גפני: ישנה הסתייגות של חברת הכנסת מרב מיכאלי.

שגית אפיק: ההסתייגות של חברת הכנסת מיכאלי היא בסעיף 9(ב) לחוק גיל פרישה, אחריו יבוא סעיף קטן (ב)(1): "בדיוני ועדת הכספים ישקלו בחיוב פתרונות לעניין מקצועות שוחקים לנשים ומאפייני עבודה ייחודיים אחרים במסגרת דיוניה לעניין גיל פרישה לאישה".

משה גפני: מי בעד ההסתייגות.

משה גפני: אני מבקש לא להצביע, זאת אומרת מי שירצה, יצביע, אבל אני מבקש להפיל מכיוון שזה עולה למליאה.

משה גפני: מי בעד?

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: בעד – מיעוט

משה גפני: נמנעים – אין

משה גפני: ההסתייגות לא התקבלה והיא תעבור למליאה מכיוון שזה התייתר לאחר שאישרנו את גיל פרישה לנשים.

משה גפני: פרק י"ב: שונות, מתוך הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות 2017 ו-2018), התשע"ז-2016 תמיכה בצעירים שאין להם תמיכה מבני משפחתם

משה גפני: הסתייגות של חברת הכנסת זהבה גלאון.

דוד ביטן: אני רוצה להגיש הסתייגות שבכנסת הזאת, רק בכנסת הזאת, לא יהיו רוטציות ברשימה המשותפת.

דוד ביטן: להכניס את זה לחוק.

דוד ביטן: אני מוכן לעשות את זה.

אייל לב ארי: לאחר סעיף 173 יבוא פרק י"ב: "תמיכה בצעירים שאין להם תמיכה מצד משפחתם".

אייל לב ארי: 1.

אייל לב ארי: הגדרות.

אייל לב ארי: בפרק זה – "צעיר שאין לו תמיכה מצד משפחתו" – מי שמתקיימים בו כל אלה: מלאו לו לפחות 18 שנים וטרם מלאו לו 25 שנים.

אייל לב ארי: (2) מי שלא גר עם משפחתו ואין לו סיוע כלכלי מצד משפחתו.

אייל לב ארי: (3) אורח חייו, כשגר עם משפחתו, לא אפשר לו להשתלב בשוק העבודה, לרבות עקב העדר השכלה מתאימה.

אייל לב ארי: (4) אורח חייו כאמור בפסקה (3) לא אפשר לו להתקבל למוסד להשכלה גבוהה כהגדרתו בחוק זכויות הסטודנט, התשס''ז–2007, עקב העדר השכלה מתאימה או חוסר בתעודת בגרות.

אייל לב ארי: סיוע לצעיר שאין לו תמיכה מצד משפחתו.

אייל לב ארי: (א) צעיר שאין לו תמיכה מצד משפחתו יהיה זכאי לסיוע בהתאם להוראות שיקבע שר הרווחה והשירותים החברתיים.

אייל לב ארי: (ב) בהוראות כאמור בסעיף קטן (א) רשאי שר הרווחה והשירותים החברתיים לקבוע בין היתר הוראות לעניין.

אייל לב ארי: (1) סיוע בדיור לצעיר שאין לו תמיכה מצד משפחתו, לרבות סיוע בשכר דירה, ודירות מעבר; (2) סיוע וטיפול נפשי ורגשי מצד אנשי מקצוע להתמודדות עם הנתק והעדר התמיכה ממשפחתו של הצעיר; (3) סיוע בקבלת השכלה יסודית ותיכונית, ובכלל זה הכנה לבחינת בגרות וקבלת תעודת בגרות ומימון השתתפות במכינה קדם אקדמית; (4) סיוע בשכר לימוד במוסד להשכלה גבוהה כמשמעותו בפסקה (4) להגדרה "צעיר שאין לו תמיכה מצד משפחתו"; (5) סיוע, ליווי והכוונה במציאת עבודה, ובכלל זה אבחון תעסוקתי-מקצועי.

אייל לב ארי: "

מכלוף מיקי זוהר: מי בעד ההסתייגות ירים את ידו?

נדב שיינברגר: אני רוצה לציין שזו הסתייגות תקציבית.

דוד ביטן: מי אמר נושא חדש?

בצלאל סמוטריץ': אתה לא יכול לטעון לנושא חדש.

דוד ביטן: אבל השר צריך להסכים, הוא צריך לחתום.

נדב שיינברגר: - - -

דוד ביטן: אוקי.

דוד ביטן: מצביעים?

מכלוף מיקי זוהר: מי בעד ההסתייגות שירים את ידו?

מכלוף מיקי זוהר: בעד – רוב

מכלוף מיקי זוהר: נמנעים – אין

מכלוף מיקי זוהר: ההסתייגות נתקבלה.

נדב שיינברגר: אגף תקציבים רוצה ללכת לשר ולהגיש בקשה לנושא חדש.

שגית אפיק: הוא אמר הסתייגות תקציבית, הוא לא טען לנושא חדש.

זהבה גלאון: איזה מעמד יש לו כדי להגיד נושא חדש?

שגית אפיק: כל עוד הוא לא מביא, זה לא נושא חדש.

שגית אפיק: עלו פה שתי טענות, טענה אחת היא שזה נושא חדש, אם הטענה הזאת נטענת על-ידי חבר כנסת אין בעיה.

שגית אפיק: כשהיא נטענת על-ידי נציג השר, על מנת שזו תהיה אכן טענת נושא חדש הוא צריך להביא מכתב חתום על-ידי השר.

שגית אפיק: כיוון שאין כאן מכתב חתום על-ידי השר, נכון לעכשיו אין טענת נושא חדש.

שגית אפיק: יש טענה שזאת הסתייגות תקציבית.

משה גפני: נעבור להסתייגות של חבר הכנסת טרכטנברג.

מנואל טרכטנברג: אני לא מוכן להתבזות, מה שקורה כאן זה שוק.

מנואל טרכטנברג: אני רוצה להעלות הסתייגות אמיתית ולא "חרטה".

משה גפני: אני שואל, אם זה הכיוון שלך, אני אעשה סדר.

משה גפני: אני מבקש מכולם לשבת.

משה גפני: חבר הכנסת טרכטנברג בבקשה.

מנואל טרכטנברג: יש לי הסתייגות בשונות, הסתייגות על פיצוי אסון טבע בעקבות מה שקרה במדינת ישראל לא מזמן.

מנואל טרכטנברג: היינו חסרי אונים מול העבודה שאי-אפשר היה לפצות מאות אלפי אנשים בגלל שהחוק לא מאפשר זאת.

מנואל טרכטנברג: הנה אני בא ומציע פתרון, שאם לאוצר היה את הכלי הזה, אני רוצה להגיד לאוצר, אם יש פה מישהו מהאוצר כי לא אכפת להם, אם היה להם אז זה היה נחסך לאוצר הרבה מאוד כסף כי רוב הכסף היה משולם על-ידי חברות הביטוח.

מנואל טרכטנברג: פרק זה – "נזק עקב אסון טבע" – נזק הנגרם לנכס, למבנה מגורים, לרכוש, לציוד או לכל קניין אחר בבעלות פרטית או עסקית, עקב מפגע טבע נדיר ובעל היקף גיאוגרפי, עצמה או משך זמן חריגים, או עקב הצטברות של מפגעי טבע, שהממשלה הכריזה כאמור בסעיף 2 שהוא אסון טבע.

מנואל טרכטנברג: "השרים" – שר האוצר ושר הפנים.

מנואל טרכטנברג: הכרזה על אסון טבע.

מנואל טרכטנברג: הממשלה תכריז על אסון טבע לפי המלצת שר האוצר, שניתנה לאחר התייעצות עם השר הממונה על השירות המטאורולוגי, על השירות ההידרולוגי או על המכון הגיאולוגי, ועל גבולות האזור או האזורים עליהם חלה ההכרזה על אסון טבע.

מנואל טרכטנברג: ביטוח.

מנואל טרכטנברג: עבור נזק עקב אסון טבע המבוטח בחוזה ביטוח ישולם השיפוי בגין האירוע הביטוחי על ידי חברת הביטוח וזו בלבד בהתאם לחוזה.

מנואל טרכטנברג: פיצויים.

מנואל טרכטנברג: עבור נזק עקב אסון טבע שאינו מבוטח בחוזה ביטוח ישולמו פיצויים בגובה של 75% מהערכת השווי של מערך השמאות הממשלתי.

מנואל טרכטנברג: לא ישולמו פיצויים אלא אם כן נזק עקב אסון טבע הוערך בידי עובד משרד האוצר שהוכשר לכך, או בידי שמאי שהשרים מינו לעניין חוק זה.

מנואל טרכטנברג: ביצוע ותקנות.

מנואל טרכטנברג: השרים ממונים על ביצוע חוק זה והם רשאים להתקין תקנות בכל עניין הנוגע לביצועו".

מנואל טרכטנברג: תודה רבה לך דודי אמסלם, אני באמת מאוד מודה ליושב-ראש ועדת הפנים של הכנסת.

דוד אמסלם: צודק.

מנואל טרכטנברג: "6.

מנואל טרכטנברג: תיקון חוק מס רכוש וקרן פיצויים התשכ"א

מנואל טרכטנברג: –1961 (א) בחוק מס רכוש וקרן פיצויים תשכ"א–1961 (להלן חוק מס רכוש וקרן פיצויים), אחרי סעיף 36(ב1) יבוא: "(ב2) שר האוצר, באישור ועדת הכספים של הכנסת, רשאי לקבוע כי ישולמו פיצויים בעד נזק עקב אסון טבע כהגדרתו בסעיף 1 לחוק פיצוי לנפגעי אסון טבע התשע"ו -2016".

מיקי רוזנטל: הצעה מצוינת.

משה גפני: אני מבקש להצטרף למה שאומר חבר הכנסת רוזנטל.

משה גפני: ניהלנו משא ומתן עם האוצר, הייתה הצעה שהגשנו והעדפנו את ההצעה של פרופסור טרכטנברג.

משה גפני: אמרנו למשרד האוצר שאנחנו מאוד מבקשים לקבל את ההסתייגות הזאת.

משה גפני: ההסתייגות לא עולה כסף, בעצם החוק.

משה גפני: החוק גם סוגר נישות שראינו אותם עכשיו לא בסדר גדול לשמחתנו הרבה, אבל גם זה היה דבר שבו יש נישות שלאנשים אין בית ואין אפשרות לטפל בהם מבחינה חוקית.

משה גפני: אני שמח שטפלו באלתורים.

משה גפני: אבל חלילה אם קורה מצב גרוע מזה, אין אפשרות לטפל.

משה גפני: נותנים סמכות לשר, הוא יכול לפתור את הבעיה.

משה גפני: משרד האוצר מתנגד בסופו של דבר, אני עכשיו שאלתי אותם שוב.

משה גפני: למה זה לא משנה עכשיו?

משה גפני: זאת המציאות.

משה גפני: השר מתנגד לזה, המשרד מתנגד לזה.

משה גפני: אני מציע לא להציע, לא להפיל את ההצעה.

משה גפני: אנחנו נצטרך לעשות מה שמשרד האוצר אומר.

דוד ביטן: ההצעה לא עולה כסף?

משה גפני: לא עולה כסף.

דוד ביטן: אז בוא נצביע בעד.

דוד ביטן: למה לא?

משה אשר: אני אסביר, היום הפוליסות של חברות הביטוח מחריגות את נזקי האיבה ונזקי הטרור.

משה אשר: הן לא מחריגות, אפשר לקנות פוליסות כמעט על כל דבר אחר.

משה אשר: על רעידות אדמה, שיטפונות, שלגים, שריפות, על כל דבר, בהנחה שזה לא לאומני או טרור.

משה אשר: מה שאתם גורמים למעשה היום, אתם גורמים למדינת ישראל האזרחית לא לבטח את עצמה.

משה אשר: אתם מפילים - - -

מנואל טרכטנברג: זה פשוט לא נכון.

מנואל טרכטנברג: אתה אומר דבר שהוא לא נכון.

מנואל טרכטנברג: גם כחשיבה כלכלית ואתה יודע את זה.

מנואל טרכטנברג: ההצעה אומרת שאם אין לך ביטוח פרטי אתה תפוצה רק ב-70% - - -

דובר: אז למה שאני אעשה ביטוח?

מנואל טרכטנברג: מכיוון שלמשל בשריפה, ב-99.9% של המקרים, השריפה לא נגרמת כתוצאה מאסון טבע.

מנואל טרכטנברג: אם אין לך את הביטוח אתה נשאר בלי כלום.

מנואל טרכטנברג: גם כדי להגיע למצב של הכרזה על אסון טבע זו דרך ארוכה מאוד ונדירה.

מנואל טרכטנברג: כלומר אתה צריך להיות פסיכי כדי לא לבטח את עצמך.

מנואל טרכטנברג: השר לא יכול לקחת קרדיט על ההצעה הזאת ואוי ואבוי לו.

מנואל טרכטנברג: אתם צריכים לספק לו סולם כדי שיוכל לרדת מזה.

מנואל טרכטנברג: אבל אתה יודע מה, אני מוריד - - -

דובר: אנחנו רוצים לקיים דיון על ההסתייגות.

מיקי רוזנטל: חכה, נשמע מה הוא אומר, זו הצעה מצוינת.

יואב קיש: אני מציע לעשות הפסקה, ללכת לוועדת הכנסת ולהצביע על נושא חדש.

משה גפני: אנחנו נעשה הפסקה.

משה גפני: אפשר לקיים על זה דיון.

משה גפני: נלך לוועדת הכנסת, לאחר מכן יש דיון ונראה מה אנחנו עושים על הנושא של החוק של מס על ריבוי דירות.

משה גפני: נתייעץ פה ואני אודיע מה אנחנו הולכים לעשות בעניין.

מיקי רוזנטל: יש לי בקשה בעניין הזה אדוני, רשמתי את השעה בה הונח החוק, קיבלתי אותו ברבע לעשר.

מיקי רוזנטל: מדובר בחוק חדש לחלוטין, עם עשרות סעיפים, לא הספקתי אפילו לעיין בו.

מיקי רוזנטל: אני לא יודע מה יש בו.

מיקי רוזנטל: זה חוק חשוב מאוד לדעת כולם, העניין הוא כזה שאנחנו אפילו לא יכולים להכין הסתייגויות, לא לדעת אם אנחנו תומכים.

מיקי רוזנטל: אנחנו חייבים לפחות זמן עד מחר כדי ללמוד את החוק הזה.

דוד ביטן: כתוב על זה בעיתון.

מיקי רוזנטל: סליחה?

מיקי רוזנטל: אני חי מהעיתון?

מיקי רוזנטל: אתם עושים ממני צחוק?

מיקי רוזנטל: אנחנו מבקשים זמן כדי ללמוד את הנושא.

משה גפני: אני מודיע על הפסקה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אחרי שוועדת הכנסת טענה שזה לא נושא חדש אנחנו נצביע - -

מיקי רוזנטל: רגע, אדוני, זאת הצעה תקציבית.

מיקי רוזנטל: אני מבקש לדעת מהאוצר מה המשמעות של ההצעה הזאת.

מיקי רוזנטל: זה הנחה בארנונה.

משה גפני: רגע, רק תן לי להגיד.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, אני יכול רגע?

משה גפני: רגע.

משה גפני: אנחנו נצביע על רביזיה בנושא של חוק הארנונה, ואז נצביע על ההסתייגויות אם אכן הוועדה תאשר את זה.

משה גפני: לאחר מכן יכול להיות שנצביע גם על השיפוי אם נועה תבוא.

משה גפני: אני דיברתי עם שר האוצר בנושא מס על ריבוי דירות.

משה גפני: השר מבקש שאנחנו נמשיך לדון הלאה עכשיו.

מיקי לוי: זה נושא חדש, אדוני.

מיקי לוי: עכשיו שמת לנו את החוק.

מיקי לוי: זה לא ראוי.

מיקי רוזנטל: זה לא ראוי.

מיקי לוי: איזו מין צורה שאנחנו קובעים - - -

מיקי רוזנטל: תקשיב, אנחנו לא יכולים - -

משה גפני: רגע.

מיקי לוי: עם כל הכבוד לשר האוצר הוא לא מלך העולם.

מיקי רוזנטל: עם כל הכבוד לשר יש כללים מינימליים לדיון בוועדות הכנסת, בוודאי בנושא כל כך מהותי.

מיקי לוי: עכשיו שמת לנו?

מיקי לוי: על כל נושא אתה רוצה שנלמד את זה?

מיקי לוי: זה לא ראוי.

משה גפני: טוב.

משה גפני: קודם כול אני מבקש להצביע על הבקשה - -

עודד פורר: יש סיכוי לקבל דיווח על הנסיעה לאזרביג'אן וקזחסטן?

מיקי לוי: - - -

מיקי רוזנטל: לצאת ידי חובה ולהגיד שדנו?

מיקי רוזנטל: אז נגיד שדנו ונלך.

מיקי רוזנטל: מה הסיפור?

מיקי לוי: מה ראש הממשלה אמר?

מיקי לוי: מיקי מכלוף זוהר לוחש לו שראש הממשלה נחת.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, פתחת את הישיבה?

משה גפני: כן.

דוד אמסלם: אני רק רוצה לענות למה שמיקי רוזנטל אמר.

משה גפני: עוד אין שאלה.

משה גפני: הוא יצא להתייעצות.

דוד אמסלם: שמעתי.

דוד אמסלם: אנחנו דנו בחוק במשך הרבה מאוד דיונים, ולכן שם נשאלו כל השאלות – כן תקציב, לא תקציב.

משה גפני: אבל זה בוועדה אחרת.

דוד אמסלם: אני מזהיר – כאן זה עניין של הנוסח, לא של המהות.

דוד אמסלם: לכן זה הסיפור.

מיקי לוי: הכול מסתדר לכם.

משה גפני: אני רוצה להצביע.

מיקי רוזנטל: אני רוצה לדעת סעיף תקציבי.

מיקי לוי: הם יודעים את זה.

בצלאל סמוטריץ': אין לזה עלות תקציבית כיוון שזה תקציב הרשות, לא תקציב המדינה.

משה גפני: טוב, רבותי, אני רוצה להצביע, בבקשה.

מיקי רוזנטל: סליחה, אנחנו לא יכולים לדעת כמה כסף הולך?

מיכל בירן: איך אנחנו יכולים למלא את תפקידנו בלי לדעת את הנתונים הבסיסיים?

שרית פלבר: אני ממשרד המשפטים.

שרית פלבר: אני רוצה לחזור לדברים שאמרתי בוועדת הכנסת וגם לחדד אותם לגבי ההסתייגות של חבר הכנסת אמסלם.

שרית פלבר: כאמור, הנוסח הוא נוסח של היועץ המשפטי של ועדת הפנים.

שרית פלבר: הוא לא נוסח של משרד המשפטים.

שרית פלבר: משרד המשפטים מתנגד למהות של הנוסח.

שרית פלבר: ארז קמיניץ, המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, ביקש למסור שהוא סבור שיש פה פגיעה בשלטון החוק.

בצלאל סמוטריץ': אתם קצת נסחפתם.

קריאות: פגיעה בשלטון החוק?

בצלאל סמוטריץ': לתת פטור מארנונה לבתי ספר זה פגיעה בשלטון החוק?

משה גפני: רק רגע, עם כל הכבוד.

מיקי רוזנטל: זה לא לבתי ספר, אל תגיד.

דוד אמסלם: מדובר לבתי ספר.

משה גפני: אתה יודע, זאת חוצפה שהיושב-ראש מדבר, ואתה נכנס לתוך דבריו.

בצלאל סמוטריץ': אני התחלתי - -

משה גפני: התחלת.

משה גפני: לא קיבלת רשות.

משה גפני: הייתי בדיון בוועדת הכנסת, שמעתי את הדברים שלך גם בשם ארז קמיניץ.

משה גפני: הבנתי אותם.

דוד אמסלם: דרך אגב, הם אמרו את זה גם בוועדה.

משה גפני: אני שמעתי אותך גם פה, והבנתי.

משה גפני: עכשיו לא הבנתי.

משה גפני: למה לא הבנתי?

משה גפני: מכיוון שהיום אנחנו בחודש כסלו ולא בחודש אדר.

משה גפני: זה לא פורים.

משה גפני: זאת פגיעה בשלטון החוק?

בצלאל סמוטריץ': אם חוות הדעת שלהם זה שלטון החוק, אז מי שהולך נגד זה פוגע בשלטון החוק.

בצלאל סמוטריץ': מה לא ברור, גפני?

דוד אמסלם: הם טענו את זה גם בוועדת הפנים.

דוד אמסלם: לא קיבלנו, והתקדמנו.

משה גפני: למה זאת פגיעה בשלטון החוק?

דוד אמסלם: בגלל שיש להם אג'נדה.

מיקי רוזנטל: אתם לא יכולים לעשות צחוק מהדברים האלה.

משה גפני: לא, לא.

דוד אמסלם: אז בואו נשמע.

משה גפני: אבל זה נאמר בוועדת הכנסת.

משה גפני: שלטון החוק זאת המצאה חדשה?

מיקי רוזנטל: אני לא אומר שזה נכון, אני רק אומר שאין שום בהילות להכניס את הדבר הזה לחוק ההסדרים, ושימשיך לחקיקה רגילה בוועדת הכספים וזהו.

משה גפני: צודק.

משה גפני: בבקשה.

שרית פלבר: העמדה הייתה שכדי לקבל את הפטור הפעילות צריכה להיות כפופה לכל דין, ולפי התיקון החדש, יהיה אפשר לתת את הפטור גם אם הנכס לא פועל על-פי דין, וכאן במקרה הזה דיני החינוך.

שרית פלבר: לכן העמדה שזה פוגע בשלטון החוק.

בצלאל סמוטריץ': זה לא נקרא פגיעה בשלטון החוק, עם כל הכבוד.

דוד אמסלם: אנחנו נשנה את החוק, והכול יהיה לפי החוק.

בצלאל סמוטריץ': פשוט לא פגיעה בשלטון החוק.

דוד אמסלם: אנחנו נשנה את החוק, והכול יהיה לפי החוק.

בצלאל סמוטריץ': דודי, אתה לא מוסמך.

דוד אמסלם: אנחנו גם לא מוסמכים לשנות את החוקים, אני מבין.

בצלאל סמוטריץ': לא, אתה לא מוסמך.

בצלאל סמוטריץ': דרך אגב, כבר בתיקון הנוכחי זה פוגע, לשיטתכם, בשלטון החוק כיוון שכבר בשלטון הנוכחי הורידו את התנאי שהוא יפעל ושיהיה לו היתר בנייה וכולי.

דוד אמסלם: אני רוצה לומר ליושב-ראש, הם לא טענו רק שחוק ההסדרה פוגע בשלטון החוק, אלא גם יש לו בעיות חוקתיות.

דוד אמסלם: ודאי בחוק הזה - - - ועדיין הצבענו לו.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נצביע גם לזה.

אוסאמה סעדי: אתם ממשיכים כל פעם.

אוסאמה סעדי: אלה שרוצים להחיל את זה על יהודה ושומרון - -

דוד אמסלם: זה לא - - -

בצלאל סמוטריץ': לא על זה מדובר.

דוד אמסלם: אנחנו עוד לא שם.

אוסאמה סעדי: חלק מהטיעון של משרד המשפטים - -

דוד אמסלם: - - -

אוסאמה סעדי: זה קשור.

דוד אמסלם: עוד מעט תדבר על ההסתייגות השנייה.

דוד אמסלם: אוסאמה, אני יודע - -

אוסאמה סעדי: לא, היא מדברת על זה.

בצלאל סמוטריץ': לא נכון.

דוד אמסלם: אוסאמה, אצלנו בוועדה הם טענו את זה גם אז.

משה גפני: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, אני לא יזמתי את זה.

משה גפני: לפי דעתי, נעשה פה עירוב של נושאים.

משה גפני: פנו אלי גם.

אוסאמה סעדי: כל המוסיף גורע.

משה גפני: תסתכל בחוק.

משה גפני: מדובר על כאלה שאינם מתוקצבים על-ידי המדינה.

מיקי רוזנטל: אבל זה חסר קריטריונים.

מיקי רוזנטל: לדאבוני, גם בית בושת יכול לקבל פטור, לפי החוק הזה.

מיקי רוזנטל: זאת המשמעות של החוק.

דוד אמסלם: אני אסביר.

אוסאמה סעדי: מה אמרת?

אוסאמה סעדי: שהם לא מתוקצבים?

משה גפני: אני מדבר - -

אוסאמה סעדי: - - -

בצלאל סמוטריץ': אבל אתה מערבב.

דוד אמסלם: אוסאמה, אתה מערבב את הכול.

בצלאל סמוטריץ': אתה אינטליגנט, אוסאמה, נו, ברצינות.

אוסאמה סעדי: אני אומר לך, אתה יודע שבחוק - - - אני הצבעתי בעדך - - -

דוד אמסלם: אבל אני מסביר לך.

דוד אמסלם: זה לא קשור.

אוסאמה סעדי: זה מיועד ל - -

דוד אמסלם: מדובר על מוסדות חינוך - -

בצלאל סמוטריץ': לא ביו"ש.

בצלאל סמוטריץ': זה משהו אחר, אוסאמה.

אוסאמה סעדי: מה רוצה חבר שלך?

אוסאמה סעדי: הוא אומר, עכשיו זה חל גם על - -

דוד אמסלם: אבל זה לא זה.

דוד אמסלם: אני עכשיו מדבר על מה שאני מדבר.

בצלאל סמוטריץ': אוסאמה, זה שתי הסתייגויות שונות.

אוסאמה סעדי: אבל אני אומר לך.

בצלאל סמוטריץ': אבל כשהוא מתקן תצביע בעדו, כי מה שהוא מתקן לא קשור ליו"ש.

אוסאמה סעדי: אתה רוכב על ההסתייגות.

בצלאל סמוטריץ': אני לא רוכב על ההסתייגות, ואת כל החוק שלו אני מחיל ביו"ש.

אוסאמה סעדי: אתה לא הגשת הסתייגות משלך.

בצלאל סמוטריץ': זאת הסתייגות חדשה.

בצלאל סמוטריץ': זאת הסתייגות עצמאית.

בצלאל סמוטריץ': זאת הסתייגות שלי חדשה.

בצלאל סמוטריץ': אתה מצביע פעמיים.

בצלאל סמוטריץ': אני מחיל את כל החוק.

בצלאל סמוטריץ': אני לוקח את כל החוק שאתה עשית בכנסת והצבעת בעדו, ואני עכשיו הולך עכשיו לפרסם שאתה הצלת את ההתיישבות כי אני מחיל את כל החוק שלך ביו"ש, לא את ההסתייגות הזאת.

בצלאל סמוטריץ': זה לא קשור להסתייגות.

בצלאל סמוטריץ': את כל סעיף 5י - -

אוסאמה סעדי: אתה יכול לעשות את זה רק דרך מפקד האזור.

בצלאל סמוטריץ': אבל זה עוד דיון.

בצלאל סמוטריץ': זה לא קשור למה שהוא עושה.

אוסאמה סעדי: אני מדבר על הדיון שלך, לא - - -

דוד אמסלם: זה מה שאני אומר לך.

אוסאמה סעדי: בסדר, אני מתווכח אתו, לא אתך.

בצלאל סמוטריץ': תכף נלמד אותך שאנחנו כן יכולים.

מיקי לוי: עם מי גפני מדבר?

מיקי לוי: עם ראש הממשלה?

מיקי רוזנטל: עם הסגן שלו.

יהודה גליק: שבוע שלם דיברתם - - -

דוד אמסלם: משה, אתה רוצה להביא את זה להצבעה?

מיקי רוזנטל: אדוני, לאור הדברים הבעייתיים שנאמרו כאן על-ידי משרדי הממשלה, אני לא רואה שום בהילות לחוקק את החוק עכשיו בחוק ההסדרים.

מיקי רוזנטל: אני מבקש שתונח על שולחננו חוות דעת של היועץ המשפטי של הכנסת.

מיקי רוזנטל: זה מאוד דרמטי, העניין הזה.

משה גפני: בסדר - -

מיקי רוזנטל: יש גבול למה שאפשר לכופף - -

דוד אמסלם: לא, לא, הוא לא יפריע לנו בהצבעות.

דוד אמסלם: החוק הזה עבר.

מיקי רוזנטל: מדברים פה כמו איזה בריון – "הוא לא יפריע לנו", כאילו אני נכנסתי הנה בכוח.

דוד אמסלם: הוא כל הזמן מפריע.

מיקי רוזנטל: סליחה, אני חבר כנסת פה, ולאור הדברים החמורים שנאמרו פה על-ידי משרד המשפטים, אני מבקש לקבל חוות דעת האם החוק הזה חוקתי כי נאמר שהוא לא חוקתי.

מיקי רוזנטל: נאמרו על החוק הזה הרבה מאוד דברים בעייתיים.

מיקי רוזנטל: החקיקה נעצרה בוועדת הפנים על-ידי משפטנים - -

דוד אמסלם: לא נעצרה.

מיקי רוזנטל: נעצרה.

מיקי רוזנטל: אם היא לא נעצרה, למה היא לא עברה?

מיקי רוזנטל: למה הדבר הזה לא ממשיך להיות מחוקק?

מיקי רוזנטל: למה העוקף הזה?

מיקי רוזנטל: אם הכול בסדר שיאשרו את זה בוועדת הפנים.

דוד אמסלם: החוק הזה עבר בוועדת הפנים, שום דבר לא נעצר.

דוד אמסלם: הרי חבר הכנסת רוזנטל לא מדייק כהרגלו.

דוד אמסלם: הוא אפילו לא יודע על מה מדובר.

דוד אמסלם: הם גם לא אמרו שהחוק הוא לא חוקתי.

דוד אמסלם: הם לא אמרו דבר כזה.

דוד אמסלם: הם אמרו שמבחינתם החוק פוגע בשלטון החוק.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: בגלל שמדובר על מוסדות, בעיקר של נטורי קרתא שלא רוצים סמל.

דוד אמסלם: אבל זה מוסד חינוכי.

דוד אמסלם: בשנות ה-50 נתנו להם פטור, אחרי זה בשנות ה-90 הורידו להם חלק, ועכשיו מורידים הכול.

דוד אמסלם: אבל, כנראה, יש לו בעיה עם אותה אוכלוסייה.

דוד אמסלם: דרך אגב, גם לאוכלוסייה הערבית יש דבר כזה במזרח העיר.

רחל עזריה: אז אתה רוצה לעזור לתנועה האסלמית?

דוד אמסלם: לא, זאת לא התנועה האסלאמית.

מיקי רוזנטל: בדרכים עקלקלות.

רחל עזריה: כן, אני מכירה.

רחל עזריה: דודי, אנחנו מכירים.

רחל עזריה: מזרח העיר זאת התנועה האסלאמית.

רחל עזריה: רק לתנועה האסלאמית יש בתי הספר האלה שלא מוכנים לסמל מוסד.

רחל עזריה: להם אנחנו ניתן פטור מארנונה.

רחל עזריה: אני לא מאמינה.

רחל עזריה: באמת, לתנועה האסלאמית אתם רוצים לעזור?

רחל עזריה: הגזמתם לגמרי.

אוסאמה סעדי: אני תמכתי בחוק.

אוסאמה סעדי: אני הצבעתי בעדו.

רחל עזריה: תעשו מה שאתם רוצים.

משה גפני: זה התנועה האסלאמית?

רחל עזריה: זה מה שאנחנו עושים.

משה גפני: למה לא לעזור לתנועה האסלאמית?

רחל עזריה: במזרח ירושלים?

רחל עזריה: אין בעיה.

רחל עזריה: בוא אני אדבר אתך קצת על מה שהיה לנו בגל הטרור עם התנועה האסלאמית במזרח ירושלים.

רחל עזריה: באמת.

דוד אמסלם: דרך אגב, התנועה האסלאמית היא מחוץ לחוק, אז היא סתם עכשיו.

רחל עזריה: ממש.

רחל עזריה: סליחה.

רחל עזריה: מי היה אחראי לבתי הספר בירושלים?

משה גפני: רבותי, מי בעד?

מיקי רוזנטל: אני מבקש חוות דעת.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: שאלתי אם אני יכול להצביע.

משה גפני: התשובה היא שאני יכול להצביע.

רחל עזריה: גם אני מצטרפת לחוות הדעת.

רחל עזריה: אני רוצה להבין על איזה בתי ספר זה הולך להשפיע.

מיקי רוזנטל: - - - ורחל עזריה לקבל חוות דעת.

רחל עזריה: אני רוצה להבין על איזה בתי ספר זה הולך להשפיע.

משה גפני: על כאלה שאינם מתוקצבים על-ידי הממשלה.

רחל עזריה: אני אומרת לך שזה מה שאתם עושים.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אז זה מה שעושה.

משה גפני: את לא סובלת, ואני לא סובל מהם.

משה גפני: אני רוצה להגיד על מה מדובר.

משה גפני: מדובר על חוק שעבר בכנסת בקריאה שנייה ושלישית.

משה גפני: החוק מדבר על חיובי ארנונה – האם הוא נקרא מוסד חינוכי או לא.

משה גפני: יש כללים למה שנקרא מוסד חינוכי.

משה גפני: אלא מה, המוסדות האלה אינם מתוקצבים על-ידי המדינה מסיבות שלהם, לא בגלל שאין תלמידים.

משה גפני: יש תלמידים.

משה גפני: יש שם כל התנועות החינוכיות ולא משנה למי הם שייכים.

משה גפני: בא אלי חבר הכנסת דודי אמסלם, יושב-ראש ועדת הפנים, ואמר לי שהחוק עבר בוועדת הפנים ונכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

משה גפני: העיקרון נקבע על-ידי הכנסת.

משה גפני: הוא נמצא בספר החוקים.

משה גפני: בא ארז קמיניץ – זה מה שאמר לי דודי אמסלם, יושב-ראש ועדת הפנים, ואמר שהניסוח לא נכון.

משה גפני: הוא צריך לנסח אותו אחרת.

משה גפני: אמר לי דודי אמסלם – אם אצלי היה קרן הארנונה אז הייתי מתקן את זה בוועדת הפנים, אבל כיוון שגלשת לתחום הוועדה שלי עם קרן הארנונה אני מבקש ממך שתתקן את זה כאן.

משה גפני: זה מה שאמר לי יושב-ראש ועדת הפנים, ויש מידה של צדק בדבריו.

משה גפני: לכן דודי אמסלם מבקש להכניס את זה בהסתייגות בקרן הארנונה, ולכן אני מביא להצבעה.

רחל עזריה: אני מבקשת התייעצות סיעתית.

משה גפני: כמה זמן את רוצה?

רחל עזריה: אני מבקשת עשר דקות.

משה גפני: את לא יכולה.

בצלאל סמוטריץ': אין עשר.

בצלאל סמוטריץ': חלאס, חבר'ה.

משה גפני: חמש דקות.

משה גפני: אני מבקש שתשיגו לי את השר כחלון שרחל עזריה מפריעה לנו בחקיקת חוק בקריאה שלישית.

עודד פורר: לתנועה האסלאמית ניתנת דירה שלישית?

עודד פורר: אני לא הבנתי מה קורה פה, אדוני.

משה גפני: מסובך.

עודד פורר: תהיה דירה שלישית לתנועה האסלאמית?

משה גפני: אנחנו עוד לא יודעים.

משה גפני: יש דיון בעניין הזה.

משה גפני: מכיוון שעברו חמש דקות אני מחדש את הישיבה.

משה גפני: אני מבקש מכולם לשבת.

משה גפני: מי בעד הרביזיה?

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: מי נמנע?

מיקי רוזנטל: זה לא רביזיה.

מיקי רוזנטל: סליחה, זה היה נושא חדש.

מיקי רוזנטל: עכשיו אני רוצה לבקש רביזיה - - -

משה גפני: אתה לא יכול לבקש רביזיה.

מיקי רוזנטל: אחרי ההצבעה אני יכול לבקש רביזיה.

משה גפני: כן, בוודאי.

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: בעד הרביזיה – רוב

משה גפני: נמנעים – אין

משה גפני: הרביזיה התקבלה.

משה גפני: אני אקריא את ההסתייגות של חבר הכנסת דודי אמסלם.

משה גפני: האמת היא שהקריאו את זה כבר קודם.

מכלוף מיקי זוהר: לא צריך להקריא.

משה גפני: לא צריך להקריא.

משה גפני: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת דודי אמסלם?

אחמד טיבי: לא רציתי להצביע, אבל בגלל שהיא אמרה, התנועה האסלאמית אז אני תומך.

משה גפני: אני הבנתי.

משה גפני: בעד ההסתייגות – רוב

משה גפני: ההסתייגות של חבר הכנסת דוד אמסלם נתקבלה.

משה גפני: ההסתייגות התקבלה.

בצלאל סמוטריץ': גם ההסתייגות שלי, גפני.

משה גפני: יש הסתייגות של חבר הכנסת - -

בצלאל סמוטריץ': לבקשת האוצר והסכמות שהגעתי עם האוצר, אני עכשיו מתקן את ההסתייגות.

בצלאל סמוטריץ': המשמעות היא שאני צריך למשוך את הנוכחית ולהקריא את הסתייגות חדשה, ועליה נצביע.

משה גפני: בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אז אני מושך את ההסתייגות הקודמת.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו ההסתייגות שלי – אבקש להוסיף הסתייגות בנוגע לפקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פיטורין), 1938 סעיף 5י(3).

בצלאל סמוטריץ': זה סעיף ספציפית.

בצלאל סמוטריץ': תחולתו של סעיף זה תהיה בתחומי כל הרשויות המקומיות המתוקצבות מתקציב המדינה.

בצלאל סמוטריץ': פשוט צמצמנו את התחולה אך ורק לתיקון לחוק של דודי אמסלם.

אוסאמה סעדי: נושא חדש.

משה גפני: מי בעד אישור ההסתייגות?

בצלאל סמוטריץ': לא, אי אפשר לטעון נושא חדש.

אוסאמה סעדי: למה?

אוסאמה סעדי: אתה משכת את ההסתייגות.

אוסאמה סעדי: זאת הסתייגות חדשה.

בצלאל סמוטריץ': קודם הסבירה לי היועצת המשפטית שאי אפשר לטעון לנושא חדש כי הנושא - -

אוסאמה סעדי: מה פתאום.

אוסאמה סעדי: זאת הסתייגות חדשה.

שגית אפיק: אתה מגיש הסתייגות חדשה.

בצלאל סמוטריץ': תשאלי את איך קוראים לה.

אוסאמה סעדי: הסתייגות חדשה.

בצלאל סמוטריץ': שנייה.

מיקי רוזנטל: בוודאי שכן.

מיקי רוזנטל: זאת הסתייגות חדשה.

בצלאל סמוטריץ': אתה לא יכול.

בצלאל סמוטריץ': תקשיבו רגע.

אוסאמה סעדי: מה אתה לא יכול?

אוסאמה סעדי: אתה קובע ליועצת המשפטית?

בצלאל סמוטריץ': שגית, תתקשרי רגע ליועצת המשפטית של שע"מ.

בצלאל סמוטריץ': היא הסבירה שכיוון שזה אותו נושא הנושא הוא לא נושא חדש.

בצלאל סמוטריץ': גם אם אני משנה את הסגנון אין עם זה בעיה.

בצלאל סמוטריץ': הראיתי לה את שני הנוסחים, והיא אמרה לי חד משמעית שאי אפשר לטעון.

בצלאל סמוטריץ': ארבל אמרה - -

מיקי לוי: - - - את עמדת משרד המשפטים.

רועי פולקמן: לא, זה משהו אחר.

רועי פולקמן: אבל נושא חדש - -

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש - - - נושא חדש - -

בצלאל סמוטריץ': הרי מה אתם רוצים?

בצלאל סמוטריץ': אם תטענו לנושא חדש אז אני אצביע על ההסתייגות ההיא.

אוסאמה סעדי: אני טוען לנושא חדש.

אוסאמה סעדי: נלך לוועדת הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': אבל מסבירים לך שאתה לא יכול לטעון.

אוסאמה סעדי: מי מסביר לי את זה?

אוסאמה סעדי: אתה מסביר לי את זה.

אוסאמה סעדי: בינתיים אני לא שמעתי על זה.

בצלאל סמוטריץ': - - - יסבירו לך.

בצלאל סמוטריץ': אם יטענו לנושא חדש אנחנו נצביע על הגדול, מה לעשות.

משה גפני: בסדר.

שגית אפיק: ארבל אומרת שזה לא מדויק מה שאתה אומר.

בצלאל סמוטריץ': אני הראיתי לה את שתי ההסתייגויות.

אוסאמה סעדי: נו, בחייאת דינק.

שגית אפיק: היא אמרה שלא הראית לה את ההסתייגויות.

בצלאל סמוטריץ': עמדתי איתה עם שני הדפים, שאני בסך הכול את אותה הסתייגות מצמצם.

שגית אפיק: אני בודקת.

משה גפני: בסדר, הבנתי.

משה גפני: קודם כול ההסתייגות של חבר הכנסת דודי אמסלם התקבלה.

משה גפני: יש בקשה לרביזיה.

מיקי רוזנטל: כן.

משה גפני: אני מבקש להוציא הזמנה לרביזיה לעוד חצי שעה.

משה גפני: יש בקשה של בצלאל להצביע על ההסתייגות שלו.

אוסאמה סעדי: הוא משך את ההסתייגות שהצבענו על זה.

אוסאמה סעדי: יש הסתייגות חדשה, ואני טוען לנושא חדש.

משה גפני: אחרי שנברר את העניין נראה מה עושים.

משה גפני: אם יש טענת נושא חדש נצטרך לקחת את זה לוועדת הכנסת אם תרצה לעשות את זה.

משה גפני: פרק ח' (סימן ד' - מס ריבוי דירות), מתוך הצעת חוק התכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2017 ו-2018), התשע"ז-2016

משה גפני: אני מבקש לעבור למס ריבוי דירות.

משה גפני: בבקשה, מיקי רוזנטל.

מיקי רוזנטל: אמרתי את זה, ואני אומר שוב – מדובר בחוק מאוד מורכב שהונח על שולחן הוועדה לפני שעתיים.

מיקי רוזנטל: אנחנו היינו במהלך דיונים, ואפילו אי אפשר היה לעיין בזה.

מיקי רוזנטל: כדי שנוכל להתייחס למה שכתוב בחוק הזה, שיכול להיות שהוא נפלא ויכול להיות שהוא גרוע, אנחנו צריכים - -

משה גפני: רק שנייה, אי אפשר.

משה גפני: אני מבקש לא לעמוד פה.

מיקי לוי: טמיר, אני מדבר אחריו.

מיקי לוי: מה פתאום מתחילים בחוק החדש?

אוסאמה סעדי: גם אני מדבר.

מיקי לוי: לפני שעה וחצי.

מיקי לוי: תסתכלו כמה דפים.

אוסאמה סעדי: עוד לא קיבלנו את זה.

אוסאמה סעדי: אתה רוצה שנתחיל מחמש עשרה עמודים?

משה גפני: אני נותן לך.

משה גפני: רק דקה.

מיקי רוזנטל: בסדר.

מיקי רוזנטל: בינתיים אחרים צועקים.

משה גפני: אני מבקש לא לעמוד שם.

משה גפני: אי אפשר לנהל את הדיון.

משה גפני: חבר הכנסת מיקי רוזנטל, בבקשה.

מיקי רוזנטל: מאחר שמדובר בנושא מורכב ויספרו פה שניסו פה עשרות שינויים שאפילו לא ראיתי מהם, אבל רק ראיתי את היקף החוק.

מיקי רוזנטל: ואני אומר לך שכדי ללמוד אותו, כדילהגיש הסתייגויות ראויות, כדי להבין אם אני תומך או מתנגד, כדי להציע פתרונות אלטרנטיביים, אנחנו חייבים לפחות כמה שעות, כמה שעות לשבת ולעיין בחוק.

מיקי רוזנטל: נורא דחוף לשר?

מיקי רוזנטל: אין בעיה – נבוא מחר בבוקר לשעתיים-שלוש.

אחמד טיבי: אפשר מחר בבוקר, חבר הכנסת גפני?

מיקי רוזנטל: נלמד את זה.

מיקי רוזנטל: נבוא ב-12:00 בצהריים ונלמד.

משה גפני: אם כן, אז ביום ראשון.

מיקי רוזנטל: אם מפריעה השבת, גם לי מפריע לבוא הנה ביום שישי, אז יש יום ראשון.

משה גפני: לא נבוא ביום שישי.

מיקי רוזנטל: אבל תראה, הרי לא יכול להיות שתתעלמו לחלוטין מכל נוהל סביר.

מיקי רוזנטל: אתם גם רוצים שנתמודד עם זה בחוק ההסדרים, שזה בלתי אפשרי, נושא כזה מורכב, וגם אתם מביאים אותו ברגע האחרון, ואומרים לנו עכשיו: יאללה, תצביעו.

מיקי רוזנטל: זה דבר שנוגד כל מנהל תקין, סדר ראוי, פרלמנטריזם ראוי, שיקול דעת של חברי הכנסת.

מיקי רוזנטל: אז אם אתם רוצים להעביר את החוק כי השר אמר, כי זה חשוב לו מאוד – ואני מבין את זה –סבבה, בוא נצביע ונגמור, למה בכלל לדון בפרטים?

מיקי רוזנטל: ואם חשובים הפרטים אז תנו לנו את הזמן הסביר ללמוד.

מיקי רוזנטל: זה באמת בקשה לא מוגזמת, לא בלתי הגיונית.

מיקי רוזנטל: וחוץ מזה שהשר רוצה וזה חשוב לו, אני מבין – גם אנחנו רוצים.

מיקי רוזנטל: אי אפשר למחוץ את הזכויות שלנו באופן כל כך ברוטלי, ולמעוך אותן ולדרוס אותן.

מיקי רוזנטל: אנחנו חברי כנסת, אנחנו אמורים להצביע פה על גורל רכושם היקר של אנשים שעבדו עשרות שנים בשביל להשיג דירות, ואתם רוצים שאנחנו נעשה את זה ככה ב"חאפ-לאפ".

מיקי רוזנטל: זה לא הגיוני, זה לא סביר.

מיקי רוזנטל: ואני מבקש ממך, אדוני, לאפשר לנו ללמוד את החוק ולהגיב בזמן ולהתמודד עם זה.

מיקי רוזנטל: לוח זמנים צפוף, ואנחנו מוכנים לבוא גם ב- - -

דוד אמסלם: כבוד היושב-ראש, רק הערה למה שהחלטת – אין רביזיה על רביזיה.

דוד אמסלם: אני הגשתי רביזיה.

דוד אמסלם: הוא לא יכול להגיש רביזיה על הרביזיה שלי.

דוד אמסלם: צריך להבין.

דוד אמסלם: אני הגשתי רביזיה.

קריאה: הגשת הסתייגות.

דוד אמסלם: אני הגשתי רביזיה.

דוד אמסלם: הוא לא יכול להגיש רביזיה על הרביזיה.

מכלוף מיקי זוהר: לא, הוא הגיש רביזיה על ההסתייגות שלך.

דוד אמסלם: לא הגשתי הסתייגות, הגשתי רביזיה.

מכלוף מיקי זוהר: אבל אחרי הרביזיה הצבענו על הסתייגות.

דוד אמסלם: לכן הוא לא יכול להגיש רביזיה על הרביזיה.

מכלוף מיקי זוהר: אבל אחרי זה הצבענו על הסתייגות.

דוד אמסלם: לא, תקשיב טוב.

מכלוף מיקי זוהר: רבע שעה, נפיל אותה וזהו.

דוד אמסלם: לא חשוב.

דוד אמסלם: אי אפשר להגיש רביזיה על רביזיה.

אוסאמה סעדי: לי יש דירה ברמאללה - -

משה גפני: בסדר, נברר את זה.

משה גפני: אני חושב שאתה טועה בעניין הזה, אבל נברר.

משה גפני: לא קרה כלום.

משה גפני: חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': הרב גפני, אני מבין שאפשר להצביע על ההסתייגות שלי.

בצלאל סמוטריץ': בוא נגמור עם זה.

משה גפני: מה?

בצלאל סמוטריץ': היועצת המשפטית אומרת שאפשר להצביע על ההסתייגות שלי, אז בוא נסיים את זה.

שגית אפיק: בדקנו.

שגית אפיק: אי אפשר לטעון טענה כזאת.

בצלאל סמוטריץ': צריך להצביע.

משה גפני: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ?

משה גפני: בעד ההסתייגות – רוב

משה גפני: ההסתייגות של חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ נתקבלה.

משה גפני: ההסתייגות של בצלאל סמוטריץ התקבלה.

מיקי לוי: אדוני, אני בזכות דיבור.

סתיו שפיר: רביזיה על ההסתייגות הזאת.

משה גפני: מיקי לוי, בבקשה.

סתיו שפיר: גם רביזיה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אנחנו נעשה רביזיה בעוד חצי שעה.

משה גפני: בבקשה, חבר הכנסת מיקי לוי, אני מבקש להפסיק - - -

מיקי לוי: אדוני, אני רוצה למחות על כך שהחוק הזה הונח לפני - -

משה גפני: מדברים פה כאילו שאנחנו נמצאים בכיכר השוק.

משה גפני: טוב.

משה גפני: כן.

מיקי לוי: אני מבקש שקט.

מיקי לוי: אתם עבדתם, מהאוצר,על החוק הזה חודשיים וחצי, ועכשיו אתם לא מאזינים אפילו.

מיקי לוי: תתביישו לכם.

יצחק כהן: די, מיקי, לא יפה.

מיקי לוי: מספיק עם העניין הזה.

מיקי לוי: אני מבקש למחות על עצם הנחת החוק לפני שעה קלה.

משה גפני: לא, יותר.

מיקי לוי: אומר לי מרכז הקואליציה: מה, לא ראית עיתונים?

מיקי לוי: בטח שראיתי עיתונים.

מיקי לוי: אם ראיתי עיתונים, שהעיתונים יהיו ממשלה.

מיקי לוי: מה, העיתונים קובעים?

מיקי לוי: ואני מסתכל עליך.

מיקי לוי: אני מחזיק ממך אדם ישר.

מיקי לוי: אתה מאפשר להליך לא דמוקרטי לנהל את הוועדה שלך.

מיקי לוי: זה לא יכול להיות.

מיקי לוי: המחאה פה היא מחאה מאוד קשה.

מיקי לוי: אתה רוצה שאנשים –שהשקיעו בזה באוצר כל כך הרבה שעות, ימים, לילות – שכאן חברי הכנסת בתוך שעתיים-שלוש יקבלו את זה.

משה גפני: לסגור את הדלת, אני מבקש.

משה גפני: זה מפריע פה.

משה גפני: אם אפשר לשבת, בבקשה.

משה גפני: לשבת.

משה גפני: כן.

מיקי לוי: זה הליך לא דמוקרטי, אדוני, שפוגע, שקובע גורלות של אנשים, שיכול לפגוע בהם או לא לפגוע בהם – אני לא יודע, אני רק רוצה ללמוד אותו כמו שצריך.

מיקי לוי: אני לא מבקש ממך – אני דורש ממך, אדוני, לא לנהל דיון בחוק הזה עד אשר אנחנו נלך הביתה – בשם האופוזיציה כולה – נלך הביתה, נלמד אותו, לא נלך לישון.

מיקי לוי: אבל אתה לא יכול לצפות מאתנו שאנחנו תוך כדי הקראה עכשיו נעמוד על קוצו של יו"ד.

מיקי לוי: זה לא עובד.

מיקי לוי: זה הליך לא דמוקרטי.

מיקי לוי: הרוב רומס ברגל גסה את המיעוט.

משה גפני: כן.

מיקי לוי: ולכן, אדוני, אני מבקש ממך, לפני תחילת הדיון לפזר.

מיקי לוי: כמו שאתמול לקחת החלטה אמיצה לא לפחד מאף אחד ממי שמאיים עליך, ונמצא כאן כדי ללחוץ אותך.

מיקי לוי: תעמוד על כך שההליך הדמוקרטי יישאר, ולא ירמסו אותנו ברגל גסה.

מיקי לוי: זה, אדוני, לא יכול לעבור לסדר היום.

מיקי לוי: זה לא עובד.

מיקי לוי: אין פה סופרסטאר אפילו באוצר שיכול לקבל לידיו לפני שעה קלה ולדון בחוק כזה כבד משקל.

מיקי לוי: אנחנו מצפים ממך, באמת מצפים ממך, לדחות את המשך הדיון – למוצאי שבת, למתי שאתה רוצה.

מיקי לוי: אנחנו נבוא לכאן.

מיקי לוי: אבל זה לא יכול להיות עכשיו ב-24:18 כשאנחנו עייפים מהבוקר.

מיקי לוי: בבוקר התייחסתם אלינו כמו – לא נעים לי להגיד – סמרטוטים.

מיקי לוי: הזמנתם אותנו ב-11:00 ודחיתם אותנו - -

זהבה גלאון: לא, ב-10:00.

מיקי לוי: ב-10:00, סליחה.

משה גפני: לא, ב-11:00.

מיקי לוי: ב-10:00.

עודד פורר: כבר בלילה דחו את זה ל-11:00.

מיקי לוי: 10:00, ונדחה ל-11:00.

מיקי לוי: מ-11:00 - -

משה גפני: ההזמנה יצאה ל-11:00.

משה גפני: לא חשוב.

משה גפני: אני לא התייחסתי כמו סמרטוטים.

מיקי לוי: אבל לא, אדוני, תבין, עד שעה 14:00 חשבנו - -

משה גפני: 13:00.

מיקי לוי: 13:00.

מיקי לוי: - - שאתם עובדים על נוסח.

מיקי לוי: אחר כך מסתבר שלא היו בכלל הסכמות.

מיקי לוי: אנחנו כאן מגיעים בשעה 13:00.

מיקי לוי: עכשיו תסתכל מה השעה אחרי לילה מטורף אתמול שכל אחד נסע לביתו עשרות קילומטרים, כמו חברת הכנסת זהבה גלאון, והגיעה הבוקר להמשך עבודתה.

מיקי לוי: אתם ממשיכים להתייחס כך.

מיקי לוי: אנחנו לא מבקשים ממך – אנחנו דורשים ממך לגלות אומץ כי אנחנו סומכים על היושרה שלך.

אחמד טיבי: וקצת אנושיות.

מיקי לוי: ועל האנושיות שלך.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת טיבי.

מיקי לוי: לדחות, בבקשה, את המשך הדיון.

מיקי לוי: זה לא דמוקרטי, וזה לא יעבור לסדר היום.

רועי פולקמן: תסלחו לנו, אנחנו נעביר את זה - -

אוסאמה סעדי: אתם מעבירים את זה בחמש דקות.

אוסאמה סעדי: זה בסדר.

רועי פולקמן: אתם סומכים עלינו?

רועי פולקמן: תסמכו עלינו.

רועי פולקמן: מי שעייף משוחרר.

מיקי לוי: גם חבר הכנסת רועי פולקמן אמר שזה לא אנושי.

יצחק כהן: הפוך, לא שמעת מה הוא אמר.

רועי פולקמן: אני לא אמרתי.

רועי פולקמן: אמרתי שאני עייף, אבל אני אומר: נעביר את זה.

מיקי לוי: נו, באמת.

מיקי לוי: לא עייף זאת אמירה לא אנושית.

רועי פולקמן: תסמכו עלינו, אנחנו אנשים רציניים.

רועי פולקמן: תסמכו עלינו.

מיקי לוי: אני לא אהיה שותף בכל מקרה לפשע הזה.

מיקי לוי: אני לא אהיה שותף לפשע הזה.

משה גפני: סתיו שפיר, בבקשה.

סתיו שפיר: כבוד היושב-ראש, אני רוצה להזכיר לך מה היה פה ממש לפני שנתיים.

סתיו שפיר: אנחנו ישבנו פה מול הצעת חוק מאוד חפוזה ולא חכמה, שהביאה הממשלה שאתה לא היית חלק בה – מע"מ אפס.

סתיו שפיר: אתה ישבת אתנו פה ואנחנו עשינו - -

משה גפני: רק רגע, אני רוצה שכולם ישמעו.

משה גפני: אני מבקש לא להפריע לה.

משה גפני: בבקשה.

סתיו שפיר: הצעת חוק מאוד לא אפויה, מאוד לא רצינית – מע''מ אפס, שלא הייתה מאחוריה מחשבה רצינית.

סתיו שפיר: אתה נלחמת אתנו באופוזיציה כנגד ההצעה הזאת שהייתה מזיקה.

סתיו שפיר: גם מעלה את מחירי הדירות, ומזיקה בכלל לשוק, שגם ככה עובר טלטלות רבות, בגלל החלטות כאלה של הממשלה, בין היתר.

סתיו שפיר: מבקר המדינה באותה שנה קצת לפני הבחירות כתב דוח חמור על אי היכולת של הממשלה לפתור את מצוקת הדיור.

סתיו שפיר: בדוח הזה אחד הדברים שהוא מתייחס אליהם בצורה מעמיקה ביותר זה לעניין של חוסר יכולת לגבש אסטרטגיה משמעותית לפתרון בעיית הדיור, ושורה של הצעות חוק שסותרות אחת את השניה, שמגיעות בזו אחר זו, ורפורמות בדיור, מבלי שיש שום קשר ביניהן, מבלי שנעשה מחקר מעמיק מספיק במשרדי האוצר ובמשרדי הממשלה השונים; מבלי שקבעו באמת איך אפשר לעשות מדיניות שהיא לטובת האזרחים, שהיא תעבוד בטווח ארוך, שתעשה פתרון עומק.

סתיו שפיר: ואתה כמונו התנגדת לשיטה הזאת.

סתיו שפיר: ועכשיו הגיעה הממשלה עם עוד חוק שהוא לא אפוי; חוק שאני חייבת להגיד לך שהייתי רוצה לתמוך בו, כי בנושא העקרוני של מס רכוש ושל מס לאנשים שהם מרובי נכסים אני מאמינה.

סתיו שפיר: אבל החוק הזה הוא כל כך לא אפוי ולא מוכן, הוא כל כך שטחי באופן שבו הוא עשוי, ובזה שאנחנו עכשיו מקבלים אותו ככה ברגע האחרון בלי שאפילו ניתנה לנו ההזדמנות לקרוא אותו לעומק – שמאוד קשה לתמוך בדבר הזה.

סתיו שפיר: העובדה שהחוק הזה, אדוני, אם הוא יפנה דירות הוא יפנה דירות אך ורק באזורים שאינם אזורי ביקוש.

רועי פולקמן: רק באזורי הביקוש.

סתיו שפיר: באזורי הביקוש החוק הזה - -

משה גפני: לא, רועי, אני לא מרשה.

רועי פולקמן: הפוך.

סתיו שפיר: - - יעלה את מחירי השכירות.

סתיו שפיר: הוא יגולגל מיד לשוכרים.

רועי פולקמן: אם המחירים יירדו לא יעלו - - -

משה גפני: רק שנייה.

משה גפני: רועי - -

רועי פולקמן: אז תתקדם בהחלטה.

רועי פולקמן: אם אתה נותן לה רשות לדבר אז תגיד.

רועי פולקמן: או שמקריאים - -

סתיו שפיר: זה לא יפה.

רועי פולקמן: אני רק מעיר הערה.

רועי פולקמן: אני בעד שתדברי.

סתיו שפיר: אתה יכול לא להסכים אתי.

רועי פולקמן: מאה אחוז, סתיו, אני מקשיב.

רועי פולקמן: אני רק מתייחס.

רועי פולקמן: בסדר.

משה גפני: אני לא מסכים להערות.

רועי פולקמן: טוב.

סתיו שפיר: החוק הזה - - -

משה גפני: רק רגע.

משה גפני: זה לא הגון, הדבר הזה.

משה גפני: קודם הערת, שאתם יכולים ללכת ונדון לבד.

משה גפני: אני לא מקבל הערה כזאת.

משה גפני: הדבר השני – אני היושב-ראש, אתה לא יכול להגיד לי: אתה נותן לדבר – אני נותן לדבר.

משה גפני: מה אתם רוצים עוד שאני אעשה?

משה גפני: אתה יודע מה, אני אקום ואלך, אני אהיה בחדר, אני אתן לכם לנהל את הדיון.

משה גפני: אגב, אני הולך עוד מעט לעשות את זה.

משה גפני: תנהלו את הדיון איך שאתם רוצים.

משה גפני: מה זה הדבר הזה?

משה גפני: אני יכול לא לתת לאנשים לדבר?

רועי פולקמן: לא אמרתי.

משה גפני: מה זה, אתה נותן להם לדבר?

רועי פולקמן: לא אמרתי את זה.

משה גפני: גם לדבר לא יכולים?

משה גפני: רחל, תחליפי אותי.

סתיו שפיר: גפני, חשוב לי אבל שתשמע את זה גם.

מיקי לוי: לא, לא.

מיקי לוי: אנחנו מבקשים הפסקה.

סתיו שפיר: אנחנו נעשה רגע הפסקה, ונמשיך אחר כך.

משה גפני: לא לעצור שום דבר.

רועי פולקמן: לא, את לא צריכה הפסקות.

רחל עזריה: בואו נמשיך את הדיון.

רחל עזריה: כן, בבקשה, סתיו.

סתיו שפיר: לי מאוד חשוב שגפני ימשיך.

מיקי לוי: אנחנו נותנים לרחל את הכבוד המגיע לה, אבל היא לא יכולה לקבל החלטה אם להמשיך אחר כך או לא.

מיקי לוי: ולכן אנחנו נמתין.

רועי פולקמן: מה זאת אומרת?

רועי פולקמן: מה הבעיה להמשיך?

קריאות: - - -

רחל עזריה: רגע, רגע, זכות הדיבור היא אצל דוברת אחת.

רחל עזריה: אני מבקשת.

רחל עזריה: תודה רבה.

סתיו שפיר: אני לא מדברת פה בשביל האוויר או בשביל הפרוטוקול.

סתיו שפיר: אני מדברת כדי שיושב-ראש הוועדה, שאני חושבת שהוא אדם בעל היגיון בריא יקשיב לדברי וישקול מחדש את הדיון הזה.

סתיו שפיר: ולכן אני אחכה שהוא יחזור לפה.

רחל עזריה: טוב, אז אנחנו נעבור לדוברים הבאים.

סתיו שפיר: אז אני אבקש את המשך זכות הדיבור שלי כשגפני ישוב.

רחל עזריה: בסדר, אין שום בעיה.

רחל עזריה: בכיף.

רחל עזריה: חברת הכנסת זהבה גלאון, בבקשה.

זהבה גלאון: גברתי היושבת-ראש, אני רוצה קודם כול להצטרף לדברים החשובים שאמרו חברי מהאופוזיציה.

זהבה גלאון: יש כאן בעיה בעיני חמורה ביותר לגבי תקינות ההליך.

זהבה גלאון: אי אפשר להביא הצעה כל כך מורכבת בשעה 24:30 בלילה, ולצפות שאנשים יהיו צלולים וערניים וילמדו את החומר.

זהבה גלאון: זו הערה ראשונה.

זהבה גלאון: הערה שנייה – אני מבקשת שנקבל את חוות הדעת של היועצת המשפטית של הוועדה לגבי תקינות ההליך והיכולת לקבל החלטות מושכלות, רציונליות בשעה כזאת, לאור העובדה שכרגע קיבלנו את החוק, פחות או יותר כרגע גם אם זה היה לפני יותר משעה.

זהבה גלאון: אני אשמח לשמוע את חוות דעתה.

רחל עזריה: אוקיי, אין בעיה.

רחל עזריה: אנחנו ניקח עוד כמה דוברים.

רחל עזריה: את מבקשת את חוות דעתה לעניין תקינות ההליך בגלל השעה ו - - -

זהבה גלאון: לא בגלל.

זהבה גלאון: תקינות ההליך - - -

רחל עזריה: תקינות ההליך.

רחל עזריה: אה, נכון, קיבלנו, זה בסדר.

זהבה גלאון: חוק כזה מורכב.

רחל עזריה: לא, שנייה, נמשיך את הזה, ואז – אין בעיה, בסדר גמור.

רחל עזריה: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, בבקשה.

אוסאמה סעדי: כן, אני מצטרף גברתי היושבת-ראש, לחברי וחברותי שדיברו קודם.

אוסאמה סעדי: אנחנו קיבלנו למעשה את העותק רק לפני חמש דקות.

אוסאמה סעדי: עכשיו הוא ניתן לנו.

אוסאמה סעדי: איך אתם מצפים, באמת, ברצינות?

אוסאמה סעדי: רועי, אתה מצפה?

רועי פולקמן: לא, יש שינויים, אבל זאת לא ההצעה.

אוסאמה סעדי: מה זה שינויים?

רחל עזריה: סליחה, אוסאמה, מפאת כבוד עובדי הוועדה, אומרים שהוא נשלח לפני שלוש שעות.

אוסאמה סעדי: לאיפה הוא נשלח?

טמיר כהן: במייל של כל אחד מכם.

רחל עזריה: מפאת כבוד עובדי הוועדה אני אומרת את זה.

רועי פולקמן: גם, זאת גרסה עם שינויים, זאת לא גרסה ראשונה שהסתובבה.

רחל עזריה: לא, לא, בסדר - - -

אוסאמה סעדי: אבל איך אתם מצפים מאתנו?

אוסאמה סעדי: אני לא מבין, באמת.

שגית אפיק: זאת גרסה ראשונה מעבר לכחול.

שגית אפיק: גרסה ראשונה, שלראשונה חברי הוועדה רואים.

רועי פולקמן: בסדר.

רועי פולקמן: מעבר לכחול.

רועי פולקמן: בסדר, מעבר לכחול.

אוסאמה סעדי: אבל יש בה הרבה שינויים?

אוסאמה סעדי: אנחנו צריכים להשוות ולקרוא?

אוסאמה סעדי: מה, נו, באמת.

רועי פולקמן: מעבר לכחול.

רחל עזריה: חבר הכנסת פולקמן, תן להם.

רחל עזריה: עזוב.

רחל עזריה: בבקשה, תן לאנשים לדבר.

רחל עזריה: כן.

אוסאמה סעדי: זה נושא הדגל של משרד האוצר ושל שר האוצר, נכון?

רועי פולקמן: לא, ממש לא.

אוסאמה סעדי: כל הזמן מדברים על זה.

רחל עזריה: לא, הגזמת.

רחל עזריה: בסדר, זה נושא שאוהבים לדבר עליו.

רועי פולקמן: אתה יודע כמה נושאי דגל יש לנו בתקציב הזה?

אוסאמה סעדי: נו, אחד מאלה.

אוסאמה סעדי: עכשיו כמעט 00:30.

אוסאמה סעדי: אנחנו מ-9:00 בבוקר, אחרי שאתמול סיימנו ב-3:00 לפנות בוקר.

רחל עזריה: אז לפחות אנחנו לא ב-3:00 לפנות בוקר.

אוסאמה סעדי: אז אני אומר – איך אתם מצפים מאתנו כשאנחנו יושבים ברציפות משעה 12:00 במשך שתים עשרה שעות?

אוסאמה סעדי: אתם באמת חושבים שאפשר ככה לחוקק חוקים?

רחל עזריה: לא.

אוסאמה סעדי: אני אומר לכם:

אוסאמה סעדי: אנחנו נלך לבג"ץ ונשים את הכול בפניו, איך מחוקקים חוקים פה.

אוסאמה סעדי: די.

אוסאמה סעדי: יש לנו יום ראשון – תבואו ביום ראשון בבוקר.

אוסאמה סעדי: מה קרה?

רחל עזריה: מוצ"ש.

אוסאמה סעדי: יום ראשון, מוצ"ש.

אוסאמה סעדי: לקיים דיון כמו שצריך.

אוסאמה סעדי: אתם פשוט – אני לא יודע איך מחוקקים חוקים במצב הזה.

אוסאמה סעדי: אי אפשר.

זהבה גלאון: אני חושבת שגפני צריך לשמוע גם את חוות הדעת של היועצת המשפטית, כי הוא צריך לקבל החלטה אם ממשיכים בישיבה או לא.

בצלאל סמוטריץ': אני מבקש גם להעיר בהקשר הזה.

רחל עזריה: בבקשה, כן.

רחל עזריה: אז רגע, אז תגידו, נרשום אתכם, יש עוד דוברים?

בצלאל סמוטריץ': לא, אני אומר עכשיו על ההקשר הזה.

רחל עזריה: בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': במסגרת נאומי הרקע, אני לא יודע איך לקרוא לזה, אני באמת חושב, בהמשך לדבריו של חבר הכנסת סעדי, שהאופן שבו החוק הזה יחוקק היום לא יוכל לעמוד במבחן בג"ץ.

בצלאל סמוטריץ': אני האחרון הרי ש - -

קריאה: גם חוק ההסדרה לא עמד.

בצלאל סמוטריץ': לא לא לא, זה בדיוק ההבדל.

מיקי לוי: רגע, הוא אומר דברים חשובים.

בצלאל סמוטריץ': יש הבדל בין המהות של החוק - -

אוסאמה סעדי: הסדרה – כבר אנחנו חודש וחצי עובדים על זה.

בצלאל סמוטריץ': אוסאמה, פעם אחת אני עוזר לך.

בצלאל סמוטריץ': למה אתה מפריע לי?

אוסאמה סעדי: חודש וחצי אנחנו יושבים על זה.

אוסאמה סעדי: לפחות.

מיקי לוי: תן לו.

מיקי לוי: הוא עוזר לך.

רחל עזריה: רגע, שנייה.

קריאות: - - -

רחל עזריה: רגע, זה רגע שחיכיתי לו הרבה זמן.

רחל עזריה: סליחה.

רחל עזריה: אני מבקשת, יש חבר כנסת אחד שיש לו זכות דיבור, בצלאל סמוטריץ.

רחל עזריה: אני מבקשת שלא תפריעו לו לדבר, למרות שאני יודעת שלפעמים זה קורה.

רחל עזריה: בבקשה.

מיקי לוי: זה היה חשוב.

רחל עזריה: סליחה, אני לא מכה בפטיש כי יש פה תינוקת שישנה.

רחל עזריה: אבל אני מבקשת.

בצלאל סמוטריץ': דעתי ידועה, שבכל מה שנוגע לתוכנם של חוקים, אז מבחינתי סמכות ההתערבות של בג"ץ אמורה להיות מצומצמת מאוד.

בצלאל סמוטריץ': אבל גם לפי אסכולות מאוד שמרניות בתחום המשפט, אם יש מקום שבו ישנה הצדקה להתערבות של בית המשפט זה כאשר ההליך, הפרוצדורה הדמוקרטית לא מבוצעת.

בצלאל סמוטריץ': תפקידו של בית המשפט הוא לא להתערב בתכנים, את התכנים אמורים לקבוע נבחרי הציבור; תפקידו של בית המשפט זה לוודא שההליך הדמוקרטי מתקיים כסדרו.

בצלאל סמוטריץ': כאשר אנחנו לוקחים סוגיה כל כך כבדה, לא מאפשרים לנהל בה דיון ענייני, עושים אותה בשעה כל כך מאוחרת בלילה, מקבלים חוק כזה עם כל כך הרבה עמודים כשבקושי אפשר לקרוא אותו ובטח לא להבין מה כתוב בו – זה לא הליך דמוקרטי נורמלי שמאפשר קבלת החלטות מושכלת.

בצלאל סמוטריץ': זה מסוג המקרים, שאפילו לפי משנתו של איליי, מי שמכיר – אחד המלומדים השמרנים ביותר בארצות-הברית – יש סמכות להתערבות של בית המשפט.

בצלאל סמוטריץ': אני מעריך, אוסאמה, שאם אתם תלכו לבית המשפט החוק הזה יתקשה לעמוד בו.

בצלאל סמוטריץ': אני לא אלך, אני מניח, אבל - - -

זהבה גלאון: סמוטריץ לא מדבר אליך, הוא מדבר לראש הממשלה.

זהבה גלאון: הוא רוצה משהו לעמונה, לא יודעת מה.

אוסאמה סעדי: כן, אה?

רחל עזריה: רגע, אני רק חייבת לומר, סמוטריץ, שכששמעתי את ה - - -

יהודה גליק: אין לך אמון בבן אדם.

יהודה גליק: תני אמון בבן אדם, שמדבר משהו, אומר את האמת.

יהודה גליק: למה את לא מאמינה?

קריאות: - - -

אוסאמה סעדי: יש תזוזה של הכוחות שם בעמונה?

בצלאל סמוטריץ': ראש הממשלה כבר בארץ?

רחל עזריה: כן, בבקשה, חברת הכנסת שרן השכל.

שרן השכל: אז כמה דברים.

שרן השכל: קודם כל - - - היו"ר רחל עזריה: רגע, אבל שרן מדברת.

שרן השכל: תכבדו.

שרן השכל: בבקשה.

שרן השכל: תודה.

שרן השכל: אני רוצה להצטרף פה לחברי ולומר, שכאשר כל הצוות פה של חברי ועדת כספים נמצאים בדיונים אינטנסיביים כבר במשך יומיים, ופתאום שולחים הצעת חוק מתוקנת לפני שלוש שעות, ובמשך כל שלוש השעות האלה כל חברי הוועדה הזאת היו עסוקים בלנהל את הוועדה עצמה ולדון בחוקים אחרים.

בצלאל סמוטריץ': עם הצ'ולנט.

שרן השכל: ולאכול צ'ולנט.

שרן השכל: איפה הייתה אפילו דקה אחת לשבת ולקרוא את זה לעומק?

רחל עזריה: מעשה ידיו של טיבי.

שרן השכל: החוק הזה הוא חוק שהוא המצאה של משרד האוצר של מדינת ישראל.

שרן השכל: אין בשום מדינה אחרת מין חוק מוטציה כזה של מיסים.

שרן השכל: ואתם מגישים את הדבר הזה, שהוא חדשני, פה לנבחרי מדינת ישראל לפני שלוש שעות בלי אפשרות לדון בזה?

שרן השכל: זה משהו לא נורמלי.

שרן השכל: ואם לא תחליטו לדחות את זה או ליום ראשון, אז יש לי עוד הרבה דברים לומר על החוק הזה אחרי זה.

רחל עזריה: לא, את יכולה לומר עכשיו.

שרן השכל: לא, אני אמתין לשמוע קודם כול האם - - -

בצלאל סמוטריץ': לא, אנחנו חושבים שלא נכון לדון כרגע בחוק.

בצלאל סמוטריץ': גבירתי היושבת-ראש הזמנית, אנחנו חושבים שלא נכון כרגע לדון בחוק.

בצלאל סמוטריץ': אין לנו עניין כרגע - - -

רחל עזריה: בסדר, בואו נשמע את היועצת המשפטית.

שרן השכל: אפילו לא בטוח אפילו שאנחנו יודעים להתייחס לגופם של דברים.

רחל עזריה: היו פה לא מעט חברי כנסת שביקשו לשמוע את עמדת היועצת המשפטית.

רחל עזריה: אנחנו נכבד אותם, ונשמע את עמדתה.

אורי מקלב: אבל מיכל בירן ביקשה.

רחל עזריה: מיכל בירן, ביקשת לדבר?

מיכל בירן: אשמח אחרי היועצת המשפטית.

בצלאל סמוטריץ': אגב, זה מדהים שהטענה הזאת חוצה קואליציה-אופוזיציה.

רחל עזריה: אחרי היועצת המשפטית?

רחל עזריה: היא לא ביקשה.

רחל עזריה: כן, בבקשה.

שגית אפיק: בשנת 2003, במסגרת הצעת חוק המדיניות הכלכלית לשנים 2005-2004, הובאה בפני ועדת הכספים הזאת לפני ארבע עשרה שנים הצעת חוק לרפורמה במועצת הצמחים, והפירות והירקות.

שגית אפיק: זה היה בוועדת הכספים באגף הישן.

שגית אפיק: יושב-ראש הוועדה היה חבר הכנסת דאז אברהם הירשזון.

מנואל טרכטנברג: הפירות היו אחרים, הירקות היו אחרים.

<שגית אפיק: אני הייתי העוזרת של היועצת המשפטית לכנסת דאז.

בצלאל סמוטריץ': > אני חושב שכולנו צריכים לחזור על הדברים שוב, כדי שהיושב-ראש ישמע.

זהבה גלאון: חכי שהיושב-ראש ישמע.

זהבה גלאון: בימים שהירשזון היה הירשזון.

משה גפני: גבירתי היועצת המשפטית של הוועדה.

משה גפני: רגע.

שגית אפיק: אני אחזור על הדברים.

שגית אפיק: בשנת 2003 בוועדת הכספים באגף הישן, במסגרת הצעת חוק המדיניות הכלכלית לשנים 2005-2004, עת היה יושב-ראש הוועדה חבר הכנסת דאז אברהם הירשזון, הגישה הממשלה פרק שעסק במועצת הצמחים, הירקות והפירות – רפורמה שהכנסת ביקשה מלכתחילה להוציא אותה ממסגרת הצעת חוק ההסדרים – אז קראו לזה "המדיניות הכלכלית", אגב.

שגית אפיק: הבקשה לא התקבלה.

שגית אפיק: הדיון היה מפוזר, מבולבל.

שגית אפיק: בדומה לעכשיו הנוסח הגיע לחברי הכנסת ברגע האחרון, ואף על פי כן הם התבקשו להצביע עליו.

שגית אפיק: היועצת המשפטית דאז שהייתי העוזרת שלה, הייתה אנה שניידר שהייתה גם היועצת המשפטית לכנסת.

שגית אפיק: היא ציינה שהיא תתקשה לתת ייעוץ משפטי על אותו פרק כיוון שגם היא וגם אני שהינו באותם ימים בהצבעות אינטנסיביות שסדרי הדיון בהם השתנו מרגע לרגע ולא הספקנו ללמוד את הדברים.

שגית אפיק: אף על פי כן אותו פרק עבר.

שגית אפיק: בפרשת מגדלי העופות, לאחר מכן ב-2005 בית המשפט העליון הביע את דעתו, והדברים ידועים.

שגית אפיק: מאז שנת 2003 ועד היום - -

בצלאל סמוטריץ': אמרת הדברים ידועים.

בצלאל סמוטריץ': מה אמר בית המשפט?

שגית אפיק: אני אגיע לזה.

קריאות: - - -

מיקי רוזנטל: מה אכפת לך?

מיקי רוזנטל: ממתי אכפת לך מה אמר בית המשפט?

בצלאל סמוטריץ': אני צריך לדעת למה להתנגד.

מיקי רוזנטל: אתה נהיית כופר.

בצלאל סמוטריץ': אני צריך לדעת למה להתנגד.

יהודה גליק: מיקי, אתה פספסת, לא הקשבת.

יהודה גליק: הוא דיבר, עשר דקות הוא הגן פה על בית המשפט.

מיקי רוזנטל: אני הייתי בחוץ, אני מתנצל.

מיקי רוזנטל: בצלאל ידידי, זאת הייתה בדיחה כמובן.

מיקי רוזנטל: כן, סליחה.

שגית אפיק: מאז שנת 2003 קרו הרבה דברים.

יהודה גליק: צמחו הרבה ירקות פשוט.

<שגית אפיק: לא.

<שגית אפיק: אני חושבת שהכנסת עברה שינוי משמעותי מאוד בהליך החקיקה שלה ביחס להצעת חוק ההסדרים.

<שגית אפיק: הדיונים כאן הפכו להיות דיונים פומביים, שקופים, מסודרים, שבהם הכנסת ניסתה – וגם הצליחה – וועדת הכספים הצליחה במשך שנים רבות לקיים דיונים רציניים בהצעת חוק ההסדרים שהובאה בפניה.

<שגית אפיק: והיא הצליחה לערוך בהם גם שינויים מרחיקי לכת לא מעט פעמים.

<שגית אפיק: אני חושבת שבדיונים בהצעת חוק ההסדרים הנוכחית אנחנו חזרנו שלושים שנות אור לאחור.

<שגית אפיק: הדיונים כאן, במיוחד בימים האחרונים, היו דיונים לא מסודרים, אינטנסיביים מאוד.

<שגית אפיק: הנוסחים הגיעו אלינו ברגע האחרון פעמים רבות.

<שגית אפיק: לעיתים היה נראה שהנוסח שהונח בקריאה הראשונה היה לא בשל לחלוטין.

<שגית אפיק: חברות ארנק, למשל, נוסח ששונה כאן לגמרי על-ידי הממשלה עצמה, אפילו לא על-ידי הוועדה.

<שגית אפיק: הממשלה הגישה עוד נוסח ועוד נוסח, ותיקנה את עצמה ותיקנה שוב ושוב עד שיצא תחת ידיה נוסח אחר לחלוטין ממה שהובא בקריאה הראשונה.

<שגית אפיק: הדיונים בימים האחרונים היו מאוד בעייתיים - -

יהודה גליק: את רוצה לסקור את כל הדיונים שהיו עד היום?

שגית אפיק: לא, לא.

שגית אפיק: אני מדברת רק על הדיון הזה.

יהודה גליק: את מדברת על כל הדיונים.

שגית אפיק: במסגרת חוק ההסדרים בימים האחרונים היו דיונים בעייתיים.

שגית אפיק: כן.

בצלאל סמוטריץ': יאללה, קדימה לבג"ץ.

שגית אפיק: לגבי הפרק הזה – הפרק הזה הגיע לכאן, למעשה הנושא של דירה שלישית הגיע בעותק הכחול, והוא היה אחד הנושאים המרכזיים בהצעת חוק ההסדרים לשנות הכספים 2018-2017.

שגית אפיק: אף על פי כן אנחנו לא קיימנו בו, אלא דיון אחד שהיה דיון כללי.

שגית אפיק: הוא עלה עוד פעם או פעמיים על סדר היום, אבל הוא ירד ממנו לבקשת הממשלה, לבקשת משרד האוצר, ולא קיימנו בו דיון מעמיק ולו פעם אחת.

שגית אפיק: הפעם הראשונה שהונח כאן נוסח חדש שמשנה את ההסדר, ככל הנראה, מהנוסח שהובא בכחול זה לפני מספר שעות.

שגית אפיק: אני קיבלתי אותו חצי שעה קודם.

שגית אפיק: אנחנו ליווינו אתכם כאן בדיונים לאורך כל היום הזה, ולכן גם אנחנו לא הספקנו להתעמק בו וללמוד אותו כפי שהיה צריך.

שגית אפיק: ההודעה על הדיון הזה שונתה הלוך ושוב עד כדי כך שהגענו לשעה כזאת שבה אין לנו כאן ולו נציג ציבור אחד.

שגית אפיק: אתם תקיימו את הדיון לבד.

דוד ביטן: הנה הוא.

דוד ביטן: למה אין?

שגית אפיק: אין כאן לא נציג לשכת רואי החשבון, לא נציג - -

דוד ביטן: יש.

שגית אפיק: יש?

שגית אפיק: אוקיי.

שגית אפיק: אז מצוין, נהדר.

דוד ביטן: לא, נציג של ציבור.

שגית אפיק: נציג של ציבור שיידע לתת לנו מענה מהשטח ותשובות לשאלות שיישאלו ביחס לחוק?

בצלאל סמוטריץ': אי אפשר לדון בחוק הזה היום.

קריאות: - - -

שגית אפיק: הלשכות לא פה.

שגית אפיק: הם חיכו פה ימים ארוכים.

אוסאמה סעדי: - - - שארגונים יבואו בשעה 01:00 לפנות בוקר?

דוד ביטן: למה לא?

דוד ביטן: קודם כול, זאת לא פעם ראשונה.

זהבה גלאון: תנו לה לסיים.

מיקי לוי: תנו לה לסיים.

קריאות: - - -

מיקי לוי: תנו לה את הכבוד שלה.

מיקי לוי: תנו לה לסיים.

קריאות: - - -

רועי פולקמן: אני מגיש רביזיה על ההצבעה של בצלאל סמוטריץ.

בצלאל סמוטריץ': כבר הוגשה רביזיה.

בצלאל סמוטריץ': ואני מודיע לך - -

רועי פולקמן: אז אני מוסיף גם את הרביזיה ממני.

בצלאל סמוטריץ': אין בעיה.

בצלאל סמוטריץ': אני רק מודיע לך שאם ההסתייגות שלי תיפול אני קם והולך הביתה, ותצביעו בלעדי.

רועי פולקמן: רצית הסדרה ביום שני?

רועי פולקמן: אתה יכול לשכוח.

בצלאל סמוטריץ': אין בעיה.

קריאות: - - -

בצלאל סמוטריץ': על ההסדרה אנחנו ישבנו ימים ושבועות וחודשים.

בצלאל סמוטריץ': ובלי שהגענו להבנות לא עשינו כלום.

בצלאל סמוטריץ': זה הכול.

בצלאל סמוטריץ': אתם עושים עכשיו מחטף.

זהבה גלאון: אני ביקשתי שהיא תיתן חוות דעת.

זהבה גלאון: מדברת היועצת המשפטית.

זהבה גלאון: אלוהים, קצת כבוד.

זהבה גלאון: ילדה על הידיים שלה.

זהבה גלאון: אתם לא מסוגלים שתי דקות לשמוע?

זהבה גלאון: אני רוצה שהיא תמשיך, בבקשה.

שגית אפיק: אני נשאלתי כאן על-ידי חבר הכנסת דוד ביטן, האם זאת הפעם הראשונה שלי בשעה 1:00 בבוקר שאנחנו מצביעים על – איך אמרת, נושא חדש?

דוד ביטן: לא, על חוק ההסדרים.

<שגית אפיק: מצביעים על חוק ההסדרים.

<שגית אפיק: אז התשובה היא לא.

<שגית אפיק: אני חמש עשרה שנה פה.

<שגית אפיק: זאת לא הפעם הראשונה שאני ב-1:00 בלילה - - -

קריאה: וגם לא הפעם האחרונה.

שגית אפיק: אולי כן.

קריאה: לא ניתן.

שגית אפיק: - - נותנת ייעוץ משפטי להצבעות בחוק ההסדרים, אבל זאת בהחלט הפעם הראשונה מאז אותה שנה, שבה אני נותנת ייעוץ משפטי להצבעה שעומדת להתרחש, זמן קצר מאוד לאחר שההצעה הונחה על שולחן חברי הוועדה.

שגית אפיק: כן, זו הפעם הראשונה.

שגית אפיק: וכפי שאמרתי, מאז אותה שנה - -

בצלאל סמוטריץ': אין פה נציגי ציבור, אין פה כלום.

בצלאל סמוטריץ': שגית אפיק: - - מאז פרשת מגדלי העופות, נעשו שינויים מרחיקי לכת - -

יצחק כהן: איפה ההסדרה?

יצחק כהן: איפה ניסן סלומינסקי?

זהבה גלאון: תן לה לדבר, נו.

<שגית אפיק: - - נעשו שינויים מרחיקי לכת בכנסת, וגם בממשלה, דרך אגב, ביחס להליך החקיקה של חוק ההסדרים.

<שגית אפיק: כמו כן תוקן חוק הכנסת כך שנקבע בו שהיועץ המשפטי לכנסת מובטח על תקינות הליכי החקיקה, וזה אחד מתפקידיו.

<שגית אפיק: במצב שנוצר כאן בהיעדר נציגי ציבור עם נושא חדש שאני אומרת לכם שגם אנחנו לא הספקנו לעבור על הדברים בצורה מסודרת – אני חושבת שההליך פה הוא הליך מאוד בעייתי.

<שגית אפיק: אני אוסיף לגבי הייעוץ המשפטי שנוכל לתת כאן:

<שגית אפיק: אנחנו למדנו את הכחול.

<שגית אפיק: ציפינו שהכחול יעלה מספר פעמים, ולכן גם למדנו אותו.

<שגית אפיק: בסופו של דבר הוא לא עלה כאן.

<שגית אפיק: הובא לכאן נוסח חדש.

<שגית אפיק: אני לא מכירה אותו.

דוד ביטן: אוקיי, אז מה את ממליצה, לקבל את הכחול?

דוד ביטן: נקבל את הכחול.

משה גפני: לא.

בצלאל סמוטריץ': לא, גם על הכחול לא היה דיון.

דוד ביטן: לא, על הכחול היה.

רחל עזריה: היו דיונים.

בצלאל סמוטריץ': גם בכחול לא היה דיון.

בצלאל סמוטריץ': היה דיון אחד.

בצלאל סמוטריץ': גם בכחול לא היה דיון.

קריאות: - - -

מיקי רוזנטל: לא יהיו פה מחטפים.

מיקי רוזנטל: לא יהיו.

קריאות: - - -

דוד ביטן: תן לה לדבר.

שגית אפיק: אנחנו נוכל לתת ייעוץ משפטי ביחס לכחול וללוות אתכם כאן לגבי הפרק כולו.

שגית אפיק: יש בו תיקונים שאנחנו לא מכירים.

שגית אפיק: אנחנו נשמע אותם כאן לראשונה יחד איתכם.

שגית אפיק: אני לא יודעת עד כמה אתם תצליחו להתעמק ולהבין את מהות התיקונים שמבקשים.

מיקי רוזנטל: זה בדיוק לא תקין.

משה גפני: תנו לה לסיים.

מיקי רוזנטל: אבל קודם כול היא צריכה - - -

משה גפני: אבל תנו לה לסיים.

שגית אפיק: בהיעדר שקיפות ופומביות כנדרש מהליך חקיקה, אני לא יודעת איך אפשר יהיה להמשיך את הדיון.

סתיו שפיר: כל הכבוד.

קריאות: כל הכבוד לך.

מיקי לוי: כל הכבוד לך על האומץ שלך.

מיקי לוי: אנחנו מצדיעים לך.

מיקי לוי: אני עוזב.

מיקי לוי: אני לא אהיה שותף לפשע הזה.

מיקי לוי: תודה רבה לך, גברתי.

מיקי לוי: כל הכבוד על האומץ.

מיקי לוי: אני לא אהיה שותף לפשע הזה.

מיקי לוי: תודה לכם ולילה טוב.

משה גפני: תודה רבה.

מיקי לוי: אני לא אהיה שותף לחקיקה עקומה.

קריאות: מיקי.

מיקי לוי: תתביישו לכם.

מיקי לוי: אם זאת הצורה שאנחנו מחוקקים- - -

רחל עזריה: חיים ילין מגיע להחליף אותך?

מיקי לוי: - - - שעניינם ענייני דיני נפשות - -

רחל עזריה: חיים ילין מגיע להחליף אותך?

מיקי לוי: אני אומר לכם:

מיקי לוי: אני לא נותן לכם - - -

רחל עזריה: חיים ילין מגיע להחליף אותך?

מיקי לוי: תתביישו לכם, את וכל - - -

רחל עזריה: טוב, בסדר.

רחל עזריה: אז חיים ילין מגיע להחליף אותו.

רחל עזריה: אז למה לצאת ככה?

רחל עזריה: אי אפשר להגיד יפה שלום?

יהודה גליק: רק תקשיבו, היועצת המשפטית דיברה וכולם הקשיבו כי היא דיברה בנחת.

יהודה גליק: מי שצורח אנחנו לא מקשיבים לו.

רחל עזריה: אפשר להגיד יפה שלום.

רחל עזריה: היינו מקשיבים יפה.

מנואל טרכטנברג: אדוני היושב-ראש, אפשר להתבטא או שזה אסור?

משה גפני: היות שהגיע הזמן של הבקשה לרביזיה של חבר הכנסת דודי אמסלם – מי בעד הרביזיה?

קריאה: מי ביקש?

דוד ביטן: על אמסלם.

משה גפני: אתם ביקשתם.

משה גפני: אתה מוותר על זה?

דוד אמסלם: מוותר.

משה גפני: מוותר.

משה גפני: על הרביזיה לבצלאל סמוטריץ מוותרים?

אוסאמה סעדי: לא.

בצלאל סמוטריץ': מי מגיש אותה?

אוסאמה סעדי: אני ופולקמן.

דוד ביטן: מה אתם הולכים לעשות?

בצלאל סמוטריץ': אתה לא הגשת רביזיה.

בצלאל סמוטריץ': אני הגשתי רביזיה.

אוסאמה סעדי: אני ופולקמן הגשנו.

בצלאל סמוטריץ': קדימה, יאללה מצביעים.

משה גפני: מי בעד?

קריאות: - - -

בצלאל סמוטריץ': קדימה, מצביעים.

בצלאל סמוטריץ': גפני, אני מבקש להצביע עכשיו על הרביזיה שלי.

מיקי רוזנטל: אנחנו רוצים רגע התייעצות סיעתית.

בצלאל סמוטריץ': אני מבקש להצביע על הרביזיה שלי עכשיו.

מיקי רוזנטל: יש לנו התייעצות סיעתית.

קריאות: - - -

רחל עזריה: אז צאו לדבר.

משה גפני: מיקי זוהר, להצביע?

מיקי רוזנטל: לא לאפשר דיון.

משה גפני: אני מצביע.

משה גפני: הוא מבקש להצביע.

דוד ביטן: לא, לא.

דוד ביטן: אל תצביע.

משה גפני: מה לא? צריך לסיים את העניין.

מכלוף מיקי זוהר: רגע, מה זה לא?

מכלוף מיקי זוהר: אתה לא תצביע נגד, ביטן.

מכלוף מיקי זוהר: זהו, מה לעשות.

דוד ביטן: רגע, שנייה, תרגע.

רחל עזריה: לא.

רחל עזריה: צאו, תדברו.

קריאות: - - -

מיקי רוזנטל: אנחנו לא נאפשר מחטף.

מיקי רוזנטל: לא יהיה.

מיקי רוזנטל: לא יהיה פה.

משה גפני: מה אתה רוצה?

משה גפני: בסדר, תראה מה שקורה.

מיקי רוזנטל: אני יודע מה קורה.

מיקי רוזנטל: אני גם יודע למה זה קורה.

מיקי רוזנטל: אין בעיה.

זהבה גלאון: אדוני, לאור הדברים של היועצת המשפטית - - -

מיקי רוזנטל: יום ראשון זה יום מצוין.

מיקי רוזנטל: זה היום של הנוצרים.

בצלאל סמוטריץ': גפני, אני מבקש להצביע על הרביזיה.

משה גפני: מאה אחוז.

דוד ביטן: לא עכשיו, עוד רבע שעה.

משה גפני: רגע, אבל מה אתה עוזר לי?

משה גפני: בקשתך נרשמה.

משה גפני: בעזרת ה' אני מצביע.

משה גפני: קודם אסי מסינג, בבקשה.

אסי מסינג: אני ארצה להתייחס לאמירות שאמרה היועצת המשפטית של הוועדה.

רחל עזריה: רגע, אי אפשר לשמוע.

<אסי מסינג: ראשית לגבי הליך החקיקה שנעשה בימים האחרונים – אני חושב שזה הליך חקיקה שלא נפל בו פגם במובן הבא שנעשו שינויים במסגרת פרקים שהובאו בפני הוועדה.

<אסי מסינג: נעשו בו דיונים.

שרן השכל: דיונים או דיון?

אסי מסינג: נעשו בו דיונים.

רחל עזריה: דיונים.

אסי מסינג: על חלק מהנושאים נעשו מספר דיונים, והנושאים הוקראו - - -

משה גפני: רק שנייה, תעצור.

משה גפני: בבקשה.

אסי מסינג: כך למשל לגבי הפרק של קרן העולים, עיר עולים.

אסי מסינג: נעשה אתמול דיון למעשה במשך כל מהלך היום אתמול.

אוסאמה סעדי: לזה אתה קורא דיון?

אסי מסינג: היה דיון - - - עשו בו שינויים.

קריאות: זה דיון - - -

אוסאמה סעדי: לזה אתה קורא דיון?

קריאות: - - -

אסי מסינג: הוא לא שונה מדיונים אחרים שנעשים בכנסת.

<קריאה: דיון אתה קורא לזה?

אסי מסינג: הוא לא שונה מדיונים אחרים שנעשים בכנסת.

קריאות: - - -

משה גפני: רבותי, אוסאמה סעדי, הוא היועץ המשפטי של משרד האוצר, תאפשר לו להגיד את הדברים שלו.

משה גפני: תוכל להתייחס.

דוד ביטן: כשתהיה היועץ המשפטי של האוצר - - -

קריאה: אני לא אהיה.

אסי מסינג: נקלענו לסד זמנים שבמסגרתו היו דיונים של הפרקים, היו דיונים אינטנסיביים אבל במהלך הרבה שעות, ואני חושב שלא נפל פגם בתהליך עצמו.

אסי מסינג: לגבי הפרק שהונח כאן כרגע לפני הוועדה – הוא מבוסס על הכחול, והוא כולל מספר שינויים, שאת השינויים התכוונו להסביר אותם כאן במסגרת הדיון.

משה גפני: כן, תצטרכו להסביר אותם.

אסי מסינג: נצטרך להסביר אותם.

אסי מסינג: לא מדובר בשינויים רבים; חלקם שינויי נוסח, שניתן היה – חלקם אפילו להוסיף אותם במסגרת הנסחות .

אסי מסינג: לכן בסופו של יום, למיטב הבנתי, יש שלושה נושאים משמעותיים שבהם יש שינויים.

אסי מסינג: אנחנו נסביר אותם, ואפשר יהיה להבין אותם.

מיכל בירן: נראה לך הגיוני שזה יקרה ב-1:00 בלילה?

אסי מסינג: ההצעה מבוססת על הצעת הכחול.

קריאות: - - -

מיקי רוזנטל: אדוני, אני מבקש לדבר.

אסי מסינג: במסגרת השעה האחרונה, שבמסגרתה נדונו שורה של הסתייגויות, שבמסגרתם גם הוספו גם חוקים חדשים לחוק ההסדרים, שלא נכללו בתכנית ובהצעה שהממשלה הציעה, אפשר היה לדון, בוודאי, במסגרת ההצעה הזאת ולהמשיך לדון בה ולהשלים את הדיון בהצעה עוד היום.

מיקי רוזנטל: אדוני, אני מבקש - - -

משה גפני: רגע, דוד ביטן ביקש כל הזמן.

דוד ביטן: מה שאני רוצה לומר, שזו לא הפעם הראשונה שהכנסת – אני אמנם חבר כנסת צעיר, לא הרבה זמן פה.

דוד אמסלם: איזה צעיר?

דוד אמסלם: אני לא מאמין.

דוד ביטן: אבל זאת לא הפעם הראשונה שבכנסת ישבו בלילות האחרונים לפני אישור התקציב.

מיקי רוזנטל: אין שום בעיה בלילה.

דוד ביטן: במועד מאוחר ובלילות.

דוד ביטן: אגב, עם כל הכבוד לכולם - -

מיקי רוזנטל: אין שום בעיה.

מיקי רוזנטל: לא טענו שיש בעיה בלילה.

דוד ביטן: מיקי, למה אתה מפריע?

דוד ביטן: אתה רוצה שאני אפריע לך ברגע זה?

דוד ביטן: אתה לא תדבר אם אני אפריע לך.

דוד ביטן: אתה יודע את זה.

דוד אמסלם: אצלו הוא מפריע, ולא מפריעים לו, דוד.

דוד אמסלם: זה הכללים.

דוד אמסלם: לא מפריעים לו.

דוד אמסלם: הוא מפריע ולא מפריעים לו.

דוד ביטן: מה זה הדבר הזה?

דוד ביטן: אז קודם כל זאת לא הפעם הראשונה.

דוד ביטן: לגבי הנוסח של החוק – אז קודם כל הנוסח הכחול הונח לפני שלושה שבועות או חודש לפני כל חברי הוועדה.

דוד ביטן: כל מי שלא חבר ועדה זאת בעיה שלו, דרך אגב.

דוד ביטן: ומי שלא חבר ועדה גם- - -

שגית אפיק: זה הונח בפני כל חברי הכנסת לקריאה ראשונה.

דוד ביטן: הונח בפני כל חברי הכנסת.

דוד ביטן: אז לכאורה אני יכול לקחת את הנוסח הכחול ולאשר אותו.

שגית אפיק: לא.

שגית אפיק: אני אסביר לך.

מיקי רוזנטל: לא דנו בו אבל, דוד.

דוד ביטן: אז עכשיו נדון בו.

דוד אמסלם: לא, אני רוצה להגיד משהו לגבי הדיון, דוד.

משה גפני: רגע, אבל הוא באמצע.

דוד ביטן: לכאורה אני יכול לדון בנוסח הכחול ולאשר אותו בלי תיקונים, כי כולם ראו את זה למרות השעה 1:30 בלילה.

דוד ביטן: נכון?

דוד ביטן: אז מה במקום זה - - -

יצחק כהן: יש פה חמישה תיקונים קלים.

יצחק כהן: חמישה תיקונים שניתן להסביר אותם .

<קריאה: עוד לא 01:00 אפילו.

דוד ביטן: 1:00 בלילה.

דוד ביטן: באו ושמו תיקונים על הנוסח הכחול, לא נוסח חדש.

דוד ביטן: לכן במצב הזה ניתן לשמוע ולקבל את ההסברים כי כולנו מכירים את הנוסח הכחול.

דוד ביטן: אני יודע אותו בעל-פה.

דוד ביטן: עמוד 8, למשל, תגידו לי, אני אגיד לכם מיד מה יש שם.

מיקי רוזנטל: מה יש בעמוד 8?

קריאות: - - -

משה גפני: שנייה, מיקי לוי.

דוד אמסלם: לפני כן אני רוצה להשלים את דוד.

דוד ביטן: רגע, לא סיימתי.

דוד ביטן: אני חושב שהיועצת המשפטית יותר מדי דרמטית בעניין הזה.

דוד ביטן: אנחנו לא נמצאים בעולם אוטופי שאנחנו יושבים עכשיו בבית המשפט העליון ושומעים את עורכי הדין - -

מנואל טרכטנברג: אל תכניס את בית המשפט העליון.

מנואל טרכטנברג: באמת.

רועי פולקמן: הוא עושה את זה בחיוב.

דוד ביטן: אני עושה את זה בחיוב.

דוד ביטן: יש לנו חצי שנה-שנה לכתוב פסק דין.

דוד ביטן: יש לנו לוחות זמנים מסוימים, וכולם יודעים שהתקציב צריך לעבור בסוף דצמבר.

דוד ביטן: אלא מה, יצא לנו חנוכה, ולכן הצטמצמנו בלוחות הזמנים.

סתיו שפיר: יכולתם להיערך.

דוד ביטן: אל תפריעי לי, בבקשה.

דוד ביטן: זה דבר שלא קורה בדרך כלל.

דוד ביטן: במצב הזה, בלחץ הזמנים הזה, יכול להיות מצב שנוסח שאנחנו מכירים אותו וקיבלנו אותו לפני חודש נעביר אותו עם תיקונים.

דוד ביטן: לא קרה שום דבר.

דוד ביטן: לא צריך להיות כל כך דרמטי בעניין הזה.

זהבה גלאון: דוד, היועצת המשפטית היא לא דרמטית.

זהבה גלאון: היא אמיצה, והיא שמה את הדברים על השולחן.

דוד ביטן: אנחנו נמצאים בכנסת - - -

זהבה גלאון: אי אפשר להגיד לה דרמטית.

משה גפני: זהבה.

דוד ביטן: למה הם באו לפה למרות השעה המאוחרת?

אוסאמה סעדי: אנחנו כאן מ-9:00 בבוקר.

דוד ביטן: לא, למה באתם?

דוד ביטן: כי אתם יודעים שזאת העבודה שלכם.

דוד ביטן: יעברו חוקים.

דוד ביטן: אתם צריכים להתכונן ולדון בהם, זה הכול.

דוד אמסלם: כמו שאני רוצה - - -

מיקי רוזנטל: - - -

מיכל בירן: אבל הדיון צריך להיות דיון ראוי - -

דוד אמסלם: לפני כן, משה, משפט.

מיכל בירן: - - עם מספיק זמן, עם נציגי ציבור.

משה גפני: רגע, אבל אי אפשר ככה.

דוד אמסלם: אני רוצה להשלים.

משה גפני: אני אתן לך.

משה גפני: דקה.

משה גפני: אמיר לוי קודם.

דוד אמסלם: אבל משפט.

דוד אמסלם: אני רוצה להשלים את דוד.

משה גפני: משפט אחד, בבקשה.

דוד אמסלם: ככה אני עושה בוועדה שלי, רבותי.

משה גפני: אבל לא כל ועדה אותו דבר.

דוד אמסלם: בהקראה אנחנו עוברים עליו.

דוד אמסלם: מי שלא עבר לא עבר.

דוד אמסלם: בואו נקריא.

דוד אמסלם: כל מי שיהיו לו הערות יתייחס.

מיכל בירן: אבל אפילו לא היה להם זמן להתכונן לזה.

יצחק כהן: היה להם זמן.

מיכל בירן: הנוסח הזה הגיע לפני כמה שעות.

קריאות: - - -

דוד אמסלם: לא הצלחתי להבין על מה מדובר.

מיכל בירן: היה על זה דיון - - -

דוד אמסלם: את חוק הביוב העברנו אתמול.

דוד אמסלם: ישבנו שתים עשרה שעות והעברנו אותו ביום אחד.

דוד אמסלם: אז מה קרה?

סתיו שפיר: חבל מאוד שכך.

סתיו שפיר: אי אפשר לנהל ככה דיונים על חוקים כל כך משמעותיים.

משה גפני: אמיר לוי, בבקשה.

אמיר לוי: במהלך הדיונים שהיו עד עכשיו הצגנו לכם בעצם את הנושא של דירה שלישית.

אמיר לוי: גם מה עומד מאחורי זה וגם נתונים.

אמיר לוי: מה שקרה מאז הדיונים ועד היום לאור הערות שלכם, חברי הכנסת, עשינו מספר שינויים.

אמיר לוי: כל השינויים האלה הם הערות שעלו כאן.

אמיר לוי: אין כאן הרבה שינויים.

אמיר לוי: אני רוצה שניה להגיד שתראו שמה שיש בכחול לעומת מה שיש לכם כאן היום – קודם כול על הבסיס של מס על דירה שלישית יש מעט שינויים.

אמיר לוי: השינוי הראשון – רציתם לתת הקלות על דירות זולות.

אמיר לוי: יש הקלה וזה משנה קצת את המדרגה.

אמיר לוי: השינוי השני הוא שרציתם לתת מענה לדירות מפוצלות, אז יש מענה לדירות מפוצלות; השינוי השלישי זה לגבי חלקיות דירות – גם זה עלה במהלך הדיונים.

אמיר לוי: אלה שלושת השינויים הבסיסיים והמרכזיים שבבסיס של מה זה מס על דירה שלישית.

אמיר לוי: השינויים הם לא כל כך גדולים.

אמיר לוי: ביקשתם עוד שני דברים שהם חדשים, אבל הם דברים משמעותיים שהולכים לקראת הציבור.

אמיר לוי: ראשית רציתם כלי השקעה חלופי כדי שאנשים שמוכרים את דירותיהם השלישיות, יהיה להם כלי השקעה.

אמיר לוי: יש כאן כלי השקעה שהוא בעינינו יפה מאוד, ומאפשר - -

מיקי רוזנטל: מי זה "אתם"?

אמיר לוי: חברי הכנסת, חברי ועדת כספים.

מיקי רוזנטל: אתה דיברת אתי על החוק?

אמיר לוי: אני שמעתי אתכם.

מיקי רוזנטל: דיברת עם הקואליציה.

דוד אמסלם: לא, לא.

עודד פורר: מיקי, היה פה דיון.

עודד פורר: היו פה הערות, הצהרות כאלה ואחרות.

עודד פורר: לשכת רואי החשבון התייחסה לחוק הזה.

קריאות: - - -

עודד פורר: היה פה דיון.

מיקי רוזנטל: והמון דיונים שלא היו פה.

קריאות: - - -

עודד פורר: מיקי, היה דיון בוועדה על החוק הזה.

קריאות: לא היה דיון.

עודד פורר: היה דיון בוועדה.

עודד פורר: הערנו פה הערות.

מיקי רוזנטל: היה דיון כללי.

מיקי רוזנטל: אתה יודע טוב מאוד - -

קריאות: - - -

רחל עזריה: אני זוכרת מה הטיעונים שאמרת.

עודד פורר: מיקי, ישבו אתך.

אמיר לוי: חבר הכנסת רוזנטל, אנחנו שמענו את ההערות בדיונים כאן.

אמיר לוי: אני רוצה להדגיש - -

יצחק כהן: ישבו אתך על החוק הזה.

אמיר לוי: קודם כול, מה שראיתם שהשינויים בבסיס של המס ביחס לכחול הם לא רבים.

אמיר לוי: תכף אני אדבר על שני הכלים החדשים - -

מנואל טרכטנברג: זאת בדיוק הבעיה.

אמיר לוי: אבל יש שני כלים חדשים שהם משמעותיים.

אמיר לוי: אבל אנחנו שמענו את ההערות קודם כול בדיונים שהיו כאן, מה שהקראתי כאן.

אמיר לוי: למשל על הדירות הקטנות עלתה הערה של חבר הכנסת וקנין מש"ס בדיון כאן.

אמיר לוי: הוא נתן את הדוגמות של שלומי.

קריאות: נכון.

יצחק כהן: אז כן היה או לא היה?

מיקי רוזנטל: היה דיון - -

יצחק כהן: אה, היה דיון.

מיקי רוזנטל: היה דיון אחד.

מיקי רוזנטל: כל אחד נתן הערות כלליות.

קריאות: - - -

מיקי רוזנטל: לא היה - - - על החוק.

מיקי רוזנטל: זה הכול.

אמיר לוי: אני כבר מסיים, חבר הכנסת רוזנטל.

מיקי רוזנטל: בסדר.

מיקי רוזנטל: השאלה האם ראוי לקיים את זה עכשיו או לא.

דוד אמסלם: לא הבנתי.

דוד אמסלם: כמה שעות צריך להיות דיון?

דוד אמסלם: אם לא עושים חמישים שעות זה לא דיון?

אמיר לוי: אני רוצה להציג את שני השינויים הנוספים כי דיברתי רגע ביחס לבסיס של המס על דירה שלישית.

אמיר לוי: דבר ראשון, יש כאן כלי של קופת גמל חדשה, שבעצם מאפשרת אלטרנטיבה להשקעה.

אמיר לוי: והדבר השני - -

דוד ביטן: כל השינויים לטובת האזרח.

אמיר לוי: - - הדבר השני שגם עלה בדיונים שקיימתם כאן - -

מנואל טרכטנברג: הכול לטובת האזרח, ביטן.

מנואל טרכטנברג: הכול הכול.

אמיר לוי: הדבר השני שעלה כאן

אמיר לוי: זה כדי ליצור תמריץ לאנשים למכור זה החזר מס שבח.

אמיר לוי: שני הדברים האלה עלו כאן.

אמיר לוי: הם לא היו בבסיס של הכחול.

אמיר לוי: משפט אחרון אני רוצה להגיד לכם – אני לא רוצה לעורר אנטגוניזם, אבל בכל זאת – היום אחר הצהריים כשהעליתם טיעונים לגבי חוק עידוד השקעות הון יצאנו החוצה, חזרנו – לא במהלך שבועיים של התנהלות – והוספנו מענקים לצפון, כי זה עלה כאן בדיון וזה היה פרק חדש.

אמיר לוי: כולם הצביעו על זה כאן.

אמיר לוי: אז גם כאן תשמעו מה זה קופת הגמל, תשמעו מה אנחנו מבקשים בהחזר מס שבח, ואתם תראו שבסוף זה דברים שאתם תשמחו לקבל.

סתיו שפיר: אני מציעה שכל מי שהכניס שינויים שיספר לציבור כמה דירות יש בבעלותו.

מיקי רוזנטל: גם אני מבקש.

סתיו שפיר: שגם זה ייכנס לחוק.

סתיו שפיר: שכל חבר כנסת מהקואליציה שיכניס שינוי, שיספר כמה דירות יש בבעלותו.

עודד פורר: אין שום בעיה.

דוד ביטן: מראש אני אומר לך - - -

מיקי רוזנטל: אני מבקש.

משה גפני: שני משפטים.

מיקי רוזנטל: אני מאוד מעריך את דעתו של אסי, היועץ המשפטי של האוצר.

מיקי רוזנטל: לאור חילוקי הדעות ולאור עמדתה של היועצת המשפטית אני מבקש - -

משה גפני: אני מתחיל.

מיקי רוזנטל: מי שאוטונומי לקבל פה החלטה זה היועץ המשפטי של הכנסת.

מיקי רוזנטל: מאחר שמדובר בנושא כל כך - - - אני מבקש שתזמין אותו לכאן.

מיקי רוזנטל: שיבוא ויגיד האם זה בסדר.

משה גפני: חבר'ה, אל תעזרו לי.

משה גפני: מספיק.

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: מנו, במשפט-שניים, ואני רוצה להתחיל להקריא.

מיקי רוזנטל: לא, לא.

מיקי רוזנטל: אז נושא חדש.

משה גפני: אז לא.

מיקי רוזנטל: אז נושא חדש.

משה גפני: בסדר.

מנואל טרכטנברג: בסדר.

מנואל טרכטנברג: משפט אחד או שניים.

מנואל טרכטנברג: אני רוצה להצדיע ליועצת המשפטית של הוועדה הזאת.

מנואל טרכטנברג: הרגע היחיד של שפיות ביומיים האלה זה הרגע שהיא דיברה- -

דוד ביטן: וכשאתה דיברת זה לא היה שפוי?

מנואל טרכטנברג: לא.

מנואל טרכטנברג: אני מודה שלא.

מנואל טרכטנברג: שנית, אני רוצה להגיד - -

עודד פורר: כשהוא דיבר על קוד הלבוש.

מנואל טרכטנברג: זה המשפט הראשון.

מנואל טרכטנברג: המשפט השני – אנחנו לא נהיה שותפים לזה.

מנואל טרכטנברג: תעשו מה שאתם רוצים – אנחנו לא נבזה את הכנסת.

דוד ביטן: אז אתם הולכים הביתה?

משה גפני: - - -

דוד ביטן: נגמור יותר מהר.

מנואל טרכטנברג: אני אומר לכם שדבר כזה – אני אולי חדש בכנסת אבל לא בעשייה הציבורית ולא בעשייה התקציבית.

מנואל טרכטנברג: לא ראיתי דבר כזה מעולם.

מנואל טרכטנברג: חוק שהוא כל כך קונטרוברסיאלי, שנוגע לכל כך הרבה אנשים, שיש התנגדות כל כך עזה בתוך המחנה שלך, ביטן – לא יכול להיות שיעבור בצורה כזאת.

מנואל טרכטנברג: הוא יעבור כי יש לכם רוב, וברוב אפשר להיות דורסני כי השר שם את כל הביצים בסל הזה.

מנואל טרכטנברג: אנחנו לא נהיה שותפים לדבר הזה, וזה חבל.

מנואל טרכטנברג: אמרתי לידידים שלי – ויש לי ידידים באוצר – חבל עליכם שידבק בכם הקלון הזה.

מנואל טרכטנברג: לא צריך להיות דבר כזה.

אוסאמה סעדי: גפני, אפשר משפט?

משה גפני: כן.

מיקי רוזנטל: אתה מתחיל להקריא?

משה גפני: כן.

מיקי רוזנטל: נושא חדש.

משה גפני: אתה לא יכול.

משה גפני: אחרי שנתחיל.

מיקי רוזנטל: ברגע שתתחיל לקרוא.

מיקי רוזנטל: בסדר.

דוד ביטן: מה, הוא יכול להגיד נושא חדש סתם?

משה גפני: בסדר, הוא לא יכול להגיד.

אוסאמה סעדי: אחרי מה ששמענו - -

דוד ביטן: איפה היועצת המשפטית?

דוד ביטן: מה, הוא יכול להגיד נושא חדש, סתם?

משה גפני: בסדר, הוא לא יכול להגיד - - - את התקנות.

אוסאמה סעדי: אחרי מה ששמענו מהיועצת המשפטית על תקינות ההליך גם אנחנו לא נהיה שותפים.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: בבקשה, להקריא את החוק.

סתיו שפיר: קרא ליועץ המשפטי - - -

מיקי רוזנטל: נושא חדש, אדוני.

משה גפני: צריך להתחיל להקריא.

מיקי רוזנטל: עזוב, אתה יכול לעשות הכול.

רחל עזריה: לא התחלנו.

רחל עזריה: אחרי שמתחילים.

שי באב''ד: אסי, תתחיל.

קריאות: - - -

מיקי רוזנטל: חכה, אנחנו צריכים לבקש נושא חדש.

מיקי רוזנטל: אז קודם כול לעצור את הישיבה לחצי שעה.

דוד ביטן: אבל לא היה כלום.

דוד ביטן: לא קראנו כלום.

מיקי רוזנטל: אז יתחילו לקרוא.

משה גפני: ישי פרלמן, בבקשה.

ישי פרלמן: הקראנו כבר את ההגדרות.

ישי פרלמן: יש כמה תיקונים.

משה גפני: איפה הקראתם את ההגדרות?

מיקי רוזנטל: מתי?

קריאה: בדיון הקודם.

קריאות: - --

משה גפני: תראו, יש גבול למה שאני מוכן לספוג.

משה גפני: אני עשיתי הרבה חוקים בכנסת הזאת.

משה גפני: אל תעשו צחוק מהעניין.

משה גפני: אני מבקש שתקראו מההתחלה.

בצלאל סמוטריץ': אבל למה לא לעשות צחוק?

משה גפני: ככה, בשביל לעשות צחוק.

בצלאל סמוטריץ': לא, אתה מעודד אותם לעשות צחוק.

בצלאל סמוטריץ': כל הדיון הזה הוא צחוק אחד גדול.

משה גפני: אל תעשו צחוק.

ישי פרלמן: סימן ד' – מס ריבוי דירות סימן משנה א': פרשנות

מיקי רוזנטל: אני מבקש נושא חדש.

משה גפני: אין בעיה.

דוד ביטן: הוא עוד לא קרא.

משה גפני: מאה אחוז.

משה גפני: הנושא של סימן משנה: פרשנות – אני לא הולך לדון עליו עכשיו.

משה גפני: אנחנו ניקח אותו לוועדת הכנסת.

משה גפני: להמשיך הלאה.

קריאות: - - -

משה גפני: אני החלטתי.

עודד פורר: תן לו לנהל את הדיון רגע.

משה גפני: מה זה מה קרה?

משה גפני: הוא אמר, נושא חדש – נמשיך להקריא.

משה גפני: מיקי, זה נושא חדש.

משה גפני: נלך לוועדת הכנסת.

מיקי רוזנטל: תעשו מה שאתם רוצים.

יצחק כהן: ביי.

יצחק כהן: לילה טוב.

דוד ביטן: אני רוצה לשאול את היועצת המשפטית.

דוד ביטן: יש לי שאלה – אין פה שום נושא חדש.

דוד ביטן: הוא עוד לא התחיל לקרוא.

דוד ביטן: הוא אמר "בסימן זה".

סתיו שפיר: גפני, בדיוק על דברים כאלה אתה רצית להפיל את הממשלה בפעם הקודמת.

משה גפני: הפלתי אותה.

משה גפני: שי באב''ד: הכל בסדר, תרוץ.

משה גפני: הכל בסדר.

משה גפני: יאללה, רוצו.

משה גפני: נו, ישי, תתחיל.

משה גפני: מההתחלה, תתחיל.

בצלאל סמוטריץ': גפני, למה אתה לא דוחה את זה למוצאי שבת?

שי באב''ד: לא דוחים.

שי באב''ד: סמוטריץ, לא דוחים.

רחל עזריה: מוצאי שבת – הגזמת.

בצלאל סמוטריץ': עזבו אופוזיציה, בלי נציגי ציבור, בלי אף אחד.

בצלאל סמוטריץ': לא מבין את זה.

רחל עזריה: אתה לא תוכל לבוא במוצאי שבת, סמוטריץ.

בצלאל סמוטריץ': גפני, אתה מוריד את הוועדה הזאת לרמות שלא ייאמנו.

רחל עזריה: סמוטריץ, אתה לא תהיה פנוי במוצאי שבת.

בצלאל סמוטריץ': אתה מוריד את הוועדה לרמות שלא היו כאן.

רחל עזריה: סמוטריץ, אתה לא תהיה פנוי, חבל.

רחל עזריה: עכשיו אנחנו פה יושבים כבר.

רחל עזריה: שי באב''ד: נו, ישי, תקריא.

ישי פרלמן: הגדרות 102.

ישי פרלמן: בסימן זה – "איגוד מעטים" – איגוד שאין לציבור עניין ממשי בו שחמישה בני אדם או פחות מזה ביחד שולטים שליטה ישירה או עקיפה בענייניו או יכולים לשלוט - -

דוד ביטן: חכה רגע.

דוד ביטן: אני שואל את היועצת המשפטית – הוא רק התחיל לקרוא ואמר "סימן משנה א': פרשנות".

דוד ביטן: אין שום הבדל בין הנוסח הזה לבין הנוסח - - - איך הוא יכול להגיד "נושא חדש"?

שגית אפיק: אני לא יודעת מה גפני עשה.

דוד ביטן: אני לא מכנס את ועדת הכנסת.

רחל עזריה: הוא אמר עוד חצי שעה.

שגית אפיק: אני לא הייתי כאן.

שגית אפיק: אני לא יודעת מה גפני אמר.

רחל עזריה: בסדר.

רחל עזריה: אבל אנחנו ממשיכים בקריאה.

ישי פרלמן: "איגוד מעטים" – איגוד שאין לציבור עניין ממשי בו שחמישה בני אדם או פחות מזה ביחד שולטים שליטה ישירה או עקיפה בענייניו או יכולים לשלוט או זכאים לרכוש שליטה כאמור ובפרט -

בצלאל סמוטריץ': רגע, איך אתה יכול לקרוא?

בצלאל סמוטריץ': אמרו שזה נושא חדש?

יצחק כהן: עוד פעם, אתה לא מקשיב.

בצלאל סמוטריץ': זה הוא לא יכול לקרוא.

בצלאל סמוטריץ': אמרו שזה נושא חדש.

רחל עזריה: על הסעיף הזה אנחנו בודקים את זה.

רחל עזריה: אבל זה לא משנה כי מותר להמשיך בשאר.

רחל עזריה: בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': נדמה לי שגפני אמר ללכת לסימן ב'.

ישי פרלמן: לא, הוא אמר על המילה פרשנות.

יצחק כהן: הוא אמר על המילה "סימן".

יצחק כהן: על הכותרת.

רחל עזריה: זה בסדר גמור.

רחל עזריה: אני מבקשת שתמשיך.

רחל עזריה: ואם למישהו יש הערות אני מבקשת לבקש בקשת דיבור.

ישי פרלמן: אך בלי לגרוע מן הכלל האמור – כשהם ביחד מחזיקים ברוב הזכויות באיגוד; ולעניין זה ייחשבו לאדם אחד אדם וקרובו, אדם ובא כוחו וכן שותפים בשותפות רשומה; "ארנונה" – ארנונה כללית כמשמעותה בסעיף 8 לחוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב), התשנ"ג-1992;

בצלאל סמוטריץ': רגע, למה אתה לא מסביר?

בצלאל סמוטריץ': הסברת "איגוד מעטים".

רחל עזריה: חבר הכנסת סמוטריץ, סליחה.

שגית אפיק: - - - קוראים הגדרה.

בצלאל סמוטריץ': צריך לקרוא הגדרה ולהסביר.

בצלאל סמוטריץ': ברצינות, גם אנחנו נלך.

רחל עזריה: אנחנו נקרא - -

שגית אפיק: לא, לא.

בצלאל סמוטריץ': סליחה, יש יועצת משפטית.

בצלאל סמוטריץ': מה זה צריך להיות?

שגית אפיק: מה זה?

שלומית ארליך: אנחנו לא מריצים הגדרות.

שלומית ארליך: אנחנו קוראים הגדרה ומסבירים אותה.

שרן השכל: מה עם ההסתייגויות?

שרן השכל: מה עם הערות לגבי זה?

בצלאל סמוטריץ': אני מבקש לקרוא כל סעיף בהגדרות ולהסביר.

רועי פולקמן: בוועדת כלכלה עשינו את זה ככה.

רחל עזריה: סליחה, חבר הכנסת פולקמן, אני מבקשת.

רחל עזריה: אני אנהג לפי - -

בצלאל סמוטריץ': אני מציע שגם היועצת המשפטית תלך כי גם אליה לא מתייחסים.

רחל עזריה: בוועדות שונות יש גישות שונות.

רחל עזריה: אנחנו ננהג לפי הרוח בוועדת הכספים שבה אנחנו נקרא כל אחת מההגדרות.

רחל עזריה: אתה תסביר את ההגדרה, אנחנו נקבל הערות, ונמשיך להגדרה הבאה.

ישי פרלמן: הקראתי את ההגדרה של "איגוד מעטים".

ישי פרלמן: משתמשים בזה כדי לעשות הרמת מסך.

ישי פרלמן: לאדם שיש לו שלוש דירות אפילו אם הוא מחזיק את הזכויות באמצעות איגוד מעטים אז הדירות ייחשבו דירות שלו.

ישי פרלמן: זה כדי למנוע תכנוני מס.

ישי פרלמן: זאת המטרה של ההגדרה הזאת.

רחל עזריה: התייחסויות?

בצלאל סמוטריץ': לא הבנתי.

בצלאל סמוטריץ': מה פירוש: "איגוד שאין לציבור עניין ממשי בו"?

בצלאל סמוטריץ': זה הוספתם חדש.

ישי פרלמן: זה נוסח שקיים בפקודת מס הכנסה - -

בצלאל סמוטריץ': אני לא מכיר את הפקודה בעל-פה.

רחל עזריה: אוקיי, אני מחליטה קצת אחרת.

רחל עזריה: אתה תקרא, תסביר, ואחר כך נקבל התייחסויות להכול.

רחל עזריה: בבקשה, תעבור לארנונה.

בצלאל סמוטריץ': לא הבנתי.

בצלאל סמוטריץ': סליחה.

רחל עזריה: בסוף פרק נקבל התייחסויות.

רחל עזריה: חבר הכנסת סמוטריץ - -

בצלאל סמוטריץ': לא ביקשתי התייחסות, ביקשתי לקבל הסבר.

רחל עזריה: אז תקבל אחרי כן.

בצלאל סמוטריץ': אתם רוצים גם שלא נבין ונצביע.

שרן השכל: איפה נכנסת הכנסה של - - -

רחל עזריה: חברת הכנסת שרן השכל, אני מבקשת.

רחל עזריה: אתם תקבלו את הזמן לשאול.

רחל עזריה: בואו נמשיך, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אני מבקש שגפני יבוא.

בצלאל סמוטריץ': ביטן, תביא, בבקשה, את גפני.

בצלאל סמוטריץ': אי אפשר לנהל ככה דיון.

בצלאל סמוטריץ': כמו איזה גננת להיות עכשיו - - - מה זה?

שרן השכל: מה זה "איגוד שאין לציבור?

ישי פרלמן: "ארנונה" – ארנונה כללית כמשמעותה בסעיף 8 לחוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב), התשנ"ג-1992; יש כאן הפניה לארנונה.

ישי פרלמן: "בעל או "בעלות" לעניין דירת מגורים – מי שיש לו זכות במקרקעין בדירת מגורים; ואולם לעניין דירת מגורים הנמצאת באזור כהגדרתו בסעיף 16א(א) לחוק מיסוי מקרקעין – ובלבד שהוא אזרח ישראל כהגדרתו באותו סעיף;

רחל עזריה: יש מה להסביר פה?

ישי פרלמן: פה יש הגדרה לעניין בעלות - -

בצלאל סמוטריץ': זה כמו ביהודה ושומרון, נכון?

ישי פרלמן: - - אנחנו מפנים למי שיש לו זכות במקרקעין.

ישי פרלמן: זכות מקרקעין זה מונח מחוק מיסוי מקרקעין, והפרשנות שם תחול גם פה.

ישי פרלמן: אז מי שיש לו זכות במקרקעין גם יהיה בעל לעניין זה.

ישי פרלמן: לגבי דירה באזור – זה דירה באזור יהודה ושומרון.

ישי פרלמן: לפי החוק, אם לאזרח ישראלי יש דירה באזור היא תיחשב כאחת הדירות שלו, ואם יש לו שלוש דירות הוא ימוסה גם בגינה.

בצלאל סמוטריץ': אבל למה רק אם הוא אזרח ישראלי?

שרן השכל: שאלה בקשר להגדרה.

בצלאל סמוטריץ': למה אין לך הגדרה של אזור?

רחל עזריה: אנחנו נמשיך.

מכלוף מיקי זוהר: רגע, לא.

מכלוף מיקי זוהר: איפה אתם עכשיו?

רחל עזריה: אנחנו ב"דירה".

מכלוף מיקי זוהר: "דירת מגורים"?

רחל עזריה: לא, "דירה חייבת".

ישי פרלמן: "דירה חייבת" – דירת מגורים שחייב במס נדרש לשלם בעדה מס ריבוי דירות; "דירת מגורים" – דירה או חלק ממנה שבנייתה הושלמה הנמצאת בישראל או באזור כהגדרתו בסעיף 16א(א) לחוק מיסוי מקרקעין, והיא מיועדת למגורים לפי טיבה או לפי התכנית החלה עליה לפי חוק התכנון והבנייה, התשכ"ה-1965 או משמשת למגורים;

מכלוף מיקי זוהר: אני מבקש הסבר.

מכלוף מיקי זוהר: מה זה - -

דוד ביטן: רגע.

דוד ביטן: למה מחקתם "העולה על שליש" אחרי התיבות "דירה או חלק ממנה"?

בצלאל סמוטריץ': זה היה צריך להיות "העולה על 50%".

בצלאל סמוטריץ': זה מה שסיכמנו.

עודד פורר: זה צריך להיות 220% כמו שסיכמנו.

מכלוף מיקי זוהר: יש לי שאלה.

מכלוף מיקי זוהר: מה זה "או לפי התכנית החלה עליה לפי חוק התכנון והבנייה"?

בצלאל סמוטריץ': לא הבנתי, מה זה 220 מטר?

בצלאל סמוטריץ': גפני, פה סיכמנו בהגדרה שיש לו 50% מהדירה.

בצלאל סמוטריץ': מה זה 220?

בצלאל סמוטריץ': יש לו שליש, שליש, שליש, ועכשיו הכול נקרא שלוש דירות?

ישי פרלמן: על פי התכנון.

ישי פרלמן: זה אמור להיות דירת מגורים אז זה רק 30.

ישי פרלמן: אם יש משהו אחר, לדוגמה למשרד, היא עדיין - - -

בצלאל סמוטריץ': מה פתאום.

בצלאל סמוטריץ': אם יש לבן אדם חמש שלישים בדירה אז זה נחשב שיש לו שלוש דירות?

בצלאל סמוטריץ': למה 220?

בצלאל סמוטריץ': תכתבו דירה שיש לו לפחות 50%.

ישי פרלמן: זה הגדרה "חייב במס".

בצלאל סמוטריץ': אבל מה זה 220% בהגדרה "חייב במס"?

ישי פרלמן: עוד לא הגענו לשם.

בצלאל סמוטריץ': תפקיעו הכול.

בצלאל סמוטריץ': את כל המנגנון תפקיעו.

מכלוף מיקי זוהר: התכנית המקורית שלה היא להיות דירה.

מכלוף מיקי זוהר: מישהו הסב אותה למרפאת שיניים.

מכלוף מיקי זוהר: זאת דירה שלישית או לא?

מכלוף מיקי זוהר: לפי החוק כן.

מכלוף מיקי זוהר: אם רושמים "לפי התכנית החלה עליה לפי חוק תכנון ובנייה", אז חוק תכנון ובנייה קובע שהרעיון שלה הוא להיות דירה - -

בצלאל סמוטריץ': מיקי, חד-משמעית כן.

מכלוף מיקי זוהר: - - אבל בן אדם החליט לעשות ממנה מרפאת שיניים, לא דירה, אז יחול עליו המס?

בצלאל סמוטריץ': כן.

בצלאל סמוטריץ': הם לא רוצים שתעשה מרפאת שיניים.

מכלוף מיקי זוהר: זה לא טוב.

מכלוף מיקי זוהר: זה לא תקין.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו לא רוצים למסות את זה.

מכלוף מיקי זוהר: זאת לא מטרת החוק.

מכלוף מיקי זוהר: תורידו את הסעיף הזה.

קריאה: הוא מתכוון שאם יש שימוש חורג היום על משהו אחר.

בצלאל סמוטריץ': אבל, מיקי, הם רוצים כסף.

בצלאל סמוטריץ': אתה לא מבין?

בצלאל סמוטריץ': זאת המטרה של החוק.

בצלאל סמוטריץ': זה לא יוריד בשקל אחד את יוקר הדיור.

משה גפני: אני מבקש רק שנייה.

מכלוף מיקי זוהר: זה סעיף מהותי.

משה גפני: רק דקה.

משה גפני: אני מבקש שיסבירו את כל ההגדרות.

מכלוף מיקי זוהר: - - -

משה גפני: מיקי, מספיק.

משה גפני: בצלאל, אני מבקש קודם להצביע על הרביזיה שלך.

משה גפני: להצביע?

משה גפני: ביקשת?

בצלאל סמוטריץ': כן.

רועי פולקמן: לא כדאי.

רועי פולקמן: כל עוד אנחנו לא מסכימים חכה עם זה.

בצלאל סמוטריץ': גפני, אתה יכול להצביע.

רועי פולקמן: זה לא הזמן, גפני.

רועי פולקמן: יש לנו דברים לא מסוכמים.

רועי פולקמן: תנסה את זה בהמשך.

בצלאל סמוטריץ': לא, תצביע.

רועי פולקמן: בהמשך, בהמשך.

בצלאל סמוטריץ': תצביע, אחרת - -

משה גפני: הדבר השני - -

בצלאל סמוטריץ': גפני, אני מבקש ממך להצביע, נו.

רועי פולקמן: אני מבקש לעכב את ההצבעה.

משה גפני: - - הייתה פה בקשה לרביזיה - -

דוד ביטן: גפני, אני רוצה לדעת - -

בצלאל סמוטריץ': רועי, אתה יכול להצביע נגד.

בצלאל סמוטריץ': הכול בסדר.

דוד ביטן: - - -

משה גפני: לא, לא.

דוד ביטן: אני רוצה להבין.

משה גפני: הייתה פה בקשה שלי ושל סגן שר האוצר על הרביזיה של זהבה גלאון.

בצלאל סמוטריץ': על ההסתייגות של זהבה גלאון.

בצלאל סמוטריץ': הגשתם רביזיה על ההסתייגות.

משה גפני: כן.

משה גפני: אני מבקש להצביע על הרביזיה הזאת מכיוון שאני לא יכול להמשיך ככה.

משה גפני: צריך להצביע.

משה גפני: אני מבקש לקבל את הרביזיה שלנו.

מכלוף מיקי זוהר: למה?

משה גפני: כי הדבר הזה לא יכול להיות מחוקק בצורה הזאת.

בצלאל סמוטריץ': מיקי, הוא צודק.

משה גפני: הייתה הסתייגות של זהבה גלאון.

משה גפני: אנחנו לא יכולים - - - לא דובר אתנו.

משה גפני: אני דיברתי עם זהבה גלאון.

מכלוף מיקי זוהר: אני רוצה להבין יותר לעומק.

משה גפני: תעשה בדיקה.

מכלוף מיקי זוהר: כדי להבין מה הסיפור.

משה גפני: אתה מבין מה המשמעות מבחינתנו?

מכלוף מיקי זוהר: אתם רוצים לשגע אותנו?

משה גפני: אתה יכול להצביע על הרביזיה שלי?

מכלוף מיקי זוהר: ועוד איך, אבל איך אתה רוצה להצביע בעד דבר כזה?

מכלוף מיקי זוהר: מה, אתה רוצה לקבוע לי את העולם הבא שלי?

משה גפני: בסדר.

משה גפני: מי בעד הרביזיה של סגן שר האוצר ושלי בנושא של זהבה גלאון?

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: מי נמנע?

משה גפני: בעד הרביזיה – רוב

משה גפני: נמנעים – אין

משה גפני: הרביזיה התקבלה, ולכן החוק לא התקבל.

בצלאל סמוטריץ': אני מבקש להצביע על הרביזיה שלי, אדוני היושב-ראש.

משה גפני: כמעט הצבעתי עכשיו.

בצלאל סמוטריץ': אז תצביע עכשיו.

בצלאל סמוטריץ': מספיק.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: תן לי לנהל את זה נורמלי.

בצלאל סמוטריץ': מה הבעיה להצביע עכשיו?

בצלאל סמוטריץ': שכולם יצביעו פה נגד – בסדר גמור.

משה גפני: אני מבקש להסביר את ההגדרות, לא רק להקריא.

משה גפני: גם להסביר ולהסביר לאט.

בצלאל סמוטריץ': אני מבקש להתחיל מההגדרה הראשונה כי היא ארוכה ולא הבנתי אותה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אז אני מבקש שיסבירו.

שרן השכל: אני גם רוצה שאלה בקשר להגדרה הזאת גם כן.

שרן השכל: למשל בטייבה, יש שם בית אחד, לבית הזה יש שלוש-ארבע קומות – האם כל קומה היא דירה בפני עצמה והאם הבית הזה נכלל או לא זה לא נכלל בהגדרה?

משה גפני: שרן, לפני השאלות - -

שרן השכל: חשוב לדעת את זה.

משה גפני: אני מבקש שהחקיקה תיעשה נורמלי.

משה גפני: אני מבקש הסבר על ההגדרות.

משה גפני: מי מבין הנוכחים כאן מסביר את זה?

יהודה גליק: גפני, הוא הסביר כבר.

משה גפני: אז אני מבקש עוד הסבר.

משה גפני: מה לעשות?

משה גפני: הייתי בחוץ.

יהודה גליק: זה כאילו אי אמון ביושבת-הראש.

יהודה גליק: עשתה עבודתה נאמנה.

מכלוף מיקי זוהר: מה עכשיו, אנחנו מתקדמים?

משה גפני: כן, כן.

מכלוף מיקי זוהר: אני רוצה להתעכב - -

משה גפני: מאה אחוז, אבל קודם שיסבירו.

משה גפני: אני לא הבנתי את ההסבר.

ישי פרלמן: דיברנו על ההגדרה של "דירת מגורים".

ישי פרלמן: בתוך ההגדרה הזאת - -

משה גפני: לא, לא להפריע עכשיו.

ישי פרלמן: להתחיל מההתחלה?

משה גפני: כן.

ישי פרלמן: התחלנו מ"איגוד מעטים".

ישי פרלמן: זה מונח שקיים בפקודת מס הכנסה שגם יש בחברות ארנק, "חברת מעטים".

ישי פרלמן: זאת אותה הגדרה שמשתמשים בה פה.

ישי פרלמן: במינוחים של חוק מיסוי מקרקעין זה "איגוד מעטים", ולכן הפכו את זה ל"איגוד מעטים".

אורי מקלב: מה המשמעות?

אורי מקלב: הכול בסדר, אבל מה המשמעות?

ישי פרלמן: זה איגוד שחמישה בני אדם או פחות מזה יחד שולטים שליטה ישירה או עקיפה בעניינם.

ישי פרלמן: זה בעצם אומר שיש אפשרות לקבוצה קטנה של אנשים לשלוט.

ישי פרלמן: זה נותן פתח לתכנוני מס.

ישי פרלמן: יש סעיף מאוחר יותר שבו אם דירה נמצאת בבעלות איגוד מעטים אז היא מיוחסת לבעלי המניות שלה כדי שאנשים לא יוכל להקים חברה ולהגיד, לי יש שתי חברות בבעלותי, ודירה אחת שהיא בבעלות חברה שהיא בבעלותי, ולכן אין לי שלוש דירות.

ישי פרלמן: כדי למנוע את תכנון המס הזה יש פה הגדרה של "איגוד מעטים".

אורי מקלב: המשמעות – אם חמישה - - -

שרן השכל: ואם זאת חברה עם שלושים איש מבעלי המניות?

שרן השכל: הם לא נכללים.

שרן השכל: זאת אומרת שהחברה החדשה הזאת שעכשיו שהונפקה לא נכללת שם?

שרן השכל: אני לא זוכרת את השם שלה.

משה גפני: בצלאל, אני רוצה להצביע על הרביזיה שלך.

רועי פולקמן: אני מבקש התייעצות סיעתית.

משה גפני: למה אתם עושים את זה?

רועי פולקמן: ככה.

רועי פולקמן: אני מבקש.

דוד ביטן: אתה עושה פיליבסטר על החוק?

משה גפני: אין מספיק בעיות פה?

דוד ביטן: אני הולך.

רועי פולקמן: אז אל תלך.

דוד ביטן: אני הולך.

רועי פולקמן: אז אם אתה רוצה שאני אתנהג - - - גם אני לא אתנהג בסדר.

דוד ביטן: נחכה לאוצר.

דוד ביטן: אנחנו הולכים.

משה גפני: בואו נגמור את זה, באמת.

משה גפני: אין לי כוח לדף הזה.

רועי פולקמן: תעשה סדר בשביל כולם.

רועי פולקמן: למה רק אתנו?

רחל עזריה: פיליבסטר בתוך הקואליציה זה כן לגיטימי?

משה גפני: בסדר, אז אני - -

רחל עזריה: זה מה שקורה פה.

רחל עזריה: יש פה פיליבסטר בתוך הקואליציה.

משה גפני: אני לא אאפשר את הפיליבסטר.

משה גפני: גם לי אין כוח.

רחל עזריה: מה זה לא מאפשר?

רחל עזריה: זה מה שיש לנו.

רחל עזריה: תוציא אותו לעשרים דקות - -

מכלוף מיקי זוהר: הוא יושב-ראש ועדה.

מכלוף מיקי זוהר: תן לו לדבר.

משה גפני: אני לא אאפשר.

משה גפני: הוא לא יעשה פיליבסטר.

מכלוף מיקי זוהר: הוא יושב-ראש ועדה.

מכלוף מיקי זוהר: תנו לו לנהל.

רועי פולקמן: ביטן, תדאג שכולם יתמכו.

רועי פולקמן: כל מי שכאן קואליציה, אז למה רק אני - - -

משה גפני: מאה אחוז.

רחל עזריה: למה כל הקואליציה מתנהגת בשישו ושמחו - -

משה גפני: תפסיקו לעשות כל כך הרבה קשיים.

רחל עזריה: אנחנו עושים כל כך הרבה קשיים?

שרן השכל: בוא ננהל, ונצביע, ונגמר הסיפור.

שרן השכל: אם לא רוצים דיון, לא נעשה דיון.

משה גפני: מי בעד הרביזיה של בצלאל?

מכלוף מיקי זוהר: שנייה, לפני הרביזיה.

קריאה: - - -

משה גפני: אז מה הגשת רביזיה?

משה גפני: אז הם הגישו.

משה גפני: מי בעד הרביזיה?

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: בעד הרביזיה – מיעוט

משה גפני: נמנעים – אין

משה גפני: הרביזיה לא התקבלה.

משה גפני: אם הרביזיה לא התקבלה התקבלו שתי הסתייגויות לחוק של קרן הארנונה.

משה גפני: לכן היות שפתחנו את קרן הארנונה אני מבקש להצביע על החוק הזה עם שתי ההסתייגויות.

מכלוף מיקי זוהר: יפה.

משה גפני: מי בעד החוק עם שתי ההסתייגויות?

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: בעד – רוב

משה גפני: נמנעים – אין <פרק ד' כולו (קרן לצמצום פערים בין רשויות מקומיות), מתוך הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות 2017 ו-2018), התשע"ז-2016, כולל ההסתייגויות שנתקבלו, נתקבל.

משה גפני: >

משה גפני: החוק קרן הארנונה התקבל חזרה, אלא הפעם עם שתי הסתייגויות.

משה גפני: עכשיו המשך ההסבר.

דוד אמסלם: עלית על הטריק.

דוד אמסלם: יפה.

דוד אמסלם: עוד היו מורידים אותנו על פרוצדורה.

משה גפני: המשך ההסבר, בבקשה.

ישי פרלמן: "בעל או בעלות - -

שלומית ארליך: רגע, לגבי עניין "איגוד מעטים".

משה גפני: רבותי, לא להפריע.

משה גפני: באמת, בסוף גם לכולנו אין כוח.

משה גפני: השעה מאוחרת.

משה גפני: בבקשה, מה את שואלת, שלומית?

<שלומית ארליך: בפעם הקודמת לשכת רואי החשבון - - -

משה גפני: רגע, רגע.

משה גפני: כל עוד שאין שקט לא יישאלו השאלות.

משה גפני: לא נורא, אפשר להמשיך בשבוע הבא את החוק.

משה גפני: בבקשה, תשאלי, ושאף אחד שלא יפריע.

שלומית ארליך: לשכת רואי החשבון ביקשה לתקן את הנוסח, ודיברה איתכם על זה גם בפעם הקודמת, כך שגם חברות זרות ומלכ"רים לא ייכנסו ולא רק חברות לפי חוק החברות.

שלומית ארליך: יש לכם תשובה לעניין הזה?

משה גפני: אתם רוצים הפסקה כדי לענות תשובה?

משה גפני: לא?

ישי פרלמן: חברה זרה נחשבת בהגדרה של "איגוד מעטים"?

משה גפני: מה?

ישי פרלמן: חברה נחשבת איגוד אז אני לא מבין את השאלה שלהם בכלל.

שלומית ארליך: בפעם הקודמת אמרתם שתבחנו את זה.

ישי פרלמן: אנחנו לא חושבים שיש עם זה בעיה.

משה גפני: טוב.

ישי פרלמן: הוספנו את "שותפות רשומה" בעקבות ההערה של לשכת רואי החשבון.

ישי פרלמן: אנחנו לא חושבים שיש משהו.

שלומית ארליך: מה לגבי המלכ"רים?

ישי פרלמן: למלכ"רים יש התייחסות בהמשך.

שלומית ארליך: לגבי שותפות – הייתה הצעה להגדיר שותפות כ"שותפות רשומה כהגדרתה בחוק מיסוי מקרקעין".

ישי פרלמן: זה עניין של נוסח.

שלומית ארליך: זה לא עניין של נוסח, זה עניין של מהות.

ישי פרלמן: כי מה?

שלומית ארליך: לפי מה מגדירים את השותפות?

ישי פרלמן: לשותפות רשומה.

שלומית ארליך: כהגדרתה בחוק מיסוי מקרקעין?

ישי פרלמן: כן.

ישי פרלמן: אפשר להמשיך, שלומית?

משה גפני: כן.

ישי פרלמן: דיברנו על "בעל" או "בעלות" – זה מי שיש לו זכות במקרקעין - -

שרן השכל: אפשר ביום שישי בבוקר.

בצלאל סמוטריץ': הם מפחדים שזה ייפתח.

בצלאל סמוטריץ': זה הכול.

ישי פרלמן: הסברנו ש"בעל" או "בעלות" זה מי שיש לו זכות במקרקעין בדירת מגורים שזה בדיוק כמו בחוק מיסוי מקרקעין.

ישי פרלמן: גם הסברתי כשדיברנו על דירת מגורים שיש פה שלוש אפשרויות:

ישי פרלמן: אפשרות אחת שזאת דירה שמיועדת למגורים לפי טיבה; אפשרות שנייה, שזאת דירה שמיועדת למגורים לפי התכנית החלה עליה, לפי חוק התכנון והבנייה; ואפשרות שלישית שהיא משמשת למגורים בפועל.

ישי פרלמן: בשלושת המקרים - -

משה גפני: לא לדבר.

משה גפני: לא לדבר.

משה גפני: הלאה.

שלומית ארליך: רגע רגע.

שלומית ארליך: בישיבה הקודמת יושב-ראש הוועדה ביקש מכם נתונים ביחס לכמות הדירות שעברו בירושה - -

משה גפני: אני לא מסכים לדבר הזה.

משה גפני: לא לדבר ליד השולחן, לפחות.

משה גפני: נדב, מה זה פה?

משה גפני: בבקשה, מה ביקש יושב-ראש הוועדה?

דוד ביטן: חבר'ה, כמה שפחות להפריע, שנגמור מהר.

נדב שיינברגר: לא, לא גומרים מהר.

קריאות: - - -

יצחק כהן: עד פינוי עמונה.

יצחק כהן: תמשיך.

דוד ביטן: שלוש שעות.

קריאה: שלא יבלבל את המוח.

משה גפני: הוא לא מבלבל את המוח.

משה גפני: הוא דווקא נחמד לגמרי.

משה גפני: תראה איזה פנים יפות.

משה גפני: סתם הוא התלבש עליך.

בצלאל סמוטריץ': אני לא מתייחס לדברים שלא ראויים להתייחסות.

בצלאל סמוטריץ': אתה יכול להגיד עוד אלף פעמים "עמונה", סגן השר, אם זה עושה לך טוב, הציניות.

בצלאל סמוטריץ': זורקים ארבעים משפחות, מאתיים ילדים מהבית, ואתה בציניות מרושעת – תתבייש לך.

יצחק כהן: למה?

יצחק כהן: קיבלת - - -

בצלאל סמוטריץ': תתבייש לך.

יצחק כהן: מאה מיליון קיבלת.

בצלאל סמוטריץ': תתבייש לך.

בצלאל סמוטריץ': אתה איש רע.

יצחק כהן: - - -

בצלאל סמוטריץ': אתה תתבייש לך.

בצלאל סמוטריץ': איש רע אחד.

בצלאל סמוטריץ': זה מה שאתה.

בצלאל סמוטריץ': קצת רחמים.

קריאות: די.

בצלאל סמוטריץ': ארבעים משפחות, מאתיים ילדים מגרשים, ואתה לא מתבייש לצחוק?

בצלאל סמוטריץ': תלך מפה.

בצלאל סמוטריץ': תלך מפה.

קריאות: די.

בצלאל סמוטריץ': אכזר, רע, אטום.

רחל עזריה: מה זה?

בצלאל סמוטריץ': פשוט תתבייש לך.

יצחק כהן: חצוף.

יהודה גליק: הוא צודק.

בצלאל סמוטריץ': אתה חצוף.

בצלאל סמוטריץ': מה זה הציניות הזאת?

יהודה גליק: תתנצל, תתנצל.

בצלאל סמוטריץ': לא יהיה פה דיון עכשיו.

בצלאל סמוטריץ': גפני, לא יהיה כאן דיון - -

יהודה גליק: תתנצל, תתנצל.

בצלאל סמוטריץ': מה זה אטימות הלב הזאת?

יהודה גליק: תתנצל.

יהודה גליק: אז מה אם אתה שר?

בצלאל סמוטריץ': תתבייש לך.

יהודה גליק: תתנצל.

יצחק כהן: מה קרה?

בצלאל סמוטריץ': תתבייש לך.

בצלאל סמוטריץ': כל היום זה מה שאתה עושה.

יהודה גליק: תתנצל.

בצלאל סמוטריץ': מה זה הציניות הזאת?

משה גפני: די, בצלאל.

בצלאל סמוטריץ': ארבעים משפחות, מאתיים ילדים זורקים מהבית.

בצלאל סמוטריץ': אתה לא מתבייש?

יהודה גליק: אל תלעג פה למתנחלים.

משה גפני: בצלאל.

שי באב''ד: הוא לא לעג למשפחות.

שי באב''ד: די.

בצלאל סמוטריץ': יש גבול לכל תעלול.

יהודה גליק: תתנצל.

בצלאל סמוטריץ': לא ישנתי כל הלילה.

בצלאל סמוטריץ': הייתי בעמונה.

בצלאל סמוטריץ': תתבייש לך.

יהודה גליק: תתנצל.

בצלאל סמוטריץ': תתבייש לך.

בצלאל סמוטריץ': פשוט תתבייש לך.

יהודה גליק: תתנצל.

בצלאל סמוטריץ': פשוט תתבייש.

יהודה גליק: תתנצל.

יהודה גליק: לא, שיתנצל.

בצלאל סמוטריץ': אתה אדם רע.

יהודה גליק: מה קרה?

יהודה גליק: מה זאת ההתנשאות הזאת?

יהודה גליק: תתנצל.

יצחק כהן: אתה מוכן להירגע?

יהודה גליק: כן, אני רגוע מאוד.

בצלאל סמוטריץ': פשוט תתבייש לך.

יהודה גליק: תתנצל.

בצלאל סמוטריץ': תתבייש לך.

בצלאל סמוטריץ': אדם רע.

יהודה גליק: תתנצל.

בצלאל סמוטריץ': אטום לב.

יהודה גליק: - - -

בצלאל סמוטריץ': זה לא קשור לפוליטיקה.

יהודה גליק: חצוף.

בצלאל סמוטריץ': תתבייש לך.

יהודה גליק: תתנצל פה.

שי באב''ד: אף אחד לא צחק על ארבעים משפחות.

שי באב''ד: די.

בצלאל סמוטריץ': מהצהריים הוא לא מפסיק – "עמונה", "עמונה", "עמונה".

בצלאל סמוטריץ': תתבייש לך.

בצלאל סמוטריץ': תבכה כשאתה אומר את המילה "עמונה" עכשיו.

שי באב''ד: די, נו.

שי באב''ד: די.

יהודה גליק: שיתנצל.

יהודה גליק: זה הכול.

יהודה גליק: מותר לשר בישראל להתנצל.

בצלאל סמוטריץ': הוא אפילו לא שר.

יהודה גליק: סגן שר.

משה גפני: אפשר להמשיך?

יהודה גליק: לא, לא, שיתנצל.

משה גפני: בסדר, שיתנצל.

משה גפני: מה זה נוגע לוועדה?

יהודה גליק: שיתנצל.

יהודה גליק: מכניס את זה לוועדה כל הזמן.

יהודה גליק: אני מבקש שתבקש ממנו להתנצל.

יצחק כהן: אני מבקש לשתוק.

בצלאל סמוטריץ': אני גם רוצה שתתנצל.

יצחק כהן: לא רוצה להתנצל.

בצלאל סמוטריץ': אל תתנצל, אז אני לא ממשיך בדיון.

בצלאל סמוטריץ': בסדר?

יצחק כהן: אז לך הביתה.

בצלאל סמוטריץ': אני לא הולך הביתה.

בצלאל סמוטריץ': אני אצעק פה, אז אתה תתנצל או שתצא מפה.

יהודה גליק: לא, עד שתתנצל.

יהודה גליק: מותר לך פה לכבד בני אדם.

יהודה גליק: אמנם אין להם כיפה שחורה - -

בצלאל סמוטריץ': בושה וחרפה.

בצלאל סמוטריץ': בושה וחרפה.

יהודה גליק: באמת, תתבייש.

משה גפני: די, יהודה, אני מתנצל בשמו.

משה גפני: בואו נמשיך הלאה.

אורי מקלב: נא לקבל הסבר על דירת מגורים.

אורי מקלב: יש לי שתי שאלות בעניין דירת מגורים: א', דירה שמשמשת בשימוש חורג לגן ילדים.

אורי מקלב: משלמים את מלוא מס ההכנסה ואת מלוא המסים.

אורי מקלב: את הדירה הזאת אתה יורש גם כן שהיא תהיה הדירה השלישית - -

בצלאל סמוטריץ': התשובה היא כן.

בצלאל סמוטריץ': מה שכתוב עכשיו בחוק – התשובה היא כן.

אורי מקלב: נכון - - -

מכלוף מיקי זוהר: חבר הכנסת מקלב, עד שלא יוסר מהחוק "או לפי התכנית החלה עליה לפי חוק התכנון והבנייה", המצב הוא כפי שאתה הזכרת.

מכלוף מיקי זוהר: הסעיף הזה צריך לרדת.

קריאה: או להוסיף דירת מגורים בפועל.

משה גפני: רגע, רגע.

משה גפני: אורי, מה אמרת?

אורי מקלב: אנחנו מדברים על דירה שמשמשת גן ילדים בשימוש חורג - -

קריאה: או להוסיף את המילה "בפועל".

משה גפני: רק שנייה, אני רוצה להבין.

אורי מקלב: בעקבות כך ועדות התכנון והבנייה המקומיות והמחוזיות החליטו שהדירה הזאת היא דירה לגן ילדים, ומשלמים את מלוא המסים.

משה גפני: איפה זה כתוב?

אורי מקלב: בהגדרה של "דירת מגורים".

מכלוף מיקי זוהר: "או לפי התכנית החלה עליה, לפי חוק התכנון והבנייה".

משה גפני: אוקיי, רבותי, אנחנו מוציאים מהחוק את פסקה הזאת.

משה גפני: הפסקה הזאת לא קשורה לחוק, היא יוצאת מהחוק.

קריאה: איזו פסקה?

מכלוף מיקי זוהר: "או לפי התכנית עליה לפי חוק התכנון והבנייה".

אורי מקלב: איזה חוק?

ערן ניצן: היושב-ראש, רק להסביר.

ערן ניצן: בן אדם מחזיק שלוש דירות.

ערן ניצן: יכול להיות שאחת הדירות שלו משמשת כמרפאת שיניים.

ערן ניצן: ומישהו אחר מחזיק שלוש דירות שכולן משמשות למגורים.

ערן ניצן: אותה מרפאת שיניים - - -

אורי מקלב: אבל מי משלם מס הכנסה?

קריאות: - - -

ערן ניצן: - - - משלם על זה מס.

מכלוף מיקי זוהר: הוא משלם לך מסים, הוא מרוויח כסף.

מכלוף מיקי זוהר: הוא משלם מע"מ - -

ערן ניצן: זה לא משנה, הוא לא יכול להוריד את זה.

ערן ניצן: גם אי אפשר להוריד את הדבר הזה.

משה גפני: למה אי אפשר?

ערן ניצן: אפקטיבית אתה מחזיק שלוש דירות.

אורי מקלב: שאלה נוספת – דירות מחוברות.

ערן ניצן: המבחן הוא מה כתוב בתב"ע, אחרת מתחיל דיון.

קריאות: - - -

עודד פורר: אבל חברים, זה הדיון.

עודד פורר: אתם לא תעשו את זה בשביל נוחות הגבייה שלכם.

עודד פורר: אם הדירה היא לא דירת מגורים להפוך אותה לדירת מגורים - - - זה יוכח.

רועי פולקמן: איך זה יוכח?

עודד פורר: יש פקח.

עודד פורר: הוא יבוא ויטען האם האדם חורג.

קריאות: - - -

מכלוף מיקי זוהר: ערן, יבוא מישהו ויטען שזה לא דירה - - -

ערן יעקב: יש לי עשר דירות, ושש אני משכיר לספר, לקוסמטיקאית וכדומה – אז מה, אין לו דירות?

עודד פורר: אתה משלם עליהם מס הכנסה, ערן.

עודד פורר: אתה רוצה שהוא ישלם שלוש פעמים מס.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: שי, בבקשה.

קריאות: - - -

שי באב"ד: חבר הכנסת עודד פורר וחברי הכנסת, אני מבקש דבר אחד, אנחנו גם בשעה מאוחרת.

שי באב"ד: הטענות שאתם מעלים פה אנחנו מבינים אותן - -

עודד פורר: יפה.

שי באב"ד: עכשיו, אנחנו צריכים למצוא פתרון.

שי באב"ד: רגע, רגע, בבקשה, לא לצעוק ולא להתווכח סתם.

שי באב"ד: אני מתחיל מהסוף – אנחנו צריכים למצוא פתרון.

שי באב"ד: יש פה בעיה כי ברגע שהרישום הוא של מגורים כל אחד יכול לטעון - -

קריאה: יש לו שימוש חורג.

שי באב"ד: שניה, שניה.

שי באב"ד: צריך לנסות לייצר פתרון.

שי באב"ד: אני מציע שהצדדים ייצאו החוצה, ינסו לנסח פתרון, ובואו נתקדם.

שי באב"ד: ההערה ברורה.

משה גפני: אני רק רוצה שתדעו את התוכנית שלי.

קריאות: - - -

משה גפני: דודי, זה לא ועדת הפנים.

משה גפני: הרי אם זה היה בוועדת הפנים היית מעיף אותי החוצה.

דוד אמסלם: לא, הייתי אומר לך - -

משה גפני: היית אומר לי לעצור.

דוד אמסלם: פעם העפתי אותך?

משה גפני: ערן, אתם לא מבינים מה שאתם עושים.

משה גפני: אני לא רוצה לשמוע שום דבר.

משה גפני: תמשיכו לדבר.

משה גפני: אני מבקש לסיים את ההגדרות.

משה גפני: פשוט לא להאמין.

משה גפני: אנחנו הולכים סעיף-סעיף ודנים על כל סעיף.

משה גפני: התקבל הרושם מבחינתנו לאחר העיון של חברי הוועדה שהפסקה הזאת לא צריכה להיות בפנים.

משה גפני: אנחנו רוצים להוריד את זה.

משה גפני: נוריד את זה מההגדרות.

משה גפני: זה לא מתאים לחקיקה הזאת.

משה גפני: אנחנו נסיים את ההגדרות, ונצביע עליהם.

משה גפני: אם אתם מוצאים לנכון שנעשה פה דבר שהוא טעות מבחינתנו אתם תגישו רביזיה על מה שהצבענו.

ליאת גרבר: אני לא הבנתי, איזו פסקה לא יכולה להיות?

אורי מקלב: הכול.

אורי מקלב: הוא רוצה להוריד את כל "דירת מגורים".

אורי מקלב: עוד שאלה לגבי הפסקה.

משה גפני: כן, אורי.

משה אשר: אדוני היושב-ראש, אפשר אולי להציע שאם מדובר במוסד חינוך כמו גן נחריג את זה, אבל אם מדובר בעסק לא נחריג.

משה אשר: אני אתן לך דוגמה, אם לבן אדם יש כמה דירות ישכיר אותן עכשיו לעסקים, והעסקים האלה משלמים מס הכנסה.

קריאה: זה לא קשור למס הכנסה.

משה אשר: זה לא משנה.

משה אשר: גם על דירת מגורים אני משלם מס הכנסה, זה לא משנה.

משה אשר: גם על השכרה של מגורים הוא משלם מס הכנסה.

משה אשר: המסים לא משנים פה, השאלה היא ההיצע.

בצלאל סמוטריץ': אז למה גן כן?

משה אשר: אם אתה רוצה לשחרר היצע - - -

אורי מקלב: כל מי שיש לו דירה ויכול היה להפנות לעסק - - -

משה גפני: אורי, לא לנהל את הוויכוח הזה.

משה גפני: אמרת שיש לך עוד שאלה.

אורי מקלב: רק לסבר את אוזנו של אשר, כל מי שיכול היה עד היום להשכיר דירת מגורים שלו ולהשכיר לעסק היה עושה את זה כבר לפני דירת מגורים.

אורי מקלב: כל אחד יודע שעל עסקים כאלה - - -

שי באב"ד: אבל עכשיו אתה נותן לו תמריץ, כי אתה אומר לו שאם לא תעשה את זה אתה תשלם מס.

עודד פורר: אבל הוא משלם מס כשהוא משכיר את זה.

שי באב"ד: לא.

שי באב"ד: היום יש תמריץ נוסף.

אורי מקלב: אתה אומר לא, אני אומר כן.

אורי מקלב: אנחנו יודעים מה המציאות.

עודד פורר: אבל אתם גם לא יכולים לקחת לאנשים את הבחירה; לקחת את הרכוש שלהם ולהשכיר אותו לעסק - - -

שי באב"ד: הוא היה עושה את זה עד היום.

עודד פורר: אם אתה רוצה לגבות ממנו מס כשהוא משכיר אותו לעסק כמס כזה תפטור אותו ממע"מ וממס הכנסה.

עודד פורר: אתם לא יכולים לגבות מס על מס.

ערן ניצן: אבל זאת לא ההכנסה שמדברת.

ערן ניצן: יש לך שלושה נכסים – אנחנו רוצים לדעת - - -

קריאות: זאת עמדה ברורה.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, בהגדרה שהממשלה כתבה היא כתבה "או משמשת למגורים".

אורי מקלב: אתם כתבתם את זה, אז איך היום אתם מתכחשים למה שאתם כותבים.

מעיין נשר: לא, כתבנו "או משמשת".

אורי מקלב: "או המשמשת מגורים".

אורי מקלב: הפירוש הוא "משמשת מגורים".

מעיין נשר: זה ברור.

מעיין נשר: אבל אם יש בהגדרה - - -

קריאה: אם תוסיפו "משמשת מגורים בפועל", כשזה בפועל מגורים אין בעיה.

מעיין נשר: בסוף המיסוי הזה צריך לחול על מחזיק.

מעיין נשר: מחזיק יכול להחזיק עשר דירות, וחמש מהן מושכרות לגן ילדים או לעסקים, וזה לא רלוונטי.

מעיין נשר: אנחנו התכוונו להגדרה כפי שהיא כתובה בחוק, ואין צורך לשנות אותה.

בצלאל סמוטריץ': אתם התכוונתם – אנחנו רוצים משהו אחר.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מתכוונים למשהו אחר, מה לעשות.

אורי מקלב: לא יכולים לכתוב "משמש למגורים".

מעיין נשר: אז אנחנו מנסים להסביר למה אין בזה היגיון.

משה גפני: השאלה השנייה, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': כל אחד וההיגיון שלו, זה בסדר.

קריאות: - - -

דוד ביטן: גפני, מסכימים איתם.

דוד ביטן: שיישאר הסעיף.

קריאות: - - -

משה גפני: סליחה, אומרים דוד ומיקי להשאיר את זה.

אורי מקלב: להשאיר, אבל לקבל את ההסתייגות או להוציא.

אורי מקלב: כי אם הדירה לא משמשת למגורים בפועל, אלא בהיתר היא משמשת לדברים אחרים זה לא ייחשב - - -

מכלוף מיקי זוהר: רגע אחד, יש לי הערה חשובה.

מכלוף מיקי זוהר: חברים מהאוצר, אני רוצה שתקשיבו להערה כי יש לי פתרון.

מכלוף מיקי זוהר: ראשית אני מסכים שהסעיף הזה כן צריך להישאר כי בסופו של דבר יש מטרה לחוק – לעודד אנשים למכור, ולא ללכת להשכיר את זה לעסקים כדי לא למכור.

מכלוף מיקי זוהר: אבל צריך לעשות החרגה שאם אתה הבעלים של הדירה, ואתה משתמש לעצמך בדירה כעסק אז זה לא ייחשב לך דירה, אלא זה כמו דירת מגורים נוספת.

מכלוף מיקי זוהר: זאת אומרת אם אני מחזיק שלוש דירות, ואחת מהן זה דירת מגורים שלי, השנייה היא עסק כמו מרפאת שיניים או מספרה, והשלישית היא דירה שאני משתמש לנכס לא יחול עלי המס.

קריאות: לא, לא.

רחל עזריה: למה?

מכלוף מיקי זוהר: רק לשימוש עצמי.

קריאות: - - -

קריאה: התכוונת שאם יש קוסמטיקאית, והיא גם עובדת בבית אז זה נחשב - - -

דוד ביטן: חבר'ה, לא לתקן את זה בכלל.

מכלוף מיקי זוהר: כן.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, צריך לקחת בחשבון שכשדירה משמשת לעסקים זה בגלל שיש מחסור במקום.

אורי מקלב: לכן משתמשים בזה.

משה גפני: מעין, תחזרי למקום, בבקשה.

רועי פולקמן: יש לי שאלה - -

משה גפני: לא, אין לך.

משה גפני: הוא באמצע.

משה גפני: אתה לא שם לב מה שקורה סביבך.

אורי מקלב: לכן כשאנחנו מדברים על מקומות שמשכירים דירה לעסק זה בגלל שיש מחסור בסביבה.

אורי מקלב: מתי זה בולט?

אורי מקלב: לצורכי חינוך.

אורי מקלב: לא סתם מוסדות חינוך נמצאים בתוך דירות.

אורי מקלב: לכן צריך לקבל שכל מוסד חינוך שנמצא בדירה אי אפשר להכשיר אותה לדירה.

אורי מקלב: מס הכנסה, מע"מ – אותו משכיר משלם את זה גם אם הוא משכיר את זה לגן ילדים.

דוד ביטן: אבל אי אפשר להתעסק בזה.

בצלאל סמוטריץ': אורי, אבל מה ההבדל בין גן ילדים לדירה?

אורי מקלב: אי אפשר להתעסק.

אורי מקלב: שנית, דירות מחוברות – כפי שידוע בעיקר בפריפריה, דירות קטנות של חדר קיבלו אנשים שהיו זכאים.

אורי מקלב: המשפחות גדלו ונתנו להם דירה ועוד דירה.

אורי מקלב: הם חיברו את זה יחד, והם חיים שם כבר חמישים שנה, אבל ברישומים זה נחשב עוד דירה - -

דוד ביטן: לא, אין בעיה - -

בצלאל סמוטריץ': לא, צריך להוסיף את זה בסעיף של הדירות המפוצלות.

קריאה: זאת נקודה טובה.

דוד ביטן: אתה לא יכול להעיר את כל ההערות.

דוד ביטן: יש סעיף מפורש שמתייחס לעניין.

משה גפני: נכון.

משה גפני: נגיע לזה.

דוד ביטן: עזוב את זה.

אורי מקלב: דוד, אתה מדבר על פיצול.

אורי מקלב: אני מדבר על דירות מחוברות.

דוד ביטן: גם את זה אמרנו.

בצלאל סמוטריץ': שם נצטרך להוסיף את זה.

בצלאל סמוטריץ': בסעיף 103(8) ליד הדירות המפוצלות צריך להוסיף "דירות מחוברות".

אורי מקלב: צריך להוסיף את זה ל-103(8) שיהיה ברור מכיוון שיש שוני בחשבון מה נחשב שתי דירות מחוברות.

אורי מקלב: יש שאלה של מיסוי ושאלה של רישומים.

אורי מקלב: יש רישום בטאבו, ואחרי זה יש מיסוי – זה שני דברים נפרדים.

דוד ביטן: כשנגיע לסעיף הרלוונטי נוסיף.

משה גפני: זה מה שבדיוק התכוונתי להגיד.

משה גפני: עכשיו יחשבו שאמרתי רק בגלל שאמרת לי.

דוד ביטן: כבוד היו"ר, אתה אמרת לי להגיד את זה.

משה גפני: הערתך מובנת.

משה גפני: נמשיך את ההגדרות.

שלומית ארליך: רגע, אז בקשר לשאלה שלך מהפעם הקודמת – ביקשת נתונים מרשות המסים ביחס לכמות הדירות שעברו בירושה?

משה גפני: יש נתון כזה?

קריאה: לא ביקש.

שלומית ארליך: ביקש, ביקש.

שגית אפיק: ביקש.

שי באב''ד: לא, אבל פתרנו את זה.

שלומית ארליך: איך?

שי באב''ד: פתרנו את זה בחלקיות.

דוד ביטן: אין חלקיות יותר, אה?

קריאה: אין חלקיות יותר.

קריאה: פתרנו את זה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: הגענו לבעיה מאוד קשה.

משה גפני: אני מדלג עליה - -

קריאה: - - -

משה גפני: אתה אל תעזור לי.

משה גפני: הגענו לבעיה מאוד קשה.

משה גפני: אתה כמנכ"ל לא מטפל בזה.

משה גפני: אין נתון שאני מבקש ממשרד האוצר, ואני מקבל.

משה גפני: אין.

משה גפני: בסדר, הבנו.

משה גפני: אני מבקש את הנתון הזה, ואני מבקש להמשיך הלאה, ונראה אם הבעיה נפתרה.

שלומית ארליך: רק רגע, עוד שאלה אחת בעניין הזה.

משה גפני: אין נתון כזה שקיבלתי.

משה גפני: המנכ"ל, זה לא מהתקופה שלך.

משה גפני: זה מזמנו של ארליך.

משה גפני: כבר לא מביאים מאז נתונים.

משה גפני: מאז ימי בגין.

רועי פולקמן: אז לא היו נתונים.

רועי פולקמן: היום אולי יש נתונים.

שי באב''ד: אדוני היושב-ראש, רק מילה קצרה בהקשר הזה – נבדוק, ואתה צריך לקבל נתונים.

משה גפני: אני רוצה נתון.

שי באב''ד: אם אדוני דורש הוא צריך לקבל.

משה גפני: נכון.

משה גפני: זה ברור.

משה גפני: אני גם אקבל.

שי באב''ד: אתה תקבל.

משה גפני: ברור.

משה גפני: אין בכלל ספק.

משה אשר: אני מתחייב שתקבל.

משה גפני: הגדרות, בבקשה.

שלומית ארליך: רק עוד עניין אחד – דירות שיש בהן שכירות לטווח ארוך.

שלומית ארליך: עלתה טענה שצריך להביא בחשבון רק את השוכר ולא את הבעלים.

שלומית ארליך: התייחסתם לעניין הזה?

ישי פרלמן: כן, התייחסנו לעניין הזה.

ישי פרלמן: זה יבוא בהמשך.

משה גפני: מתי?

משה גפני: בהמשך?

משה גפני: טוב, אנחנו נמתין בסבלנות.

משה גפני: אף על פי שיתמהמה נחכה לו.

משה גפני: הלאה.

משה גפני: באיזו הגדרה אנחנו?

ישי פרלמן: בהגדרה "זכות באיגוד".

משה גפני: רגע, שנייה.

משה גפני: שי, אתה מפריע לי.

משה גפני: מה זה "דירת מגורים" – "דירה או חלק ממנה"?

ישי פרלמן: "דירה או חלק ממנה" – גם אם יש לך חלק מדירה אתה נחשב - -

משה גפני: מה זה חלק מדירה?

משה גפני: עשירית ?

ישי פרלמן: גם עשירית.

ישי פרלמן: אבל בהגדרה "חייב במס" - -

אורי מקלב: 220.

בצלאל סמוטריץ': מה זה 220?

קריאות: - - -

ישי פרלמן: "זכות באיגוד" – כל אחת מאלה: הזכות לקבלת נכסי האיגוד בעת פירוקו או הזכות לקבלת רווחים;

ישי פרלמן: לאור הערת לשכת רואי החשבון הורדנו את המילים: "והזכות למנות מנהלים".

ישי פרלמן: "החברה הממשלתית לדיור ולהשכרה" – דירה להשכיר – החברה הממשלתית לדיור ולהשכרה בע"מ שהוקמה מכוח החלטת הממשלה מס' 770 מיום ה' בחשוון התשע"ד (9 באוקטובר 2013);

שלומית ארליך: מה לגבי חברות שמשכירות דירות שהן לא החברה הממשלתית לדיור ולהשכרה?

ישי פרלמן: יש סעיפים של הפטור.

ישי פרלמן: נדבר על כל מי שצריך להיות פטור וכל מי שלא צריך להיות פטור.

משה גפני: לא שמעתי.

משה גפני: דווקא זה מאוד מעניין אותי.

ישי פרלמן: אני מציע שכשנגיע לסעיפים של הפטור שקובעים מי פטור ומי לא פטור נדבר על זה.

משה גפני: אי אפשר להגיד כללית?

משה גפני: אני אדם פרטי.

משה גפני: זכיתי במפעל הפיס והחלטתי לפתוח חברה כזאת לא ממשלתית.

משה גפני: אני עם הממשלה לא מתעסק, כמו שהיה בהסתייגות של דודי אמסלם.

משה גפני: לא פתחתי חברה ממשלתית.

משה גפני: בניתי בניין של עשרים וארבע דירות להשכרה – מה דיני?

ישי פרלמן: דינך כדין מי שיש לו הרבה דירות, אלא אם כן אתה נכנס לתוך חוק עידוד, ואז - -

משה גפני: תשכחו מהעניין הזה.

משה גפני: מהר תעשו הטבת חלום.

משה גפני: הלאה.

משה גפני: לא יהיה דבר כזה.

משה גפני: אנחנו מעודדים אנשים לבנות דירות להשכרה.

משה גפני: בן אדם בונה – הוא חייב להיות בוגר משרד האוצר כדי להיות בחברה להשכרה?

קריאה: אם הוא מאוגד כחברה.

בצלאל סמוטריץ': הרי המדינה לא בונה דיור ציבורי, אז אנשים פרטיים הולכים ובונים חדרים.

בצלאל סמוטריץ': אתם בונים - - - אתם לא נורמלים.

בצלאל סמוטריץ': תסלחו לי.

משה גפני: לא יהיה דבר כזה.

משה גפני: לא יהיה.

בצלאל סמוטריץ': הם פשוט לא נורמלים.

משה גפני: אתם השתגעתם?

מעיין נשר: - - -

משה גפני: לא רוצה לשמוע.

משה גפני: לא יהיה.

משה גפני: נגיע לזה, נראה.

בצלאל סמוטריץ': המדינה לא בונה דיור - - - עולות דירות להשכרה - - -

משה גפני: בן אדם בונה בניין של עשרים וארבע דירות, וכשהממשלה לא מצליחה, רק כשנותנים משכורות עתק לעובדי משרד האוצר שעברו לשם אנחנו מעבירים פה כסף לוועדת הכספים.

משה גפני: רק זה נחשב.

משה גפני: בא בן אדם ציוני, בונה דירות להשכרה, נותן לאנשים במחירים מוזלים - -

מעיין נשר: הוא כנראה - -

משה גפני: מעיין, אל תעני לי, אני עצבני.

משה גפני: בבקשה, הלאה.

בצלאל סמוטריץ': השאלה, גפני, אם אתה תעמוד בזה להוציא את זה או שזה רק צעקות.

משה גפני: ככל שהזמן עובר אני נהיה יותר ערני.

מעיין נשר: - - -

משה גפני: לא רוצה לשמוע.

משה גפני: אני רוצה שכל.

משה גפני: עד היום הבנתי שכשהקדוש-ברוך-הוא חילק את השכל הייתם שם לפני.

משה גפני: היום אני הולך לבדוק את זה.

משה גפני: הלאה, בבקשה, להמשיך לקרוא.

ישי פרלמן: "חייב במס – יחיד שהוא בעלים של מספר דירות מגורים ששיעור הבעלות שלו בהן הוא 220% או יותר;

ערן יעקב: אני אסביר את זה במשפט כי זה - - -

משה גפני: למה התעצבנתי?

משה גפני: כי אמרו לי אחרת בבוקר.

מכלוף מיקי זוהר: אני רוצה לשאול שאלה ותענה לי.

דוד אמסלם: מה זה 220% הבעלות?

בצלאל סמוטריץ': אין דבר כזה.

בצלאל סמוטריץ': זה לא יהיה.

בצלאל סמוטריץ': סיכמנו שלא פחות מ-50%.

מכלוף מיקי זוהר: תקשיב רגע לערן יעקב.

משה גפני: צריך שתהיה לי חברה.

בצלאל סמוטריץ': זה צריך להיות לפחות שלוש דירות, ודירה שיש בה פחות מ-50% לא נחשבת בכלל.

בצלאל סמוטריץ': היא בחוץ.

קריאות: - - -

מכלוף מיקי זוהר: אני רוצה להסביר רגע.

מכלוף מיקי זוהר: אם יש לי חברה, ואני רושם את הנכסים ברכוש הקבוע אזי אני לא ממוסה על דירה שלישית.

מכלוף מיקי זוהר: אני רושם את זה ברכוש הקבוע.

קריאה: זה משהו אחר.

מכלוף מיקי זוהר: על זה הוא מדבר.

מכלוף מיקי זוהר: אני חברה, אני ארשום את זה ברכוש הקבוע.

ערן ניצן: - - - כל מה שאני צריך לעשות זה לרשום כחברה, ואז אין לי מס.

ערן ניצן: יש לי ארבע דירות - -

משה גפני: אבל אמרו שלא, רק אם אני חברה ממשלתית.

קריאות: לא.

יהודה גליק: אם היית מקשיב היית שומע את זה.

משה גפני: הלאה, אנחנו נגיע לזה.

קריאות: - - -

בצלאל סמוטריץ': אתם מבינים את הקטע הזה?

בצלאל סמוטריץ': זה פשוט מדהים.

ערן ניצן: יש לי ארבע דירות – יש לי חברה.

ערן ניצן: אין מס.

בצלאל סמוטריץ': גפני, מה שענו לך עכשיו זאת לא תשובה.

בצלאל סמוטריץ': כי בסוף כל עוד המדינה לא ממלאת את חובתה ולא בונה דירות - -

קריאות: - - -

דוד אמסלם: אני רוצה להבין משהו עקרוני.

משה גפני: אני רוצה שיסיימו קודם את ההגדרות.

משה גפני: אנחנו פה מערבבים.

דוד אמסלם: אבל יש לי בעיה - -

משה גפני: רגע.

משה גפני: בבקשה, להמשיך את ההגדרות.

אורי מקלב: "חיוב מס".

אורי מקלב: אנשים לא שמעו את ההגדרה של "חייב במס".

ישי פרלמן: "חייב במס" – יחיד שהוא בעלים של מספר דירות מגורים ששיעור הבעלות שלו בהן הוא 220% או יותר;

משה גפני: מה זה 220% או יותר?

ערן ניצן: אחת הטענות שעלו לאורך כל התקופה היא מצב שבו אדם מחזיק שליש, שליש, שליש דירות.

ערן ניצן: ואז פתאום יש לו סוג של שלושה נכסים, והחוק ציין ואמר, כן, הוא מחזיק שלושה נכסים, והוא משלם שליש מהמס על ריבוי דירות.

ערן ניצן: זה היה הפתרון, וזה עורר הרבה תרעומת.

ערן ניצן: מה שהחלטנו לעשות זה להימנע מהעניין הזה, ולהגיד שכדי להיכנס בשערי החוק אתה צריך להחזיק שלוש דירות בהיקף של 220%.

בצלאל סמוטריץ': שתי דירות מלאות ועוד 20% זה ממוסה.

בצלאל סמוטריץ': פשוט הזוי.

דוד אמסלם: הבנו, אבל אני רוצה להבין את הרציונל.

קריאות: - - -

דוד אמסלם: הרי כל הרציונל פה הוא שאנחנו לא באים מזווית המיסוי, אלא מזווית הדיור.

קריאה: נכון, זה לא בחוק.

בצלאל סמוטריץ': זה צריך להיות פשוט שבסעיף ההגדרות הקודם במקום שכתוב שליש יהיה כתוב 50% וזהו.

בצלאל סמוטריץ': דירה שיש פחות מ-50% לא במשחק בכלל.

דוד אמסלם: גפני, אתה מקשיב לי?

דוד אמסלם: אנחנו בעצם רוצים שבן אדם ישחרר את הדירות.

דוד אמסלם: זה הרעיון.

קריאות: - - -

דוד אמסלם: אני אגיד שוב, הרציונל של החוק הוא שאנשים ישחררו את הדירות.

דוד אמסלם: האוצר אומר, לא מעניין אותי הכסף, אלא לשחרר דירות.

דוד אמסלם: איפה הרף שהם קבעו – דירה שלישית.

דוד אמסלם: זה הרעיון.

דוד אמסלם: למה 220% לא נותן כלום?

דוד אמסלם: כי אם לבן אדם יש שתי דירות שלו, ועוד 20% מאיזושהי דירה הוא מיעוט שם, הוא לא ימכור את הדירה, הוא לא יכול כי 80% לא רוצה.

דוד אמסלם: אז ממה נפשך?

משה גפני: אז למה אתה מאריך בשאלה?

משה גפני: השאלה מאוד פשוטה.

דוד אמסלם: אז תן לו שלוש.

בצלאל סמוטריץ': זה מינימום 300%.

בצלאל סמוטריץ': גמרנו.

משה גפני: חבר הכנסת אמסלם שואל - -

מכלוף מיקי זוהר: ערן, 235%.

משה גפני: אני לא מסכים לזה.

בצלאל סמוטריץ': לא פחות מ-300%.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דירות זה 300%.

קריאות: - - -

משה גפני: בצלאל, בגלל שאני חרדי אתה לא מתייחס אלי.

בצלאל סמוטריץ': בגלל שאתה חרדי אני אוהב אותך.

משה גפני: אז תהיה בשקט רגע כי אני באמצע.

משה גפני: רבותי, תקשיבו לי רגע.

משה גפני: אנחנו מדברים על שלוש דירות - -

דוד ביטן: - - - תפסיקו עם המילה "שלוש".

קריאה: 235%.

בצלאל סמוטריץ': ממש לא.

בצלאל סמוטריץ': מה זה, אתם בשוק הפרסי פה?

בצלאל סמוטריץ': 235%, 200.5%?

משה גפני: הבנתי מה שאתה רוצה להגיד.

משה גפני: אני הולך לייצג אותך.

מכלוף מיקי זוהר: מי שיש לו שתיים וחצי דירות.

שרן השכל: אבל אמרו שלוש דירות.

שרן השכל: למה לא 300%?

משה גפני: למה לא כתוב, מי שיש לו למעלה מ-2.5 דירות?

בצלאל סמוטריץ': לדעתי, כל דירה שיש לך פחות מ-50% בה היא לא במשחק בכלל.

קריאות: - - -

מכלוף מיקי זוהר: 2.35 זה אומר שיש לך שתי דירות וחצי.

מכלוף מיקי זוהר: כי אם אתה מחזיר 33% אתה כבר מחזיק חצי.

ערן ניצן: הבעיה שלך היא ב-80%.

משה גפני: יהודה גליק מבקש שיהיה כתוב 251%.

דוד ביטן: מה זה שייך?

דוד ביטן: זה המס.

דוד ביטן: לא מדברים על - - -

משה גפני: אתם נגד יהודה גליק?

יהודה גליק: אם אני מבין את הרציונל - -

דוד ביטן: מה זה שייך?

דוד ביטן: תגיש בקשה לפירוק שיתוף בבית המשפט.

שי באב"ד: חברי הכנסת, זה לא רק כאלה שיש להם 200% ועוד 51 הנוספים.

שי באב"ד: זה גם אלה שיש להם חמש דירות של 50%.

שי באב"ד: אז מה עושים?

שרן השכל: אז אתה מצרף את האחוזים יחד.

דוד אמסלם: על הדרך הזאת מה תגיד על אלה שיש להם עשרים דירות של עשר?

שי באב"ד: נכון.

בצלאל סמוטריץ': אז מה אתה רוצה?

בצלאל סמוטריץ': הוא לא יכול למכור אותן.

מכלוף מיקי זוהר: דודי, עשרים דירות של עשר הוא לא משלם.

בצלאל סמוטריץ': אבל אתה רוצה להוציא דירות לשוק.

שי באב"ד: שמנו רף כדי למנוע חלקיות דירה - -

שרן השכל: אבל אתה לא מפנה את הדירה.

שי באב"ד: שנייה, תנו לענות.

שי באב"ד: הטענה שעלתה לפני כן הייתה שאם יש אחים שיורשים שליש, שליש, שליש, ונניח שיש להם עוד דירה פה ועוד דירה שם אז מה אתם רוצים שהם יעשו?

שי באב"ד: אם החלקיות - - - זה ברגע שהיה להם שליש פה, שליש פה ושליש פה הם היו ממוסים.

שי באב"ד: זה פחות מדירה.

שי באב"ד: זה היה בנוסח הקודם.

שי באב"ד: אז באנו ואמרנו שכדי לפתור את העניין הזה שאם יש למישהו שליש פה ושליש ושם החלטנו להגדיר באחוזים.

שי באב"ד: אמרנו, שנראה לנו סביר שאם על שלוש דירות הוא מחזיק למעלה מ-70% אז הוא צריך למכור.

שי באב"ד: לכן הגענו למספר 220%.

שי באב"ד: חברי הכנסת אמרו, תעלו את זה - - - שיש כמעט 80% - אמרנו, בסדר.

אורי מקלב: הרעתם את המצב.

אורי מקלב: בגרסה הקודמת של חוק, אם היו שתי דירות - - -

שי באב"ד: או שיש לו חצי-חצי עם האחים או שליש, שליש, שליש עם האחים.

אורי מקלב: שי, אבל אתם הרעתם את המצב.

בצלאל סמוטריץ': המס הזה לא יגרום לו לגרום.

דוד אמסלם: אני אשאל אותך שאלה.

דוד אמסלם: נניח, לשיטתך, שלבן אדם הזה יש עוד 20%, והוא רוצה למכור אותה.

דוד אמסלם: 80% לא רוצה למכור – מה תעשה אתו?

משה גפני: לפני הלמכור.

דוד אמסלם: לקנוס אותו?

קריאות: - - -

משה גפני: רועי, אתה משרד האוצר?

משה גפני: מה אתה עונה לו?

רועי פולקמן: מנסה לקדם.

משה גפני: אתה לא מקדם.

משה גפני: אתה מוליך את זה אחורה.

שי באב"ד: עוד דבר חשוב.

משה גפני: רגע, שי.

משה גפני: באמת, אתם גם כן.

משה גפני: אני איש פשוט.

משה גפני: אמרו לי שעושים מס על דירה שלישית.

משה גפני: לי יש המקרה הרגיל – לא חצאים ולא שום דבר.

דוד אמסלם: שזה רוב האנשים.

משה גפני: טוב שאמרת.

בצלאל סמוטריץ': לא רוצים למכור דירות.

בצלאל סמוטריץ': הם רוצים כסף, זה הכול.

משה גפני: יש לי דירה אחת באופקים שהיא כולה שלי.

משה גפני: גרתי שם.

משה גפני: יש לי דירה אחת בבני-ברק ואני גר שם היום, וקיבלתי ירושה של דירה ש-49% ממנה שלי.

משה גפני: מה הדין?

שי באב"ד: אתה תשלם מס של 49% מהמס.

משה גפני: בחיים לא.

משה גפני: סיכמנו - - -

בצלאל סמוטריץ': היא בכלל לא בעסק.

משה גפני: זה לא שלוש דירות.

בצלאל סמוטריץ': סיכמנו שחצי דירה היא לא בעסק.

קריאות: - - -

בצלאל סמוטריץ': אתם פשוט משקרים בתכלית החוק.

שי באב"ד: אמרנו שאם לבן אדם יש שלוש דירות של 70% ומעלה הוא צריך לשלם מס כי עדיין בגללו יש שלוש דירות שהוא מחזיק בהן החזקה מהותית.

שי באב"ד: מה עושים עם בן אדם שיש לו 70% בשלוש דירות?

שי באב"ד: על דירה שלישית הוא לא משלם 100%, הוא משלם 70%.

שי באב"ד: אין לזה סוף.

בצלאל סמוטריץ': אם הוא מחזיק שלוש דירות ב-70% הוא ישלם.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה להציע – וזה מה שהבנתי שסוכם בצהריים – שאם יש לו פחות מ-50% הדירה הזאת לא בעסק בכלל.

בצלאל סמוטריץ': לא מצרפים אותה לדירות האחרות.

בצלאל סמוטריץ': אם יש לו יותר אז כן.

שי באב"ד: אז אתה הגעת ל-150%, לפי התחשיב שלך.

בצלאל סמוטריץ': נכון.

בצלאל סמוטריץ': אין לי בעיה.

בצלאל סמוטריץ': אבל זה לפחות הגיוני.

בצלאל סמוטריץ': כי אם יש לי חצי דירה אז גם יש לי יכולת למכור אותה.

בצלאל סמוטריץ': אל תדבר על אחוזים בכלל.

יהודה גליק: אדוני היושב-ראש, אני יודע שרק מי שצועק מקבל - - - כבר עשרים דקות אני מחכה לזכות דיבור.

משה גפני: בבקשה, חבר הכנסת גליק.

בצלאל סמוטריץ': אל תדבר על אחוזים.

בצלאל סמוטריץ': דירה של פחות מ-50% לא בעסק.

קריאות: - - -

משה גפני: אתם מפריעים.

יהודה גליק: אם אני מבין את הרציונל של החוק הזה אנחנו לא רוצים למסות אדם על דירת מגורים.

יהודה גליק: אנחנו רוצים למסות אדם על איזשהו עניין עסקי.

יהודה גליק: יש בני אדם שיש להם שתי דירות מגורים – אחד מבאר-שבע, אחד מבני-ברק – אחת ברמת-אביב ואחת בדימונה.

יהודה גליק: אז על שתי הדירות המלאות האלה הוא לא ישלם מס.

יהודה גליק: על הדירה השלישית – פה אתה אומר שיש לו עסקה.

יהודה גליק: אם בעסקה הזאת יש פחות מ-50% אין שום סיבה למסות אותו.

יהודה גליק: לכן, להערכתי, המיסוי על עסק, לפחות 50%, והייתי אומר גם 70%.

יהודה גליק: לכן 270% הוא ההיגיון שבדבר הזה.

משה גפני: מאה אחוז.

משה גפני: אני מצטרף אליו.

משה גפני: ההגדרה הבאה, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': 250%?

שרן השכל: 270%.

בצלאל סמוטריץ': אני אתו – 270%.

בצלאל סמוטריץ': שתיים מלאות ועוד 51%.

מעיין נשר: - - -

בצלאל סמוטריץ': בצהריים אמרנו שמה שהוא פחות מ-50% הוא לא במשחק.

בצלאל סמוטריץ': יהיה לו - - - למכור את זה.

בצלאל סמוטריץ': הרציונל הוא לא למסות כדי שימכור את זה.

מעיין נשר: יש בן אדם שיש לו שלושה חלקים של 51%, יש לו 150%- -

בצלאל סמוטריץ': לפי מה שהוא אומר, הוא לא ישלם.

מעיין נשר: - - - וזאת בעיה.

בצלאל סמוטריץ': למה זאת בעיה?

בצלאל סמוטריץ': לא בעיה בכלל.

בצלאל סמוטריץ': אני הולך על מה שאמר יהודה.

משה גפני: ההגדרה הבאה, בבקשה.

קריאות: - - -

משה גפני: לא נמצה את הדיון בעניין הזה.

שי באב"ד: - - -

משה גפני: שי, אנחנו נחזור לזה.

ישי פרלמן: "מדד מחירי הדירות" – מדד מחירי הדירות שמפרסמת הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה;

קריאות: - - -

עודד פורר: איזה מזל שהאופוזיציה לא פה.

משה גפני: דווקא היה טוב.

משה גפני: אם האופוזיציה הייתה פה הייתם מדברים פחות.

ישי פרלמן: "מס", "מס ריבוי דירות" – מס המוטל לפי סימן זה; "הפקודה" - פקודת מס הכנסה; "שומה" – שומה מותנית לפי סעיף 108(א), שומת המנהל לפי סעיף 113 ושומה לפי מיטב השפיטה בהיעדר שומה עצמית לפי סעיף 114;

שלומית ארליך: רגע, ישי, זה נוסח חדש.

שלומית ארליך: אז תקרא אותו קצת לאט.

משה גפני: הסבר, בבקשה.

ישי פרלמן: ההסבר הוא פשוט מאוד.

ישי פרלמן: קיבלנו הערות שזה לא ברור -כשאנחנו כותבים "שומה" במהלך החוק, למה אנחנו מתכוונים?

ישי פרלמן: אנחנו מתכוונים לכל סוגי השומה שכתובים בחוק.

שלומית ארליך: תסביר מה זה "שומה מותנית", מה זה "שומת מנהל לפי סעיף 113", מה זה "שומה לפי מיטב השפיטה".

ישי פרלמן: נראה את זה בהמשך.

שלומית ארליך: תסביר את זה פה.

משה גפני: תגיד באופן כללי.

ישי פרלמן: "שומה מותנית" זאת שומה שהמנהל שולח כל שנה ביוזמתו לנישום; "שומת המנהל לפי סעיף 113" זאת שומה שהמנהל עושה לאחר שהוקדשה לו שומה עצמית; ו"שומה לפי מיטב השפיטה בהיעדר שומה עצמית" זה שומה לפי מיטב השפיטה שעושה המנהל כשמישהו לא מגיש לו דוח למרות שהוא חייב.

משה גפני: תודה.

ישי פרלמן: "שטח הדירה" – שטח הנכס שעל בסיסו נעשה החיוב בארנונה של השנה שקדמה לשנת המס;

שגית אפיק: התיקון החדש שלכם זה "שטח הנכס".

שגית אפיק: יש הגדרה של נכס?

שגית אפיק: ולמה מופיעה ארנונה?

שגית אפיק: מה הקשר?

מכלוף מיקי זוהר: אני רוצה להעיר פה הערה חשובה.

משה גפני: אבל שיסביר.

משה גפני: זה לא בסדר.

מכלוף מיקי זוהר: שטח הארנונה זה לא שטח מדויק.

מכלוף מיקי זוהר: זה ברוטו, וזה מוסיף בסביבות 10% על שטח הנכס.

מכלוף מיקי זוהר: השטח הריאלי של הדירה זה השטח שמופיע באישור הזכויות.

מכלוף מיקי זוהר: שם מופיע המטר המדויק של הבית; וארנונה תמיד מוסיפים.

משה גפני: היגיון.

משה גפני: לי נראה שהיה לכם עניין לסבך את הנוסחאות כדי שהחוק לא יסתיים.

מכלוף מיקי זוהר: מה שמופיע באישור הזכויות זה המטר.

דוד ביטן: זה לא נכון.

דוד ביטן: בארנונה יש שיטות ברוטו-ברוטו?

דוד ביטן: יש עוד 20%.

קריאה: אבל כשאתה שווי לפי עלויות אתה הולך לברוטו.

משה גפני: נגמר העניין.

משה גפני: מורידים את העניין של הארנונה.

ערן ניצן: אתה לא יכול להוריד.

משה גפני: אני יכול.

משה גפני: תראה שאני יכול.

משה גפני: יש לי חסינות.

ערן ניצן: כשאתה תרצה לשלם מס אתה נכנס לאפליקציה של רשות המסים, אתה מחליף - - - את הכתובת, ואתה אמור להקליד בארנונה את המטראז'.

מכלוף מיקי זוהר: למה בארנונה?

ערן ניצן: כי מאיפה תשיג את המטראז'?

מכלוף מיקי זוהר: מאישור הזכויות שלי.

ערן ניצן: מאיפה אני אשיג?

מכלוף מיקי זוהר: רשום בטאבו כמה מטר יש לי.

מכלוף מיקי זוהר: זה תמיד פחות ממה שרשום בארנונה.

מכלוף מיקי זוהר: אם בניתי בית אני אלך להיתר הבנייה וארשום מה שרשום בהיתר הבנייה.

מכלוף מיקי זוהר: הארנונה תמיד מוסיפה מטרים.

מכלוף מיקי זוהר: יש לי עכשיו שטחים של המרפסת, היא מקורה – זה מטרים בארנונה; יש לי דברים נוספים – זה מטרים בארנונה.

מכלוף מיקי זוהר: הארנונה זה לא נכון, זה לא מדויק.

ערן יעקב: אבל זה לא משנה.

מכלוף מיקי זוהר: יש דרך להזין את המטרים, לא צריך את הארנונה.

דוד אמסלם: למה רלוונטי השטח?

אורי מקלב: לגבי שווה של מיליון שקל - - -

קריאות: - - -

בצלאל סמוטריץ': ביטן, ארנונה אתה משלם על גגונים, על פרגולה, על הכול.

בצלאל סמוטריץ': זה מטורף.

משה גפני: אפשר הסבר?

משה גפני: עד עכשיו היה שטח הדירה - -

מכלוף מיקי זוהר: אתה יודע מה, אין בעיה.

מכלוף מיקי זוהר: אדוני, יש לי הצעה.

מכלוף מיקי זוהר: נעשה ארנונה או לחלופין המטרים שמופיעים באישור הזכויות.

קריאות: לא, לא.

בצלאל סמוטריץ': לי יש הצעה נוספת.

מכלוף מיקי זוהר: והנמוך ביניהם.

ערן יעקב: אי אפשר.

ערן יעקב: הנוסחה בנויה על שטח הארנונה.

ערן יעקב: אתה לא יכול - -

קריאות: למה?

בצלאל סמוטריץ': יש לי הצעה לשטח הארנונה.

מכלוף מיקי זוהר: ערן, אני יכול לשאול אותך שאלה?

מכלוף מיקי זוהר: יש לי מרפסת סגורה בבית, והיא מקורה.

מכלוף מיקי זוהר: אני משלם עליה ארנונה.

קריאות: - - -

עודד פורר: חבר'ה, אתם רוצים שישלמו מס צודק או מס נוח למס ההכנסה?

עודד פורר: תקבע מס לבן אדם לפי הגובה שלו.

עודד פורר: אתה גובה מס לפי הדירה.

דוד אמסלם: ערן, לי יש בבית פרגולה מפלסטיק.

דוד אמסלם: העירייה החליטה שאני משלם עליה ארנונה.

דוד אמסלם: הגדילו את שטח הבית ב-50 מטר.

בצלאל סמוטריץ': מיקי, יש לי הצעה אחרת שגם לך תהיה יותר קלה.

בצלאל סמוטריץ': תגדירו לפי שטח הארנונה, אבל שטח המשמש נטו למגורים.

בצלאל סמוטריץ': זה אומר בלי הפיר של המעלית ובלי החלק בחדר המדרגות, בלי הגגונים – השטח נטו למגורים.

בצלאל סמוטריץ': זה מושג שקיים בארנונה.

ערן יעקב: אתה יודע מה, אם אתה רוצה ארנונה או יותר זכויות – אפשר.

מכלוף מיקי זוהר: אבל הנמוך ביניהם.

ערן יעקב: לא, די, מיקי.

קריאות: - - -

משה גפני: אפשר, בבקשה, שקט?

משה גפני: עם כל הכבוד, אתם רוצים להתקדם עם החוק?

משה גפני: אנחנו נחזור לעניין הזה.

משה גפני: אני מציע לקבל את הנוסחה של חבר הכנסת מיקי זוהר.

משה גפני: במידה שיתברר במהלך החקיקה שיש טעות – אני שמחתי דווקא שמקלידים ויוצא.

משה גפני: אני מחפש כבר שלושה חודשים טופס על גמ"ח – הם לא מסוגלים לעשות את זה בגלל שאין מי שיתרגם את זה לאנגלית.

משה גפני: פה פתאום מקלידים ויוצא טופס.

משה גפני: חבל לך על הזמן – איך אני למדתי את משרד האוצר.

משה גפני: הם באים לפה לעשות חוק, מקלידים, ויוצא.

משה גפני: אני בא ומבקש מהם טופס, הם אומרים שלא מצאו מישהו שיודע לתרגם לאנגלית.

קריאה: היית מקליד, לא מבקש.

משה גפני: על כל פנים הנוסחה של מיקי זוהר התקבלה.

משה גפני: אני מבקש להמשיך הלאה.

קריאה: יש בעיה.

מכלוף מיקי זוהר: - - - לחילופין, אבל לבחירת הנישום.

משה גפני: רשום.

מכלוף מיקי זוהר: מקובל?

קריאה: כן, מצוין.

משה גפני: אל תשאל אותם.

משה גפני: תשאל אותי.

משה גפני: מקובל עלי.

מכלוף מיקי זוהר: בסדר, תתקדם.

עודד פורר: בהמשך אני ארצה הערה לפרוטוקול.

משה גפני: הלאה, להמשיך לקרוא.

ישי פרלמן: "שנת מס" – תקופה של שנים-עשר חודשים רצופים שתחילתה ב-1 בינואר.

ישי פרלמן: פרשנות 103.

ישי פרלמן: לכל מונח בסימן זה תהיה המשמעות הנודעת לו בחוק מיסוי מקרקעין, אלא אם כן נקבע במפורש אחרת.

מכלוף מיקי זוהר: עכשיו הוא אומר לי שיש עם זה בעיה.

יצחק כהן: מה הבעיה?

בצלאל סמוטריץ': מיקי, השטח שמשמש למגורים בהיתר הבנייה.

בצלאל סמוטריץ': הרי גם בהיתר הבנייה יש פרגולה.

בצלאל סמוטריץ': לא תרוויח כלום.

מכלוף מיקי זוהר: בהיתר הבנייה כתוב לך מה לפרגולה ומה לא לפרגולה.

בצלאל סמוטריץ': אז תגדיר.

מכלוף מיקי זוהר: רשמתי – או בהיתר הזכויות - - -

בצלאל סמוטריץ': אבל השטח נטו של הדיור הוא של הדירה בלי שטחי השירות.

מכלוף מיקי זוהר: רגע, אדוני, עוד הערה – או באישור הזכויות או בהיתר הבנייה.

משה גפני: מקובל.

משה גפני: או באישור הזכויות או בהיתר הבנייה.

משה גפני: ישי פרלמן, יש עוד הגדרות שלא הקראת?

משה גפני: אנחנו עוברים להצבעה.

משה גפני: לא, לא, רק שנייה.

משה גפני: אני מבקש כדלהלן: האחוזים יהיו 250.

יהודה גליק: למה לא 251%?

משה גפני: נחזור לזה.

משה גפני: יכול להיות שבהמשך נראה שאנחנו צודקים.

משה גפני: 250%.

משה גפני: אני מבקש להתחיל להקריא את ההסתייגויות על ההגדרות.

משה גפני: אם אפשר רק מהר, כי אם אנשים לא נמצאים לא נהיה חייבים להצביע.

משה גפני: אבל אני רוצה לדעת - -

שרן השכל: גם כמה הערות שלא קיבלנו עליהן עדיין תשובות.

משה גפני: מתי?

שרן השכל: קודם.

שרן השכל: שאלתי, ולא קיבלתי תשובות.

משה גפני: אוקיי.

משה גפני: אני עוד לא מצביע על זה.

משה גפני: קודם על ההסתייגויות.

רועי פולקמן: אגב, בארנונה משלמים גם על חניות.

שרן השכל: יש לי כמה הערות.

משה גפני: קודם נעבור על ההסתייגויות, ואחר כך אני אתן לך להעיר הערות.

משה גפני: יש מגמה לעצור את החוק הזה בקואליציה, בעיקר בסיעת כולנו.

שלומית ארליך: לסעיף 102 חבר הכנסת סמוטריץ מציע כך: 1.

שלומית ארליך: בהגדרה "חייב במס" – אחרי "או יותר" יבוא "וששווים הכולל הינו לא פחות מחמישה עשר מיליון שקלים חדשים, על-פי הערכת שמאי.

בצלאל סמוטריץ': זאת הייתה הסתייגות של ביטן.

בצלאל סמוטריץ': דיברנו עליה בתחילת הדרך.

משה גפני: אתה עומד על ההסתייגות הזאת?

בצלאל סמוטריץ': למה לא?

משה גפני: מי בעד ההסתייגות של בצלאל?

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: בעד ההסתייגות – מיעוט

משה גפני: נמנעים – אין

משה גפני: ההסתייגות של בצלאל סמוטריץ לא התקבלה.

שלומית ארליך: בהגדרת דירת מגורים – אה, פה ירד השליש.

דוד ביטן: בצלאל, אני פה אחד לאחד - -

בצלאל סמוטריץ': אז תגידו מה הסיכום על הסכום.

דוד ביטן: עוד לא הגענו לזה.

בצלאל סמוטריץ': אבל זה נכנס להגדרות.

דוד ביטן: בצלאל, אנחנו מתקנים במקום.

דוד ביטן: לא צריך הסתייגויות.

שלומית ארליך: חברת הכנסת שרן השכל.

שרן השכל: כמה דברים.

שרן השכל: אני רוצה להגיב בקשר לדברים שנאמרו קודם - - - לגביהם.

שרן השכל: גם תשובות שלא קיבלתי.

שרן השכל: אני רוצה לדעת, האם בית בן שלוש קומות - -

משה גפני: חברת הכנסת שרן השכל - - - רועי, למה אתה לא רוצה את החוק?

משה גפני: יש סיבה?

משה גפני: סתם שאני אדע.

משה גפני: חברת הכנסת השכל, יש לך אלף מאתיים ארבעים ושתיים הסתייגויות.

משה גפני: אני רוצה לדעת האם את רוצה שנעבור על כל ההסתייגויות שלך אחת אחת?

שרן השכל: כן.

דוד ביטן: מה "כן"?

דוד ביטן: אי אפשר.

שרן השכל: מה זה "אי אפשר"?

משה גפני: נעבור אחת-אחת.

דוד ביטן: נשמע אלף ארבע מאות הסתייגויות?

משה גפני: אלף מאתיים ארבעים ושתיים.

דוד ביטן: נראה לך?

עודד פורר: את ההסתייגויות נרכז בסוף הדיון.

עודד פורר: מר גפני, אני רק רוצה להצהיר משהו לפרוטוקול.

עודד פורר: בקשה לוועדה.

עודד פורר: יש חשש אמתי – ויכול להיות שהוא יתבדה – שהחוק הזה עלול להוביל לעלייה במחירי השכירות.

עודד פורר: אנחנו השקענו בתקציב הזה הרבה מאוד מאמצים גם בתוספת לסיוע בשכר דירה לקשישים.

עודד פורר: אני מבקש שחצי שנה אחרי החלת החוק ניפגש פה שוב, שיוצגו לנו נתונים לגבי עליית מחירי השכירות ככל שהיו כאלה, ואם זה פגע בקשישים.

עודד פורר: אם כן יכול להיות שנידרש בתקציב לתת תוספת כדי לפצות את מי שנפגע כתוצאה מעליית שכר הדירה לקשישים.

משה גפני: עודד, ההערה שאמרת היא טובה, וצריך לדון עליה.

משה גפני: אבל זה לא בהגדרות.

משה גפני: אני רוצה להצביע על ההגדרות.

עודד פורר: בסדר.

עודד פורר: אני ביקשתי הערה לסדר.

משה גפני: אין בעיה.

משה גפני: זה לא נוגע להצבעה.

משה גפני: אני עכשיו מרוכז בהצבעה.

משה גפני: אני שאלתי את חברת הכנסת שרן - -

עודד פורר: אבל אפשר להכניס את הוועדה הזאת - -

משה גפני: באמצע שאני לומד את השם שלה.

עודד פורר: שתוכל לתרגל קצת בשקט.

משה גפני: האם בהגדרות את גם רוצה?

שרן השכל: אני גם רוצה שיובהר לי מה ששאלתי לפני כן.

שרן השכל: הם לא ענו על זה.

דוד ביטן: את עומדת על זה?

שרן השכל: כן.

דוד ביטן: תגידי, את השתגעת?

דוד ביטן: למה את עושה את זה?

קריאות: - - -

עודד פורר: יש אחד שמבסוט בחדר הזה מהחוק הזה, זה משה אשר.

עודד פורר: היחיד שיודע שהוא ייהנה.

קריאות: - - -

בצלאל סמוטריץ': משה, אני חושב על זה עכשיו – בחוק של - - - דמי עבודה אמרתם שאתם לא רוצים לקדם תכליות אחרות דרך מערכות המס.

בצלאל סמוטריץ': זה בדיוק מה שאתם עושים עכשיו.

בצלאל סמוטריץ': אני אז אמרתי שיש מיסוי ירוק.

בצלאל סמוטריץ': אתם משתמשים במנגנון המס לתכליות אחרות - -

עודד פורר: אבל זה לא הם.

עודד פורר: מה אתה רוצה מהם?

בצלאל סמוטריץ': זה יהיה גם אחרי דיני עבודה.

עודד פורר: זה לא הם.

עודד פורר: יש שר.

עודד פורר: הוא החליט.

משה גפני: בבקשה, להקריא את ההסתייגויות.

שרן השכל: קודם הערות.

משה גפני: בסדר.

שרן השכל: שאלתי בנוגע לבתים בכפרים.

שרן השכל: יש בתים פרטיים של שלוש קומות.

שרן השכל: כל קומה זה דירה למשפחה אחרת.

שרן השכל: האם כאשר הבעלות היא על בית אחד עדיין שלוש הדירות נחשבות במס על דירה שלישית, וכיצד הם מתכוונים לאכוף את זה?

עודד פורר: בדיון הראשון שהיה פה שלא היית פה, שאלתי את השאלה הזאת.

עודד פורר: ולא.

עודד פורר: זה נחשב בניין אחד, זה כמו דירה אחת.

עודד פורר: אם לא רשומות שלוש דירות בטאבו זה דירה אחת.

קריאות: - - -

משה גפני: לא, לא.

משה גפני: זה לא ילך ככה.

משה גפני: אני לא מסכים לדבר הזה.

עודד פורר: אני טועה?

משה גפני: אתה טועה בזה שאתה עונה.

דוד ביטן: חבר'ה, התקדמנו עמוד וחצי.

דוד ביטן: עמוד וחצי – שעה וחצי.

דוד ביטן: מה קורה לכם?

יצחק כהן: בלי האופוזיציה.

קריאה: עם קואליציה.

קריאה: בדיוק העניין.

משה גפני: תשאלי את השאלות.

משה גפני: אני מבקש שאף אחד לא יענה.

שרן השכל: שאלתי כבר שלוש פעמים.

משה גפני: לפי דעתי, יש פה פרובוקציה כדי לא להעביר את החוק.

משה גפני: אני לא יודע למה.

משה גפני: תשאלי את השאלה מישהו שמוסמך מטעם הממשלה שיענה לך.

שרן השכל: שאלתי.

דוד ביטן: זאת לא שאלה.

דוד ביטן: היא תגיד, נצביע וזהו.

דוד ביטן: אין תשובות.

דוד ביטן: זאת הסתייגות.

שרן השכל: זאת לא הסתייגות.

שרן השכל: זאת שאלה כדי להבהיר את ההגדרות.

דוד ביטן: אולי יש לה מאה שאלות.

משה גפני: לא מאה שאלות.

משה גפני: שאלות קצרות.

שרן השכל: אני מחכה.

ישי פרלמן: אחת החלופות במבחן של דירת מגורים זה מבחן תפקודי.

ישי פרלמן: אם כל אחת מתפקדת כדירה באופן עצמאי אז כל אחת נחשבת דירה.

עודד פורר: גם אם אני לא יכול למכור אותה?

ישי פרלמן: אתה יכול למכור אותה.

עודד פורר: איך אני יכול למכור אותה?

ישי פרלמן: אתה יכול להחכיר אותה למאה שנה - - -

עודד פורר: לא.

עודד פורר: אין לי יכולת.

ישי פרלמן: בחוק מיסוי מקרקעין אנחנו ממסים - -

עודד פורר: אני לא יכול.

עודד פורר: זה בניין שבו גרה כל המשפחה.

בצלאל סמוטריץ': מה אתה רוצה, לפטור את כל הערבים, עודד?

משה גפני: אני רוצה להבין.

עודד פורר: אני רוצה לדעת.

עודד פורר: אם הוא אומר שהם לא - - - אני גם רוצה לדעת.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לדעת שהם ממוסים.

משה גפני: אני רוצה להסביר את חברת הכנסת השכל, ואני מצטרף לשאלה הזאת.

משה גפני: יש לי בניין של שלוש קומות.

משה גפני: האם כל קומה שיש בה דירה נחשבת שלוש דירות?

משה גפני: אני גר בשלוש הדירות האלה.

ערן ניצן: התשובה היא חד-משמעית כן.

ערן ניצן: השאלה היא שאלה תכנונית, וזה נוגע למה שאמרנו בהתחלה.

ערן ניצן: בנינו את הבניין כי יש תב"ע לבניין, והדירות בבניין נחשבות - - -

שרן השכל: אבל אנחנו יודעים שבכפרים הם בונים בלי אישורים את הדירות הנוספות האלה.

שרן השכל: איך תאכפו את זה?

קריאות: - - -

בצלאל סמוטריץ': - - -

משה גפני: נגמר הדיון.

דוד ביטן: מה אתם עוזרים לה?

דוד ביטן: היא - - - תשובה דקה וזהו.

דוד ביטן: מספיק.

משה גפני: העמדה של הוועדה שאם יש דירה אחת שמתפרסת על פני שלוש קומות זה לא יהיה שלוש דירות.

משה גפני: תמצאו את הפתרון לעניין הזה.

משה גפני: זאת שאלה נכונה, וזאת תמונת המצב.

משה גפני: אני לא יכול למכור שלוש דירות, אני יכול למכור את זה רק בתור דירה אחת.

משה גפני: יש לך עוד שאלה?

שרן השכל: כן.

קריאות: - - -

משה גפני: אז שיפתרו את הבעיה.

משה גפני: הלאה, בבקשה.

שרן השכל: דיברו גם על הארנונה של החישוב של המס הזה – אותו דבר.

שרן השכל: גם בכפרים הערביים לא נכנסים לשם, לא מודדים להם את הארנונה - -

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: השאלה הבאה.

שרן השכל: אלו השאלות שיש לי.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: את עומדת על ההסתייגויות?

שרן השכל: כן.

משה גפני: תקריאי, בבקשה.

משה גפני: מה ההסתייגויות רק על ההגדרות?

בצלאל סמוטריץ': שרן, תקריאי ותסבירי.

שרן השכל: סעיף 102 – בהגדרה "חייב במס" – במקום "שלוש" תבוא המילה "עשר".

משה גפני: יפה.

משה גפני: זאת הסתייגות רצינית.

משה גפני: מי בעד?

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: בעד ההסתייגות – מיעוט

משה גפני: נמנעים – אין

משה גפני: ההסתייגות לא התקבלה.

משה גפני: זהו?

שרן השכל: לא, יש לי עוד.

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: את מהליכוד?

שרן השכל: כן.

משה גפני: סליחה.

שרן השכל: סעיף 102 – בהגדרה "חייב במס", אם לא מקבלים את ההסתייגות הראשונה אז במקום המילה "שלוש" תבוא המילה "תשע".

משה גפני: לא, רק שנייה, אני לא מסכים לזה.

דוד ביטן: זה סתם סרק.

משה גפני: יש לך הסתייגויות שהמספר הולך ופוחת?

שרן השכל: חלקן.

משה גפני: אז אני מצביע על הסתייגות אחת על המספר הכי גבוה שאת רוצה.

יהודה גליק: - - - בכלל המספר בסעיף הזה.

יהודה גליק: לא כתוב.

משה גפני: בסדר, אל תעזור לי.

שרן השכל: קודם כול זה לא במספרים, זה במילים.

משה גפני: איזה מספר את בוחרת במקום שלוש?

שגית אפיק: בין ארבע לעשר.

שרן השכל: בין שלוש לארבע.

שגית אפיק: לא.

שגית אפיק: אומר לך היושב-ראש שהוא מבקש - -

יצחק כהן: אולי תסבירי את ההסתייגות?

משה גפני: תעשה לי טובה, איציק.

משה גפני: כמה הסתייגויות יש לך לגבי המספר?

שרן השכל: לגבי המספר שלוש.

משה גפני: ויש לך עוד לגבי מספרים?

משה גפני: כיוון שזה יהיה היחיד.

שגית אפיק: אני אעזור לך.

שגית אפיק: יש לך שמונה הסתייגויות שמחליפות שלוש דירות.

שרן השכל: שבע.

שגית אפיק: יש לך שבע הסתייגויות שמחליפות את "שלוש דירות" כשאת מבקשת להחליף את זה בין ארבע לעשר דירות.

שגית אפיק: עכשיו בחוק מופיע מספר דירות ומופיע 250%.

שגית אפיק: היושב-ראש אומר לך שבמצב כזה שבו יש לך סדרת הסתייגויות הוא מבקש להצביע על הנמוכה ועל הגבוהה בהצבעה אחת.

שגית אפיק: עדיין לא הצבענו.

שגית אפיק: הצבעת על עשר.

משה גפני: כן.

משה גפני: מה הנמוכה?

שגית אפיק: ארבע.

משה גפני: מי בעד ההסתייגות שזה יהיה ארבע דירות?

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: בעד ההסתייגות – מיעוט

משה גפני: נמנעים – אין

משה גפני: ההסתייגות לא התקבלה.

שרן השכל: רביזיה.

אורי מקלב: מה פתאום רביזיה.

אורי מקלב: זה נושא חדש.

דוד ביטן: - - -

קריאות: - - -

משה גפני: לילה כזה מעניין כבר לא היה לי הרבה שנים.

יצחק כהן: למה את לא מבקשת התייעצות סיעתית?

בצלאל סמוטריץ': היא לא חברת ועדה.

בצלאל סמוטריץ': גפני, אני חושב שזה שהחלפנו את זה ל-250% במקום שלוש דירות זה נושא חדש.

משה גפני: רעיון לא רע.

בצלאל סמוטריץ': אני טוען נושא חדש.

משה גפני: הימין לא ראוי לשלטון.

משה גפני: יש מזל לימין שהחרדים הולכים אתו.

משה גפני: אנחנו מייצבים אתכם.

יצחק כהן: היא ביקשה התייעצות סיעתית, משה.

משה גפני: שי, לא יכול להיות שאתה תשפיע עליה במשהו.

שי באב"ד: חס וחלילה.

משה גפני: איציק, ראית פעם דבר כזה?

יצחק כהן: היא ביקשה התייעצות סיעתית.

מכלוף מיקי זוהר: אבל הסיעה לא רוצה להתייעץ.

יצחק כהן: תגיד לה.

עודד פורר: החבר'ה של ביטוח לאומי פה, אדוני.

משה גפני: רבותי, אני מבקש שקט.

משה גפני: אורלי לוי אבוקסיס מבקשת הסתייגות.

משה גפני: מה ההסתייגות, שלומית?

שלומית ארליך: קבוצת המחנה הציוני ואורלי לוי אבוקסיס מבקשים שבמקום ההגדרה "חייב במס" יבוא "חייב מס יחיד שהוא בעלים של שתי דירות, ושווי הדירות שבבעלותו הינו חמישה מיליון שקלים או יותר".

משה גפני: יפה.

משה גפני: הסתייגות לא רעה.

משה גפני: אני רק רוצה לדעת, עודד, האם אורלי לוי כאן?

עודד פורר: לא.

עודד פורר: אני לא פגשתי בה היום.

משה גפני: מישהו מהמחנה הציוני כאן?

משה גפני: גם לא.

משה גפני: ההסתייגות נמחקה.

משה גפני: נעבור להסתייגות הבאה.

משה גפני: שרן השכל, בבקשה.

משה גפני: יש לך עוד הסתייגויות – את רוצה גם להצביע עליהן?

משה גפני: תקריאי, בבקשה.

שרן השכל: על סעיף 102 זהו.

משה גפני: על סעיף 102 אין לך יותר.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: סעיף 103?

שרן השכל: סעיף 104.

בצלאל סמוטריץ': אני טענתי נושא חדש על המעבר מדירות לאחוזים.

בצלאל סמוטריץ': איך אתה יכול להצביע?

משה גפני: רבותי, סעיף 102, סעיף 103, כפי שסוכם כאן בדיון, מי בעד?

שגית אפיק: בשתי מילים תגיד - - -

משה גפני: בסדר.

משה גפני: לגבי "חייב במס" אמרנו שזה 250% במקום 220%, לא? נראה בדיונים.

משה גפני: אני עוד לא יודע.

משה גפני: בנושא שטח הדירה אנחנו מקבלים את ההגדרה של מיקי זוהר, שזה או לפי ארנונה - -

מכלוף מיקי זוהר: או לפי אישור הזכויות או לפי המספר שמופיע בהיתר הבנייה, לפי בחירת הנישום.

מכלוף מיקי זוהר: אני אסביר לך למה - -

משה גפני: לא, לא, לא.

יהודה גליק: מה זה "או או"?

יהודה גליק: מי מחליט?

מכלוף מיקי זוהר: זה לפי בחירת הנישום.

מכלוף מיקי זוהר: אני אגיד לך רגע - -

משה גפני: לא, לא.

דוד ביטן: לך תסביר לו בשקט.

יהודה גליק: הנמוך ביניהם?

מכלוף מיקי זוהר: לפי בחירת הנישום.

מכלוף מיקי זוהר: אם קניתי שטח ובניתי בו אני צריך להוכיח כמה בניתי.

דוד ביטן: הוא צודק.

דוד ביטן: הנמוך ביניהם.

מכלוף מיקי זוהר: לא הנמוך ביותר.

דוד ביטן: למה לא?

מכלוף מיקי זוהר: לפי בחירת הנישום.

משה גפני: מיקי, אתה איש פיקח.

דוד ביטן: למה לא הנמוך ביניהם?

משה גפני: בהגדרה של "דירת מגורים" אני מבקש להחריג בניין של שלוש קומות שאין חלוקה בין חלוקה בין הקומות, וזאת דירה אחת, והוא לא יכול למכור את זה כשלוש דירות.

משה גפני: זה יכול להיות שתי קומות, זה יכול להיות - -

קריאה: תסביר שוב.

קריאה: לא הבנו.

משה גפני: יש לי בניין של שתי קומות שלא מחולקות - -

קריאה: אם הם לא מחולקים זה לא דירה.

משה גפני: אני לא יכול למכור כל אחד בנפרד.

משה גפני: לפי מה שהגדרתם, אם זה שלוש קומות זה שלוש קומות.

משה גפני: אבל לי זה דירה.

משה גפני: אני לא יכול למכור.

בצלאל סמוטריץ': אין לך פרצלציה.

קריאה: אבל אם זה לא מחולק זה לא דירות.

קריאות: - - -

דוד אמסלם: אם יש לך דירה אתה על דעת עצמך מחלק אותה - - - יש לך שלוש דירות - - -

קריאות: - - -

ערן ניצן: זה בפועל שלוש דירות.

בצלאל סמוטריץ': זה לא מפוצל חוקית, אתה לא יכול למכור את זה.

בצלאל סמוטריץ': חוקית זה דירה אחת.

קריאה: - - - שלוש דירות בפועל או דירה אחת בהיתר.

בצלאל סמוטריץ': לפי החוק, זה בית אחד.

קריאות: - - -

בצלאל סמוטריץ': אבל זה פיצול לא חוקי.

בצלאל סמוטריץ': אתה לא יכול למכור את זה אם זה פיצול לא חוקי.

מעיין נשר: אתה רוצה לעודד פיצולים לא חוקיים?

בצלאל סמוטריץ': מה זה קשור?

בצלאל סמוטריץ': הוא לא יכול למכור.

בצלאל סמוטריץ': אין הרציונל.

מעיין נשר: אתה רוצה לעודד פיצולים לא חוקיים?

בצלאל סמוטריץ': קודם כול אתם רוצים לעודד פיצולים לא חוקיים כדי שיהיו יותר דירות במשק.

בצלאל סמוטריץ': אבל זה בכלל לא משנה אם אני רוצה לעודד או לא.

בצלאל סמוטריץ': המטרה של המס הזה היא לגרום לאנשים למכור.

בצלאל סמוטריץ': אם הוא לא יכול למכור זה מה שאמרתם פה.

מעיין נשר: אבל אגב חקיקה אתה לא מכשיר משהו שהוא לא חוקי על-פי חוק אחר.

רועי פולקמן: שאלתי קודם את משה אשר.

רועי פולקמן: יש לי יחידת דיור, למשל, היא לא נחשבת לעניין דירה שלישית.

בצלאל סמוטריץ': גפני, אם אני לא יכול למסות אין לך מה למסות לי.

בצלאל סמוטריץ': אם לקחתי את הבית שלי ובניתי בו שתי יחידות דיור אני לא יכול למכור את זה, ואתה לא ממסה את זה.

משה גפני: רבותי, הסבירו לי.

משה גפני: מעין, אני הולך לצטט אותך.

קריאות: - - -

משה גפני: למה הדיבורים האלה?

משה גפני: כפי שהסבירו לי גם מעין וגם ישי, אם יש למישהו בניין של שלוש קומות, ולא מדובר על שלוש דירות.

משה גפני: אני גר בשלוש הקומות האלה – זה נחשב דירה אחת.

רועי פולקמן: זה ברור.

בצלאל סמוטריץ': זה ברור.

בצלאל סמוטריץ': השאלה היא אחרת.

משה גפני: כאשר מדובר על דירה שפיצלתי אותה לשתיים זה נשאר דירה אחת.

רועי פולקמן: כי הוא לא יכול למכור אחת מהן.

יהודה גליק: - - -

משה גפני: במהלך החוק אנחנו נמשיך לראות מקרים שונים מההגדרה.

משה גפני: על מקרים שונים מההגדרה נדבר במהלך החקיקה.

משה גפני: כרגע בהגדרות אלה ההגדרות.

דוד אמסלם: משה, אם קנית שתי דירות בודדות וחיברת אותן לדירה אחת - -

ישי פרלמן: וגם בדירה אחת.

משה גפני: נכון.

משה גפני: גם בדירה מחוברת.

ערן ניצן: יש לנו פיצולים.

ערן ניצן: זה כתוב בהמשך החוק.

משה גפני: זה לא פיצולים.

ערן ניצן: אבל זה חלק - -

משה גפני: קניתי שתי דירות או ירשתי שתי דירות, וחיברתי את שתיהן יחד, ואני גר בשתיהן יחד – המטבח בדירה א', והסלון בדירה ב' – זאת דירה אחת.

משה גפני: זאת ההגדרה.

רועי פולקמן: מקובל.

משה גפני: אני מצביע - -

רועי פולקמן: ערן, יחידת דיור שאי אפשר למכור לא יכולות להיחשב.

רועי פולקמן: אי אפשר למכור אותן.

קריאה: נכון.

קריאה: או פיצול לא חוקי.

רועי פולקמן: מה זה חוקי?

רועי פולקמן: זה חוקי כשאפשר למכור.

רועי פולקמן: זה יחידה נפרדת.

בצלאל סמוטריץ': אם זה פיצול לא חוקי.

ערן ניצן: פיצול לא חוקי לא מאפשר לך - -

רועי פולקמן: אז זה לא ייחשב דירה אחת.

בצלאל סמוטריץ': ואם זה פיצול לא חוקי?

ערן יעקב: אם זה פיצול לא חוקי אנחנו נתייחס אליו - -

בצלאל סמוטריץ': ואם זה פיצול לא חוקי?

קריאה: אני לא יודע עליו.

קריאה: אני יודע שזה אחד.

רועי פולקמן: אתה הולך לפי רישום בטאבו.

בצלאל סמוטריץ': לא, הוא עושה ביקורות.

בצלאל סמוטריץ': מה פתאום.

קריאות: - - -

משה גפני: חבר הכנסת מקלב אומר שאם יש דירה שמשמשת לצורכי חינוך - -

דוד ביטן: ויתרנו על זה.

אורי מקלב: ויתרנו על עסקים, לא על חינוך.

רועי פולקמן: למה חינוך כן ועל עסקים לא?

ערן ניצן: שהגן ימשיך, הכול בסדר.

ערן ניצן: אבל במקרה הזה בעל הבית יישא - -

קריאה: אבל זה לא מגורים.

קריאה: החוק כותב "מגורים".

קריאות: - - -

דוד אמסלם: שנה שעברה העברתי אצלנו בוועדה שדירות עסקים לא יהיו במגורים.

דוד אמסלם: אנחנו החרגנו חינוך מכיוון שזה צורך של העירייה כי אין להם ברירה.

דוד אמסלם: אין להם כיתות - -

משה גפני: אוקיי.

משה גפני: רבותי.

משה גפני: אני לא אתעכב על זה עכשיו.

משה גפני: בהמשך החקיקה יש מקומות רבים שאין בנייה של מוסדות חינוך ושוכרים גנים או חיים בגנים האלה הרבה שנים.

קריאה: יש מקומות כאלה.

משה גפני: אני מבקש שתמצאו לעניין פתרון בהמשך החקיקה.

קריאה: בסדר.

רחל עזריה: אני לא מבינה למה לחינוך.

דוד אמסלם: שטח הדירה שמשמשת למגורים להוציא חניות, פרגולות ומחסנים.

ערן ניצן: זה רק הארנונה יכולה להציג.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: בארנונה זה הכול.

ערן ניצן: לא נכון.

קריאות: - - -

משה גפני: לפי הגדרת מיקי זוהר הבעיה נפתרת.

קריאות: - - -

משה גפני: רבותי, אני מבקש להצביע.

קריאות: שטח הדירה בפועל.

קריאות: המגורים.

משה גפני: בסדר, אנחנו עוד נדבר על זה.

משה גפני: מה ההתרגשות הזאת?

משה גפני: אפשר לחשוב.

משה גפני: אנחנו הולכים להצבעה על סעיף 102 שזה ההגדרות וסעיף 103 להוציא את השם של החוק.

משה גפני: היות שעל השם של החוק נטען נושא חדש אני לא מצביע על זה.

דוד ביטן: לכנס את הוועדה?

משה גפני: לא, אין צורך.

משה גפני: ממשיכים הלאה.

דוד ביטן: מה זה נושא חדש?

דוד ביטן: הרי אין שום שינוי.

משה גפני: על זה הוא אמר.

דוד ביטן: אבל אין שום שינוי.

משה גפני: לא נושא חדש.

דוד ביטן: ודאי שלא.

משה גפני: לא נושא חדש.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אני מבקש להצביע עד סעיף 103, כולל השם.

משה גפני: מי בעד?

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: מי נמנע?

קריאות: - - -

משה גפני: מה הבעיה ב-250%?

מכלוף מיקי זוהר: האוצר העלה שתי טענות: טענה ראשונה לגבי 250%.

מכלוף מיקי זוהר: לטענתם, 250% זה מי שיש לו שתי דירות וחצי לא ממוסות.

מכלוף מיקי זוהר: השאלה האם הייתה המטרה מלכתחילה מי שיש לו שתי דירות וחצי לא - - - כי אם אנחנו כן רוצים למסות אותו זה צריך להיות 235% או 249%, שזה אותו דבר.

משה גפני: למה?

מכלוף מיקי זוהר: כי אם יש לו שתי דירות וחצי - - -

משה גפני: אני סבור שזה התחיל בזה ששתי דירות ושליש ממוסה.

משה גפני: אחרי זה ישבנו ואמרנו שתי דירות וחצי ממוסה - -

מכלוף מיקי זוהר: אז אם זה ממוסה זה צריך להיות 249% - -

משה גפני: 249% לא ממוסה.

מכלוף מיקי זוהר: 250% זה אומר שגם שתי דירות וחצי - - -

קריאות: מעל 250%.

קריאות: - - -

רחל עזריה: מי עושה 249%, 251% בעלות דירה?

רחל עזריה: אף אחד לא עושה את זה.

קריאות: - - -

רועי פולקמן: גפני, זה לא יכול להיות מעל 235%.

משה גפני: זה יכול להיות.

משה גפני: למה זה לא יכול להיות?

רחל עזריה: הכול יכול להיות, אבל אז אין חוק.

רועי פולקמן: כי אז החוק מת.

יהודה גליק: - - -

רועי פולקמן: - - -

משה גפני: אני מציע שזה יהיה או אדם שיש לו שלוש דירות או אדם שיש לו שתי דירות עם ארבעים ותשעה חלקים של דירה.

משה גפני: זאת אומרת אם יש לו שתי דירות וחצי הוא ממוסה.

קריאות: לא, לא.

משה גפני: למה לא?

משה גפני: אתם רוצים עוד?

שי באב"ד: היינו כבר ב-235%.

שי באב"ד: זה אותו דבר.

משה גפני: אז מה, אני הייתי באילת.

משה גפני: הרציתי שם.

שי באב"ד: אדוני היושב-ראש, התחלנו מזה שהיה שליש, שליש, שליש.

שי באב"ד: עלינו משליש, שליש, שליש ל-220% - - - אז בואו נעשה ארבע דירות.

קריאות: לא, לא.

מכלוף מיקי זוהר: אפשר להסביר רגע?

מכלוף מיקי זוהר: כי חבל, זה ויכוח סרק.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו דיברנו בשיחה הראשונה על שתי דירות ושליש.

מכלוף מיקי זוהר: במשא ומתן שניהלנו החלטנו שזה יהיה רק שתי דירות וחצי.

מכלוף מיקי זוהר: מי שיש לו שתי דירות וחצי ימוסה, ומי שלא – לא ימוסה.

מכלוף מיקי זוהר: זה אומר שגם אם אנחנו עושים 235% או 249% זה היינו הך.

מכלוף מיקי זוהר: למה?

שי באב"ד: אז שיהיה 235%.

מכלוף מיקי זוהר: זה היינו הך כי אם למישהו יש שתי דירות ושלישי זה אומר שהוא מחזיק ב-233%.

מכלוף מיקי זוהר: זה אומר שהוא לא ישלם את שני האחוזים החסרים האלה.

מכלוף מיקי זוהר: אם הוא מחזיק בשתי דירות וחצי זה אומר שיש לו 250%, ואז זה אומר שהוא ישלם.

ערן יעקב: אתה צודק, מיקי.

ערן יעקב: אבל יש הבדל בין להעביר 51% ל-65% - -

מכלוף מיקי זוהר: אז אין לי בעיה שזה יהיה 235%.

קריאות: לא, לא.

רועי פולקמן: הוא איש נדל"ן.

רועי פולקמן: הוא מבין בזה.

יהודה גליק: לא, זה לא נכון.

יהודה גליק: הוא לא מחזיק שלושת רבעי דירה ועוד רבע דירה.

מכלוף מיקי זוהר: אבל לא רוצים לפטור שתי דירות וחצי.

מכלוף מיקי זוהר: אין סיכום כזה.

מכלוף מיקי זוהר: שתי דירות וחצי – ממוסה.

משה גפני: היות שאנחנו נמצאים בכנסת, וכל דבר מוכרע בהצבעה אז יש פה הצעה – או 235% או 249%.

נדב שיינברגר: לא, אל תעשה את זה.

משה גפני: אתה יכול לקבל חמש שעות.

משה גפני: תסביר.

ערן יעקב: כל הדיון של שלוש דירות - - -

מכלוף מיקי זוהר: ערן, זה אותו דבר.

מכלוף מיקי זוהר: אתה סתם מתעקש.

ערן יעקב: תקשיבו רגע.

ערן יעקב: בסוף חלק גדול מהחוק הזה יושב על שלוש דירות.

ערן יעקב: יש חמישים וארבעה מחזיקים שמחזיקים בשמונים וארבעה אלף דירות שיש בהן שלוש דירות.

ערן יעקב: כל מה שאני צריך לעשות, לפי מה שאתם אומרים לי, זה להעביר לבני בן ה-18, כי זה החוק כרגע, אלא אם כן תעלו את הגיל, 51% אם זה 250%, וגמרתי שמונים אלף דירות.

ערן יעקב: הוצאתי אותן מהמשחק.

בצלאל סמוטריץ': אבל זה מה שיקרה ממילא.

ערן יעקב: רגע, רגע.

ערן יעקב: כשמדובר ב-65% אז המסה היא קריטית בהעברה, ויש שוני.

ערן יעקב: אז זה קצת משנה את התמונה.

בצלאל סמוטריץ': זה חסר משמעות.

בצלאל סמוטריץ': עזוב אותך, אתה משחק בסטטיסטיקה.

ערן יעקב: זה לא חסר משמעות, כי זה משנה לו את הזכאות, את השליטה.

ערן יעקב: יש המון דברים - -

בצלאל סמוטריץ': אמרתי לך, אתה משחק בסטטיסטיקה.

ערן יעקב: - - זה משנה - -

בצלאל סמוטריץ': אבל הוא מעביר לבן שלו.

בצלאל סמוטריץ': זה לא - - -

ערן יעקב: לכן זה מאיין את החוק.

ערן יעקב: אתה רוצה לאיין אותו?

ערן יעקב: סבבה.

ערן יעקב: אבל זה מאיין את החוק.

בצלאל סמוטריץ': ממש לא.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לגרום להם למכור ולא - - - את הסטטיסטיקה.

משה גפני: ערן, רוב חברי הוועדה, אין לנו ויכוח עקרוני.

ערן יעקב: מה שהפריע לכם זה מישהו שמקבל בירושה שליש.

ערן יעקב: אז זה פתרתם.

ערן יעקב: פתרת את זה עם 235%.

משה גפני: לא.

קריאות: - - -

שרן השכל: גפני, זה אמור להיות חוק מיסוי מדירה שלישית.

שרן השכל: למה לא לעשות את זה 300%?

משה גפני: זה עמד במקום אחר.

משה גפני: אני מציע שהיות שחלק מחברי הוועדה לא כל כך מתוחכמים, למשל יהודה גליק ואני, סיכמנו שאם יש שתי דירות וחצי זה ממוסה.

משה גפני: אז אנחנו אומרים דבר אחד פשוט – אם יש אחוז אחד פחות זה לא ממוסה.

משה גפני: אם יתברר במהלך הדיונים שצריך לכתוב 235% אז נכתוב 235%.

משה גפני: כרגע אתם צריכים להתחשב באלה שלא מבינים.

משה גפני: אתם מאוד מבינים, ואתם גם מתקתקים ככה מהר.

משה גפני: יהיה 249% עכשיו, ואם יתברר במהלך הדיון - -

קריאה: מה זה מהלך הדיון?

דוד ביטן: 249%, נו, באמת.

נדב שיינברגר: אני מוכן להצעה שלך.

נדב שיינברגר: רק תכניס עכשיו סעיף שאומר שהוא לא יכול להעביר מעל 65% לילד.

נדב שיינברגר: אם נצטרך נוריד את שני הסעיפים.

נדב שיינברגר: שמעת מה אמרתי לך?

נדב שיינברגר: אתה רוצה לשים "אם" עכשיו?

נדב שיינברגר: - -

עודד פורר: אתה הולך להגביל את היכולת שלו להעביר קניין?

נדב שיינברגר: אני לא הולך להגביל.

נדב שיינברגר: אמרתי שנראה במהלך החוק.

דוד ביטן: בשעתיים עברנו עמוד.

יהודה גליק: הצבעה, יאללה.

יהודה גליק: עוד לא התחלנו הכול, רק את ההגדרות.

דוד ביטן: לא נשב פה עד עשר בבוקר.

קריאות: - - -

שי באב''ד: תגיד לי, אתה פותח ואומר לי לא יהיה?

שי באב''ד: די.

שי באב''ד: לא, לא פותח.

שי באב''ד: לא, מה פתאום?

נדב שיינברגר: אז אל תצביע על 249%.

משה גפני: אז על מה אני אצביע?

נדב שיינברגר: על 235%, ונחזור.

שי באב''ד: בואו נבטל את החוק נלך הביתה - - -

בצלאל סמוטריץ': שי, מה רציתם שנעשה?

שי באב"ד: - - - לא הביתה מהכנסת, הולכים הביתה לבחירות.

שי באב"ד: זאת הכוונה.

דוד ביטן: הביתה.

דוד ביטן: מספיק.

קריאות: - - -

קריאה: בתכנון פשוט גמרת את החוק.

דוד אמסלם: זה מינימום 50% בכל דירה.

דוד אמסלם: ערן, בוא תספר לי איך משחררים - - - אם יש בני זוג שיש להם שתי דירות?

קריאות: - - -

משה אשר: לגבי בני זוג אין בעיה.

משה אשר: הם תמיד נחשבים אחד.

עודד פורר: מספיק.

עודד פורר: לא תצליח להסביר לי את החוק הזה ברמה שאני אחשוב שהוא טוב.

עודד פורר: בסדר?

עודד פורר: לא תצליח לעשות את זה.

עודד פורר: זה לא יקרה.

דוד אמסלם: יש לנו בני זוג, ולטובת ההכנסה זה בן אחד.

בצלאל סמוטריץ': רק אם הם נשואים.

בצלאל סמוטריץ': אם הם מתגרשים - - -

דוד אמסלם: קיבלו ירושה כל אחד, שליש ושליש.

דוד אמסלם: מה הוא יעשה?

משה גפני: אני מציע שיהיה 249%.

קריאות: - - -

משה גפני: אני מבקש להצביע.

עודד פורר: נמאס לי להיות בן ערובה פה.

עודד פורר: נמאס לי להיות בן ערובה שלהם פה.

עודד פורר: מספיק כבר.

משה גפני: די, אני אתך.

משה גפני: אתה לא בן ערובה לבד.

רחל עזריה: כולנו פה.

רחל עזריה: כל אחד מהקואליציה בן ערובה של משהו אחר.

משה גפני: יהיה 249%.

משה גפני: אם יהיה שינוי נעשה שינוי.

משה גפני: ההגדרה היא 249%.

משה גפני: זה היה הסיכום.

דוד אמסלם: אתה לא רוצה תנאי מצטבר של - - -

משה גפני: לא, עזוב.

משה גפני: מי בעד ההגדרות?

שגית אפיק: יש רביזיה.

שגית אפיק: אי אפשר.

משה גפני: אה, סליחה.

משה גפני: את עומדת על הרביזיה?

משה גפני: אני צריך להצביע עליה.

שרן השכל: בסדר.

משה גפני: חזרת בך.

שרן השכל: - - - רביזיה.

משה גפני: אין רביזיה.

משה גפני: מי בעד ההגדרות?

קריאות: - - -

עודד פורר: אני רוצה לעשות דיון על החוק הזה כמו שצריך עד הסוף.

עודד פורר: עכשיו זה מעניין אותי.

משה גפני: עודד, עודד.

עודד פורר: עכשיו זה מעניין אותי.

שי באב"ד: אבל תראה כמה שינויים.

שי באב"ד: כל רגע כל אחד - - - הגדרות.

עודד פורר: כל אחד אחראי לי על החוק?

שי באב"ד: לא, אז למה אני מסכם?

שי באב"ד: אני אבוא לפה פתוח, ואז נעשה פה את השינויים.

עודד פורר: אני מבקש הסתייגות – 251% - -

בצלאל סמוטריץ': שי, ישבנו לסכם את העקרונות הגדולים.

עודד פורר: הסתייגות שלי.

דוד ביטן: מה השינוי פה?

דוד ביטן: אתה לא מתבייש?

דוד ביטן: איזה שינוי יש פה?

דוד ביטן: אתה רוצה שנקום ונלך?

דוד ביטן: אז זה מה שיהיה.

דוד ביטן: מה זה הדבר הזה?

דוד ביטן: מה אני חייב לך?

דוד ביטן: תגיד לי.

שי באב"ד: אתה לא חייב לי כלום.

דוד ביטן: אז מה אתה מדבר?

שי באב"ד: אתה לא חייב לי כלום.

דוד ביטן: איזה שינוי יש פה בכלל?

משה גפני: מי בעד ההגדרות?

משה גפני: ירים את ידו.

דוד ביטן: אתה לא מתבייש?

דוד ביטן: תגיד לי.

שי באב"ד: אין שינוי.

שי באב"ד: אנחנו מאבדים רק אלפי דירות, אבל אין שינוי.

משה גפני: מי בעד ההגדרות?

משה גפני: ירים את ידו.

דוד ביטן: - - -

משה גפני: די, דוד, די.

משה גפני: מי בעד ההגדרות?

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: מי נמנע?

משה גפני: בעד ההגדרות – רוב

משה גפני: נמנעים – 1

משה גפני: ההגדרות התקבלו.

דוד ביטן: - - - על מה אתה מתווכח?

דוד ביטן: אתה לא רוצה להעביר את התקציב?

דוד ביטן: תגיד שאתה לא רוצה?

משה גפני: ההגדרות התקבלו.

דוד ביטן: אנחנו לא רוצים את החוק הזה בכלל - - - מה זה הדבר הזה?

דוד ביטן: מספיק.

דוד ביטן: אי אפשר לשאול שאלות.

דוד ביטן: אתם רוצים להישאר עד עשר בבוקר?

דוד ביטן: מה קרה לכם?

דוד ביטן: - - - דוד אמסלם (ליכוד): למה, יש לך שבת-תרבות או מה?

קריאות: - - -

בצלאל סמוטריץ': ביטן, אתם הסכמתם לתוספת, אם זה שמונה עשרה או עשרים וארבע?

דוד ביטן: לא הסכמנו.

בצלאל סמוטריץ': בשום אופן לא.

דוד ביטן: לא היה בהסכם.

בצלאל סמוטריץ': גם עכשיו לא מסכימים.

בצלאל סמוטריץ': לא רק לא היה.

דוד ביטן: למה כתבת?

בצלאל סמוטריץ': ביטן, עכשיו אתה מסכים?

דוד ביטן: די, מספיק - - - מה אתה מתווכח שעה?

דוד אמסלם: בואו נתקדם.

דוד ביטן: בואו נתקדם, אז בואו נתקדם.

יהודה גליק: מי מקריא את סעיף 104?

משה גפני: רגע.

משה גפני: רבותי, נמצאים פה אנשי הביטוח הלאומי.

בצלאל סמוטריץ': אבל גפני, איך הצבעת בלי הנושא החדש?

בצלאל סמוטריץ': סתם, סתם.

קריאות: - - -

משה גפני: איפה אנשי הביטוח הלאומי?

קריאה: כאן, אדוני.

משה גפני: כדי שלא תתעכבו כי אני הייתי בטוח - -

דוד ביטן: שעתיים מתווכחים על ארבע שורות.

קריאות: בסדר, די.

דוד ביטן: מה אתה אומר לי "די"?

דוד ביטן: אני עובד אצלך?

יצחק כהן: לא, מה פתאום.

דוד ביטן: אז מה העניין הזה, תגיד לי.

דוד ביטן: אתה רוצה שנדון בזה?

דוד ביטן: אז נקום ונלך.

דוד ביטן: אז תירגעו פה.

דוד ביטן: מספיק כבר.

דוד ביטן: תירגעו קצת.

משה גפני: היות שהייתי בטוח שהחוק יסתיים - -

דוד ביטן: לא על זה, מספיק.

דוד ביטן: מה פה נותנים לנו תוכחות כאילו חייבים משהו?

דוד ביטן: לא חייבים שום דבר לאף אחד.

דוד ביטן: הבנתם אותי?

קריאה: ממש כלום.

דוד ביטן: אז כל הפקידים שיירגעו קצת.

משה גפני: היות שהייתי בטוח שהחוק יסתיים מהר יותר, ואני רואה שהוא מתמשך – עכשיו אני מניח שהוא ילך יותר מהר, אבל אני לא רוצה לעכב אתכם, אז אני רוצה לסיים את הסעיף האחרון בחוק ההסדרים חוץ ממיסוי דירה שלישית, שזה פרק ט' (ביטוח לאומי).

דוד ביטן: אין פה אף אחד.

דוד ביטן: נוכל לגמור את הכול.

משה גפני: אז זה מה שאני גומר עכשיו.

דוד ביטן: - - -

משה גפני: די, דוד.

משה גפני: פרק י"ב: שונות, מתוך הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות 2017 ו-2018), התשע"ז-2016 הסתייגות לעניין תכנית חיסכון לכל ילד <פרק ט' (ביטוח לאומי), סעיפים 136(1), 137(א) ו-143 (שיפוי המוסד לביטוח לאומי), מתוך הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות 2017 ו-2018), התשע"ז-2016>

משה גפני: סעיף 137(א) ו-143(3) – שיפוי המוסד לביטוח לאומי.

משה גפני: פיצלנו את הפרק הזה והעברנו את החלק כדי לשלם את קצבאות הילדים ואת תכנית החיסכון לפני שמסתיימת שנת 2016.

משה גפני: אני הגעתי לסיכום עם אנשי משרד האוצר, וחמש מאות שקלים שנותנים בסוף המועד בגיל שמונה-עשרה או בגיל עשרים ואחד, אז עוד חמש מאות שקלים.

משה גפני: לפי ההחלטה הראשונה, היה מדובר שכדי לכסות את המס זה יהיה בסוף התקופה.

משה גפני: הגעתי להסכמה עם אנשי משרד האוצר ששלוש מאות שקלים יינתנו כאשר הילד הולך לגן בגיל שלוש, ושלוש מאות שקלים כאשר הבת מגיעה לבת מצווה או הבן מגיע לבר מצווה.

משה גפני: לכן צריך את שיפוי המוסד לביטוח לאומי.

משה גפני: אז א', אני מבקש להצביע על התכנית הזאת שמקדימים את התשלום כדי לצבור רווחים.

משה גפני: במקום לתת חמש מאות שקלים בסוף התקופה, ייתנו שלוש מאות שקלים בשעה שהוא הולך לגן, ומאתיים שקלים בשעה שהבת מגיעה לבת מצווה.

משה גפני: אז קודם את התכנית הזאת אני מבקש לאשר.

משה גפני: מי בעד התכנית הזאת?

קריאה: - - -

משה גפני: אה, סליחה.

אייל מדן: אדוני היושב-ראש, אני ממשרד האוצר, הסיכום שקבענו זה מאתיים חמישים בגיל שלוש ועוד מאתיים חמישים בגיל בר-מצווה.

משה גפני: בסדר גמור.

משה גפני: אני לא זוכר, אבל בסדר.

רחל עזריה: זה במקום חמש מאות בגיל שמונה עשרה וחמש מאות בגיל עשרים ואחת?

משה גפני: כן.

משה גפני: - - - את זה כדי שזה יצבור רווחים.

אייל לב ארי: רק במקום חמש מאות של גיל שמונה עשרה; חמש מאות של גיל עשרים ואחת נשארים.

משה גפני: אוקיי.

משה גפני: הלאה, תקריא, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': מה יקרה אם הילד שלי בן ארבע?

בצלאל סמוטריץ': הוא הפסיד את הכסף?

משה גפני: אתה לא יכול לדבר באמצע שהוא קורא.

בצלאל סמוטריץ': סליחה, לא שמעתי.

בצלאל סמוטריץ': הוא קורא בשקט.

בצלאל סמוטריץ': אני מתנצל.

בצלאל סמוטריץ': יש לי אחרי כן שאלה.

בצלאל סמוטריץ': אתה ממש לא קורא בנוסח שאנחנו מחזיקים אצלנו.

בצלאל סמוטריץ': אני לא יודע מה קורה פה.

יהודה גליק: יש לנו משהו אחר לגמרי ממה שאתה מחזיק.

קריאה: הדף שחילקו לנו עכשיו זה השיפוי.

משה גפני: זה התיקון של מה שאני אמרתי עכשיו.

בצלאל סמוטריץ': זה לא בפנינו.

משה גפני: זה השיפוי שתכף נגיע אליו.

אייל לב ארי: אנחנו נגיע אליו.

אייל לב ארי: "וכן הסכומים הנוספים המפורטים בסיפא לסעיף 74ב(א)(1) יעודכנו";

משה גפני: זהו?

אייל לב ארי: זהו.

משה גפני: מי בעד השינוי שנעשה?

בצלאל סמוטריץ': אבל אני שאלתי שאלה.

משה גפני: בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': מה קורה אם הילד שלי בן ארבע?

בצלאל סמוטריץ': הוא הפסיד את הכסף?

משה גפני: לא מפסיד.

משה גפני: הוא יקבל במועד.

אייל לב ארי: נשאר לו ההסדר הישן, בשמונה עשרה ובגיל עשרים ואחת.

בצלאל סמוטריץ': ואז הוא יקבל חמש מאות?

אייל לב ארי: בדיוק.

משה גפני: מי בעד אישור התכנית הזאת?

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: בעד – רוב

משה גפני: נמנעים – אין

משה גפני: התכנית אושרה.

דוד ביטן: הצבעתי בעד.

משה גפני: עכשיו לגבי השיפוי.

משה גפני: זה הסעיף האחרון בחוק ההסדרים.

אייל לב ארי: נשאר רק סעיף אחד לפי מה שנאמר לי.

משה גפני: בבקשה להקריא.

משה גפני: הביטוח הלאומי, יש לכם משהו להעיר או שאתם מבקשים שנאשר?

קריאה: אנחנו מבקשים שתאשרו.

משה גפני: אז אני עובר להצבעה.

משה גפני: דרך אגב, בחדר הזה כולם מקנאים ורוצים להיות עובדי הביטוח הלאומי.

משה גפני: למה?

משה גפני: מכיוון שאחרי שאנחנו מאשרים אתם הולכים הביתה, ואנחנו תקועים פה.

קריאה: לא תקועים.

קריאה: בכיף.

משה גפני: מי בעד אישור תיקון חוק הביטוח הלאומי מחוק ההתייעלות הכלכלית?

אייל לב ארי: כן.

אייל לב ארי: סעיפים 136, 137, 143, ומה שהוקרא עכשיו ובדיון הקודם.

משה גפני: מי בעד אישור הסעיפים?

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: מי נמנע?

משה גפני: בעד – רוב

משה גפני: נמנעים – אין סעיפים 136, 137 להצעת חוק <ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות 2017 ו-2018), התשע"ז-2016, נתקבלו.

משה גפני: >

משה גפני: הסעיפים אושרו.

משה גפני: אני מודה לכם.

משה גפני: שיהיה לכם בוקר טוב ושבת שלום.

משה גפני: פרק ח' (סימן ד' - מס ריבוי דירות), מתוך הצעת חוק התכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2017 ו-2018), התשע"ז-2016

משה גפני: אני מקריא את סעיף 103 ממס ריבוי דירות שעדיין לא הוקרא.

משה גפני: זה עדיין בהגדרות.

משה גפני: הם אמרו שלא הקריאו.

משה גפני: "103.

משה גפני: לכל מונח בסימן זה תהיה המשמעות הנודעת לו בחוק מיסוי מקרקעין, אלא אם כן נקבע במפורש אחרת.

משה גפני: " מי בעד הסעיף הזה?

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: מי נמנע?

משה גפני: בעד הסעיף – רוב

משה גפני: נמנעים – אין

משה גפני: הסעיף אושר.

משה גפני: סימן משנה ב': מס ריבוי דירות.

משה גפני: בבקשה, להקריא, ישי.

ישי פרלמן: מס ריבוי דירות 104.

ישי פרלמן: (א) חייב במס ישלם בכל שנת מס מס ריבוי דירות בסכום שנקבע לפי הוראות סעיף 105 (בסימן זה – המס השנתי), בעד כל דירת מגורים שהייתה בבעלותו בכל שנת המס, למעט שתי דירות מגורים על-פי בחירתו.

ישי פרלמן: פה אנחנו אומרים שהמס על הדירה השלישית - - - הנישום יכול לבחור את הדירה שהמס יחול עליו.

ישי פרלמן: בפסקה (ב) הניסוח מסורבל אז אני אסביר קודם – הוא מתאר כל מיני מקרים שיש שינויים במהלך שנת המס.

ישי פרלמן: הכלל אומר שאנחנו מחלקים השנה לשניים, וכל פעם אנחנו משלמים חלק יחסי.

ישי פרלמן: אם מכרתי דירה אני משלם על הדירה הזאת מס כחלק יחסי - -

שלומית ארליך: ישי, אתה מדבר מהר.

שלומית ארליך: אנחנו לא עוקבים אחריך.

שלומית ארליך: תסביר את זה לאט.

ישי פרלמן: המס ישולם באופן יחסי על פי שיעור מהשנה שזה היה בבעלותי במהלך השנה.

דוד אמסלם: מה שאתה אומר זה גם הקטע היחסי בדירה וגם החלקיות.

ישי פרלמן: נכון.

ישי פרלמן: החלק היחסי בדירה - - -

דוד אמסלם: זה ברור.

דוד אמסלם: לא חשבנו משהו אחר.

ישי פרלמן: (ב) חל שינוי במהלך שנת המס במספר דירות המגורים שבבעלות חייב במס או בשיעור בעלותו באחת או יותר מהן או הפך יחיד להיות חייב במס במהלך שנת המס, יחולו ההוראות הבאות לעניין חישוב סכום המס לאותה שנת מס לפי העניין:

אורי מקלב: רק רגע, יש לי הערה.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, בסעיף 104(א) מדברים על שתי דירות.

אורי מקלב: אנחנו עברנו למתכונת של אחוזים.

אורי מקלב: דיברנו על 250%, 249%.

אורי מקלב: גם כאן צריך להיות לא שתי דירות, אלא 200%.

קריאות: לא, לא.

משה גפני: למה, אורי?

אורי מקלב: אני אסביר.

אורי מקלב: אם למישהו יש דירה אחת שלו ועוד פעמיים 50%?

אורי מקלב: אם אני אומר 200% הוא לא ישלם את זה - -

יהודה גליק: - - - הוא לא משלם את זה.

אורי מקלב: אבל לפי מה שהם כותבים, הם ישלמו את זה.

אורי מקלב: יש לו דירה שלו ועוד דירה אחת – זה כבר שתי דירות, ובסך הכול 150%.

אורי מקלב: אז הוא ישלם.

קריאה: זה נחשב שתי דירות.

אורי מקלב: אין לזה הצדקה.

משה גפני: תגיד מה התקלה שיוצאת כתוצאה מזה.

אורי מקלב: אדם שיש לו דירה אחת מלאה שלו, ויש לו עוד אחת זה 150% - -

משה גפני: זה לא 150%, זה 200%.

אורי מקלב: - - יש לו עוד שני חצאים.

יהודה גליק: הוא לא משלם.

אורי מקלב: הוא כן ישלם.

אורי מקלב: לפי ההגדרה של שתי דירות הוא ישלם.

משה אשר: אבל הוא לא עונה להגדרה של חייב במס.

קריאה: אמרנו את זה, הוא לא ישלם.

משה גפני: הוא אומר שלא ישלם.

אורי מקלב: על דירה אחת הוא משלם שלושה חצאים.

קריאה: הוא מגיע ל-250%.

אורי מקלב: דירה אחת שלו ואחת 49%.

משה גפני: הוא לא ישלם.

אורי מקלב: הוא כן ישלם.

אורי מקלב: אם אתה עושה שתי דירות כל מה שמעל שתי דירות - - - 50% - - -

מכלוף מיקי זוהר: לא, לא.

מכלוף מיקי זוהר: זה 249%.

מכלוף מיקי זוהר: אם יש לך ארבע דירות של 50% ודירה אחת של 49% אתה לא משלם.

קריאות: - - -

דוד אמסלם: יש לי שאלה.

דוד אמסלם: אנחנו דיברנו על 250%.

דוד אמסלם: נניח שיש לו 260% - האם הוא משלם רק על פער של 10% או שהוא משלם על כל ה-60%?

מכלוף מיקי זוהר: על ה-60%.

דוד אמסלם: אז תראה את האבסורד.

דוד אמסלם: אחד שיש לו 249% לא משלם; אחד שיש לו 251% משלם על כל ה-50%.

דוד אמסלם: בדרך כלל המיסוי הוא על המדרגה.

דוד אמסלם: זה לא קורה.

קריאה: כאן זה מס גרירה.

דוד אמסלם: לא הבנת.

דוד אמסלם: אתה ממסה אותו על הדלתא.

מכלוף מיקי זוהר: דודי, אני רוצה להסביר לך.

יהודה גליק: אתה ממסה אותו על הדירה השלישית.

יהודה גליק: זה כל הרעיון.

דוד אמסלם: אחד שיש לו 249% לא משלם; אחד שיש לו 251% משלם על כל 51% האחרונים.

רועי פולקמן: אדוני היושב-ראש, אפשר להציע הצעה קטנה?

קריאות: - - -

משה גפני: לא חזרנו.

משה גפני: אנחנו עכשיו בנושא - - -

דוד אמסלם: משה, אתה הבנת?

משה גפני: הבנתי.

יהודה גליק: שיקראו את כל הסעיף, ואז יהיו הערות כל הסעיפים.

אורי מקלב: אני רק אחזור על מה שאמרנו.

אורי מקלב: אדם שיש לו חמש פעמים 50% זה 250% - הוא יתחיל לשלם.

אורי מקלב: לפי הנוסח שכתוב פה, הוא ישלם על שלוש דירות.

קריאה: מה פתאום.

אורי מקלב: כן.

אורי מקלב: שלושה חצאים משלוש הדירות כי - - -

משה גפני: נחזור לזה, אורי.

אורי מקלב: אבל אם אנחנו הולכים לפי הנוסחה של 200%, אז הוא ישלם רק - - -

דוד ביטן: זה לא נכון.

משה גפני: אורי, בוא נחשוב על זה.

משה גפני: בוא נמשיך הלאה.

משה גפני: אני מבקש לבדוק את מה שאמר חבר הכנסת מקלב.

משה גפני: בינתיים אנחנו ממשיכים עם הנוסח הזה.

משה גפני: כשתהיו יותר ערים תתנו לנו תשובות.

משה גפני: ישי, אתה דווקא נראה ערני.

משה גפני: בבקשה, לקרוא.

קריאות: - - -

משה גפני: בינתיים אנחנו עם הנוסח הזה.

משה גפני: רשמנו הערת אזהרה בצד.

ישי פרלמן: (ב) חל שינוי במהלך שנת המס במספר דירות המגורים שבבעלות חייב במס או בשיעור בעלותו באחות או יותר מהן, או הפך יחיד להיות חייב במס במהלך שנת המס, יחולו ההוראות הבאות לעניין חישוב סכום המס לאותה שנת מס לפי העניין: (1) מי שהפך להיות בעלים של דירת מגורים נוספת במהלך שנת המס ישלם חלק יחסי מהמס השנתי על דירת המגורים הנוספת או על דירת מגורים אחרת בבעלותו שיבחר בה, כיחס מספר הימים שהיה בעלים של דירת המגורים הנוספת באותה שנת מס, ל-365; (2) חייב במס שהפסיק להיות בעלים של דירת מגורים במהלך שנת המס (בפסקה זו – הדירה הנגרעת), ישלם חלק יחסי מהמס השנתי על דירה חייבת שיבחר בה, כיחס מספר הימים שהיה בעלים של הדירה הנגרעת באותה שנת מס, ל-365; (3) חייב במס שחל שינוי בשיעור בעלותו בדירת מגורים במהלך שנת המס ישלם מס כמפורט להלן: (א) חלק יחסי מהמס השנתי על כל אחת מהדירות החייבות שהיו בבעלותו לפני מועד השינוי כיחס מספר הימים באותה שנת מס, שבהם כל דירה הייתה בבעלותו כאמור, ל-365; (ב) חלק יחסי מהמס השנתי על כל אחת מדירות המגורים שבחר בהן כדירות חייבות החל ממועד השינוי, כיחס מספר הימים באותה שנת מס שבהם כל דירה חייבת הייתה בבעלותו החל ממועד השינוי ל-365;

שגית אפיק: עצור.

שגית אפיק: תסביר קודם אולי את מה שקראת.

ישי פרלמן: הסברתי לפני כן.

קריאות: הוא הסביר בגדול שבפועל - - -

מעיין נשר: זה פשוט מביך שאתה כל דבר - - -

ישי פרלמן: פסקה 4 זה מה שהציג אמיר לוי בהתחלה: (4).

ישי פרלמן: על אף האמור בפסקה (1) חייב במס שצירוף של הסכום הקובע המיוחס לכל הדירות שבבעלותו, למעט הדירה שהסכום הקובע לגביה הוא הגבוה ביותר (להלן – סכום דירות ההשקעה), נמוך ממיליון, יהיה פטור מהמס על פי חוק זה.

דוד אמסלם: זה מיליון לדירה או מיליון - - -

ישי פרלמן: זה מיליון לשתי הדירות שהן לא הדירה הכי יקרה.

דוד אמסלם: ושתי הדירות הנוספות צריכות להיות סך הכול פחות ממיליון?

דוד אמסלם: אתה מכיר הרבה דירות כאלה?

שי באב"ד: יש הרבה דירות שעולות שלוש מאות אלף, ארבע מאות אלף בפריפריה.

שי באב"ד: בהן לא רצינו לפגוע.

שי באב"ד: יש לא מעט.

שי באב"ד: עברנו על המאגר, ואמרנו שבהן לא נפגע.

אורי מקלב: בגלל שלא טיפלתם במשבר הדיור אז אין כבר כאלה דברים.

קריאות: - - -

רועי פולקמן: דודי, זה בא מהעניין שאמרו שיש דירות זולות שאנשים קנו בפריפריה.

רועי פולקמן: אתה דופק אותם כמו מי שיש לו יקרות.

רועי פולקמן: לכן בדקנו איך מתפלגות הדירות - -

דוד אמסלם: מה שאתה אומר לי, שאתם בניתם את החוק לפי המציאות – כרגע אתם מבינים - -

רועי פולקמן: אני קורא לזה סעיף וקנין.

רועי פולקמן: וקנין היה פה ואמר, יש לי שתי דירות בשלומי ששוות ארבע מאות אלף שקל.

רועי פולקמן: לצורך העניין, אם יש לך שתי דירות בשלומי ששוות ארבע מאות אלף שקל אתה פטור.

יהודה גליק: זאת שאלה אחרת.

יהודה גליק: אבל מה קורה - - -

רועי פולקמן: לכן כשיש לך שתי דירות קטנות בפריפריה - -

אורי מקלב: גם וקנין אמר שהוא קנה את זה בארבע מאות, וזה שווה כבר שש מאות.

יהודה גליק: - - - מחירי הדיור יעלו.

יהודה גליק: פתאום בשלומי זה יעלה שבע מאות, זה קפץ?

רועי פולקמן: אז הוא ישלם.

דוד אמסלם: לכן השאלה היא איך ממסים את הדירה בלי לדעת מה שווי הדירה.

דוד אמסלם: יש דירה אחת ששווה מאה חמישים מיליון דולר, ושלוש דירות ששוות - - -

רועי פולקמן: אז איך אתה יודע את שווי - - -

דוד אמסלם: אתם טענתם שהעיקרון הוא למכור דירות.

רועי פולקמן: נכון.

רועי פולקמן: לא רוצים את המס.

דוד אמסלם: אז איך אתה עכשיו - - -

רועי פולקמן: רק בגלל שעלה כאן – זה הרי לא היה.

רועי פולקמן: זאת תוספת כי אמרו שרוצים לשחרר אנשים שיש להם דירות זולות.

רועי פולקמן: יש אנשים שיש להם דירות קטנות בפריפריה.

יהודה גליק: משה, תצביע על הסעיף הזה.

אורי מקלב: לא, לא מצביע.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, הם קבעו עכשיו סעיף 4.

אורי מקלב: שם מדובר על כך שהפטור ממס של שלוש דירות - -

ישי פרלמן: אז אני יכול להמשיך?

שגית אפיק: לא, אתה לא יכול להמשיך ישי - - -

דוד אמסלם: חוץ מהדירה שאתה מתגורר בה.

אורי מקלב: חוץ מהדירה שאתה מתגורר בה, שתי הדירות הנוספות צריכות לעלות מיליון שקל.

אורי מקלב: אנחנו לא מכירים עדיין מקומות בארץ שיש דירות ששווין חצי מיליון שקל.

רועי פולקמן: אורי, בדקו את הרשימה הזאת.

אורי מקלב: אבל אם אומרים שיש כאן מסר – אנשים שהשקיעו מהפנסיה שלהם בדירות קטנות, אנשים שיש להם עוד דירה זה לא הדירות האלה.

אורי מקלב: מתוך שמונים אלף דירות כמעט אין דירות כאלה.

קריאות: לא נכון.

רועי פולקמן: ארבעת אלפים דירות.

שי באב"ד: בדקנו.

שי באב"ד: יש לנו מאגר.

אורי מקלב: אל תגיד שבדקתם.

אורי מקלב: תביא את הנתונים, ואני אבדוק לך.

אורי מקלב: אתה אומר, בדקתי - - -

קריאה: הראו לנו את הנתונים.

אורי מקלב: הראו לכם, אז תביא לנו.

אורי מקלב: אל תביא את זה ב-1:00 בלילה.

אורי מקלב: תביא את הנתונים, נבדוק אותם.

שי באב''ד: הנתונים בדרך אליך.

דוד אמסלם: מה קורה אם יש לאחד יש דירה של חמישה מיליון דולר ועוד שתי דירות של ארבע מאות אלף שקל, והוא חי בדירה של ארבע מאות אלף?

דוד אמסלם: אני שואל, מה קורה?

קריאה: זה לא משנה איפה הוא חי.

קריאה: הוא בוחר את הדירה.

קריאות: - - -

קריאה: לא מסתכלים איפה הוא גר.

דוד אמסלם: הוא מחריג את הדירה - - - מוריד את הגבוה?

קריאה: כן.

קריאה: הוא מחריג מה שנראה לו.

משה גפני: רבותי.

שגית אפיק: ישי, מה זה הסכום הקובע?

שגית אפיק: יש לזה הגדרה?

ישי פרלמן: כן.

שגית אפיק: איפה?

ישי פרלמן: בסעיף 105.

שרן השכל: יש הגדרה מה זה דירות להשקעה?

משה גפני: נדב, היה סיכום שיש דירה שבה הוא גר.

משה גפני: היא יכולה להיות דירה של מיליון דולר; היא יכולה להיות דירה של עשרים שקל.

יהודה גליק: - - - הדירה היקרה ביותר.

אורי מקלב: בסדר.

אורי מקלב: דירה אחת מחוץ לחשבון.

משה גפני: איך שרוצים.

משה גפני: יש דירה שיוצאת מהעניין.

משה גפני: היא יכולה להיות דירה יקרה וגם זולה.

משה גפני: זאת הדירה שעליה לא מדברים.

משה גפני: מכאן ואילך הסיכום היה שעוד לא קבענו את המחירים.

משה גפני: יש ויכוח על העניין הזה ששתי הדירות האחרות, אם הן מגיעות לסכום כמו שהדיון היה בין מיליון למיליון וחצי הוא לא יהיה בפרשה של המס הזה.

רועי פולקמן: נכון.

רועי פולקמן: אבל בלי הסכום.

רועי פולקמן: הרעיון.

משה גפני: הדירה שבה הוא גר יכולה להיות יקרה - -

קריאות: - - -

קריאה: זה באמת יותר טוב, הוא צודק.

משה גפני: מה דעתך שאני לא רוצה את ה"צודק"?

משה גפני: אני רוצה את מה שסוכם.

משה גפני: תכף תראו מה טוב ומה לא טוב.

משה גפני: תראו מה כתוב פה.

משה גפני: אתם רוצים לעשות רווחים?

משה גפני: אתם יכולים גם לקחת אנשים ולזרוק אותם לרחוב.

שי באב'ד: חס וחלילה.

משה גפני: אל תגיד לי "חס וחלילה".

משה גפני: לא היה סיכום מהו הסכום.

משה גפני: אבל הסיכום היה שדירה אחת שאני גר בה לא נחשבת.

משה גפני: השניים האחרים נחשבים.

משה גפני: אם הם בין מיליון למיליון וחצי אני לא חייב במס.

משה גפני: עכשיו אני אקריא לכם מה כתוב בשני הסעיפים שכתבתם: "(4) על אף האמור בפסקה (1) חייב במס שצירוף של הסכום הקובע המיוחס לכל הדירות שבבעלותו למעט הדירה שהסכום הקובע לגביה הוא הגבוה ביותר - -"

דוד ביטן: זה עדיף.

רועי פולקמן: זה מה שאני מסביר לו.

רועי פולקמן: גפני יודע את זה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: (המשך הקראה): "(להלן סכום דירות ההשקעה), נמוך ממיליון, יהיה פטור מהמס על פי חוק זה".

משה גפני: זאת אומרת, יש לי דירה שבה אני גר ועוד שתי דירות ששוות תשע מאות אלף שקל – זה יהיה פטור.

משה גפני: אם שתי הדירות האלה שוות מיליון אני חייב.

שי באב''ד: נכון.

משה גפני: לא זה הסיכום.

קריאה: למה לא?

שי באב"ד: היה בין מיליון למיליון וחצי.

שי באב"ד: אנחנו אמרנו מיליון, ואתה לא קיבלת.

שי באב"ד: זה כן היה הסיכום.

שי באב"ד: אתה לא הסכמת למיליון, אבל אנחנו אמרנו מיליון.

משה גפני: אני קורא בסעיף (ה) - -

קריאה: גפני, זה לא נגמר בזה כי יש - - -

משה גפני: אני הולך לקרוא לגבי חייב.

משה גפני: אתם בונים על זה שאני לא יודע לקרוא בלי נקודות, אבל אתם שוכחים שאני שואל את החברים שלי, אז הם אומרים לי.

אורי מקלב: הם משחקים את השמן והרזה.

אורי מקלב: הם שחקנים.

שי באב"ד: - - -

אורי מקלב: זה לא משחק.

אורי מקלב: אתה מכיר שבוס אומר לעובד שלו, איך עשית את זה?

שי באב"ד: מה לעשות, יש גם אנשים ישרים.

רחל עזריה: מקלב, כולם פה אחרי לילות בלי שינה.

רחל עזריה: מספיק.

אורי מקלב: - - -

רחל עזריה: די, מספיק.

רחל עזריה: אנשים לא ישנו פה כבר לילה שני.

אורי מקלב: - - - מנהל ככה אומר?

שי באב"ד: אל תיתן לי ציונים.

אורי מקלב: איך אתה אומר דבר כזה לעובד שלך?

שי באב"ד: בסדר, תודה.

שי באב"ד: ההעלבות האישיות האלה הן לא במקום, והן לא ראויות.

משה גפני: אורי.

אורי מקלב: תראה איך אתה מתנהג.

שי באב"ד: אני לא העלבתי אותך.

אורי מקלב: אבל תראה איך אתה מתנהג.

שי באב"ד: אני לא העלבתי אותך.

אורי מקלב: מה זה משנה?

שי באב"ד: אני לא פניתי אליך ברמה האישית.

אורי מקלב: אני - -

שי באב"ד: אתה כן.

שי באב"ד: "אתה לא ראוי להיות מנהל", "משחק" - -

משה גפני: שי, שי.

אורי מקלב: אני שקרן?

אורי מקלב: הוא שקרן?

שי באב"ד: ודאי שכן.

אורי מקלב: אתה יכול לענות לעניין – כן התכוונתי, לא התכוונתי.

שי באב"ד: כי אני לא משחק.

אורי מקלב: אתה לא תלמד אותי איך לדבר.

אורי מקלב: האחרון.

שי באב"ד: אני מבקש ממך לא להעליב אותי.

שי באב"ד: זה הכול.

אורי מקלב: אני מוכן להתחרות בשם שלך.

שי באב"ד: לא העלבתי אותך.

שי באב"ד: זה הכול.

רחל עזריה: תודה רבה.

אורי מקלב: אני לא צריך להוכיח יושר.

רחל עזריה: תודה רבה.

שי באב"ד: זאת פעם שלישית היום שהם מתבטאים ברמה האישית.

שי באב"ד: אני לא קראתי לאף חבר כנסת שהוא משחק או שהוא שקרן או שהוא לא יודע לנהל.

שי באב"ד: אני לא מוכן שידברו ככה לפקידים.

שי באב"ד: זה לא במקום.

שי באב"ד: בחיים לא דיברתי לאף חבר כנסת ככה.

שי באב"ד: די.

משה גפני: אוקיי.

אורי מקלב: אבל מעניין שכולם מדברים אתך.

אורי מקלב: אתי לא, ואתך כן.

אורי מקלב: אתה יכול להסביר לי למה?

רחל עזריה: די, די.

משה גפני: אורי, עזוב.

שי באב"ד: אתה רואה?

שי באב"ד: הוא ממשיך.

שי באב"ד: אתה מבין?

שי באב"ד: הוא ממשיך.

משה גפני: אורי, זה לא מתאים, עזוב.

אורי מקלב: למה?

אורי מקלב: למה?

שי באב"ד: הוא ממשיך, הוא ממשיך - - -

רחל עזריה: מספיק.

רחל עזריה: 3:30 בלילה.

משה גפני: ערן, בבקשה.

משה גפני: תסביר.

ערן יעקב: בסופו של דבר, התהליך שיצרנו - - -

מכלוף מיקי זוהר: אתה רוצה שאני אסביר את זה?

קריאות: די, תן לו.

קריאה: די, תנו לזה לזרום.

משה גפני: אי אפשר לשמוע.

רחלי קופר: אני אסביר.

רחלי קופר: הרעיון של עד 1.4 מיליון נועד לכך שלא תהיה נקודה שעד אליה בן אדם לא חייב, וממנה – בן אדם פתאום חייב בתשלום המלא.

רחלי קופר: לכן יצרנו מערכת שהופכת את השווי של הדירות, שעליו האדם צריך לשלם, לנמוך יותר ביחס לרצפה של המיליון שקל.

דוד אמסלם: לא הצלחתי להבין שום דבר ממה שאמרת.

דוד אמסלם: דברי פשוט.

דוד אמסלם: מה הרעיון הפשוט?

רחלי קופר: סך שווי הדירות הרלוונטיות, מהשניה ומעלה, בסכום שעולה על מיליון שקלים, יתקזז מגובה הפטור.

רחלי קופר: באופן יחסי, אתה מתחיל להיות חייב יותר ויותר ככל ששווי הדירות עולה על מיליון שקלים.

דוד אמסלם: לא הבנתי.

דוד אמסלם: האחוז הוא דיפרנציאלי?

רחלי קופר: עולה.

דוד אמסלם: אם האחוז הוא דיפרנציאלי, למה אתה לא הולך על הדלתה?

מכלוף מיקי זוהר: תן לי להסביר, אני בדקתי.

יהודה גליק: אני הבנתי אותה מצוין.

מכלוף מיקי זוהר: מה הבנת?

מכלוף מיקי זוהר: אז תגיד לי, אם יש לך נכסים ב-1.1 מיליון, כמה אתה משלם על 100,000 הנוספים?

מכלוף מיקי זוהר: אז אני אגיד לך כמה אתה משלם: אתה משלם 1% מ-150,000 שקל.

מכלוף מיקי זוהר: את זה ידעת להגיד?

יהודה גליק: מ-100,000.

מכלוף מיקי זוהר: אז לא, אז אני אומר לך מ-150,000.

מכלוף מיקי זוהר: למה?

מכלוף מיקי זוהר: כי על כל 100,000 שקל מוסיפים 200,000 שקל; ועל ה-300,000 שקל משלמים 50%.

מכלוף מיקי זוהר: זה אומר שזה 150,000 שקל.

רחלי קופר: אז אחזור ואסביר: עד מיליון שקלים הבן אדם פטור ממס.

רחלי קופר: במידה ששווי הדירות הרלוונטיות – השניה ומעלה – עולה על מיליון שקלים, כל שקל מעל מיליון שקלים מתקזז מהסכום הפטור עבורו.

רחלי קופר: כלומר, אם שווי הדירות שלי הוא מיליון ועוד שקל, אני חייבת במס על שלושה שקלים – שקל אחד שהיה מעל התקרה ושני שקלים שמקזזים לי את התקרה.

דוד אמסלם: רגע, רגע, את זה לא הבנתי.

דוד אמסלם: נניח שעד מיליון זה פטור.

דוד אמסלם: נגיד יש לך דירה ששווה מיליון ועוד עשרה שקלים.

רחלי קופר: אז 30 שקלים זה סכום שהוא חייב.

דוד אמסלם: למה הוא חייב?

רחלי קופר: הסכום הפטור קטן ככל ששווי הדירות של הבן אדם עולה.

רחלי קופר: הוא קטן פי שניים – אם השווי עלה על התקרה ב-100, הוא קטן פי שלושה.

דוד אמסלם: אם השווי שלו הוא, למשל, הוא שלושה מיליון, אז אין לו פטור בכלל?

רחלי קופר: נכון.

רחלי קופר: מה שקורה, שב-1.3 - - -

קריאה: יש לו פטור על שתי דירות, על הדירה השלישית תשלם.

מכלוף מיקי זוהר: כל שקל מעל המיליון שקל, מוסיפים עליו שני שקלים.

מכלוף מיקי זוהר: זה אומר שאם יש 100,000 שקל מעל המיליון שקל, אתה מוסיף עליו עוד 200,000 שקל; אם יש 200,000 שקל מעל המיליון שקל, אתה מוסיף עליו 400,000 שקל.

מכלוף מיקי זוהר: אחרי שהוספת אתה מחלק את זה לשניים.

מכלוף מיקי זוהר: זה אומר שאם היו 200,000 שקל, הוספת עוד 400,000 – זה 600,000 שקל; אתה מחלק לשניים ואתה ממוסה על 300,000 שקל.

מכלוף מיקי זוהר: מה זה אומר?

מכלוף מיקי זוהר: זה אומר שאם יש לך דירות ב-1.2 מיליון, אתה ממוסה על 300,000 שקל.

מכלוף מיקי זוהר: לא על 200,000 תוספת אלא על 300,000 שקל, כי לוקחים את ה-200,000, מצמידים להם כפול שניים – שזה 400,000 – ואז מחלקים לשניים.

מכלוף מיקי זוהר: ואז אתה מקבל את הנתון שהם אומרים לפי הנוסחה שלהם.

מכלוף מיקי זוהר: יש עוד נתון בנוסחה שהוא פחות משמעותי, אבל הוא יכול להיות משמעותי, וזה היחס בין המחיר של הדירה השניה והשלישית.

מכלוף מיקי זוהר: ככל שדירה אחת יותר גבוהה במחיר ודירה שניה יותר נמוכה במחיר – ככה המס שלך יורד; ככל שהמחיר בין שתי הדירות זהה – ככה המס יישאר על ה-50% שהסברתי עכשיו.

מכלוף מיקי זוהר: למה?

מכלוף מיקי זוהר: כי גם חלק יחסי לגבי הדירה השלישית.

מכלוף מיקי זוהר: אם הדירה השניה, נניח, שווה 800,000 והדירה השלישית שווה 400,000, זה אומר שהחלק היחסי של המיסוי שלך יורד, כי בכל זאת אתה משלם בסופו של דבר על הדירה השלישית.

מכלוף מיקי זוהר: אני צודק בנתונים שהצגתי?

דובר: בשביל זה עשינו את המדרגות העולות ממיליון ל-1.3.

דובר: מה שעשינו עכשיו.

משה גפני: אני לא מסכים למיליון.

משה גפני: אמרתי את זה כל הזמן.

שי באב"ד: - - - רק בלי כעס, בסדר?

משה גפני: אני לא כועס בכלל.

שי באב"ד: אמרנו בהתחלה שממיליון זה 1%, אבל מה שעשינו בסופו של דבר זה במדרגה של ממיליון ל-1.3 אתה לא משלם 1%, אתה משלם הרבה הרבה פחות מזה.

רועי פולקמן: גפני, אתה רוצה יותר פשוט?

רועי פולקמן: שזה יהיה 1.1 מיליון בלי כל המנגנון הזה?

משה גפני: לא, אני לא מדבר על המנגנון.

משה גפני: אני רוצה 1.2 מיליון.

שי באב"ד: זה יותר טוב מ-1.2.

משה גפני: יש דירה, שהיא הדירה שבה אני גר – נשאיר אותה בצד.

משה גפני: חוץ מזה אני רוצה שתי דירות, שאם הן פחות מ-1.2 מיליון אני לא חייב במס.

רועי פולקמן: יש לך מנגנון שהוצג כאן עכשיו, שיש בו מרכיב - - -

משה גפני: אני לא רוצה.

משה גפני: בסדר, מ-1.2 עד 1.4 מיליון, בלי המנגנון.

אסי מסינג: גפני, אבל לא יכול להיות מצב, ברמה המשפטית, וגם לא נמצא לזה דוגמה מיסויית שבמסגרתה השקל השולי הנוסף הוביל לכך שאדם משלם מס מלא.

אסי מסינג: לכן נוצר המנגנון המתקפל הזה.

משה גפני: אני לא מדבר על המנגנון המתקפל.

משה גפני: אני מדבר על מי שיש לו שתי דירות שהשווי שלהן פחות מ-1.2 מיליון – יהיה פטור ממס.

אסי מסינג: נשים רגע את הסכום בצד, אם זה 1.2 או 1.1 מיליון או מיליון, אבל בכל מקרה הבעיה הזאת היתה גם ב-1.2 מיליון ועוד שקל, ולכן צריך למצוא לזה פתרון.

משה גפני: זה יהיה 1.2 מיליון; לא יהיה 1.2 מיליון – אני לא אהיה פה, עם כל הכבוד.

משה גפני: זו גזירה רעה על הציבור.

משה גפני: מי שנמצא עם דירות קטנות, שאחת שווה - - -

ערן ניצן: זו התכלית, אדוני היושב-ראש.

ערן ניצן: זה הכי אפקטיבי בדירות הזולות.

משה גפני: עם העשירים אתם לא יודעים להתחיל.

משה גפני: הם יהיו עם עורכי דין, יקימו חברות.

משה גפני: זה יהיה על כאלה שנמצאים בפריפריה.

משה גפני: על מי זה יהיה?

ערן ניצן: זו הדרך - - -

משה גפני: מאה אחוז – לא יהיה, תשכחו מהעניין הזה.

משה גפני: תגיד אתה, מיקי זוהר, תגיד את דעתך.

משה גפני: אם אתה אומר שאני לא צודק – אני חוזר בי.

אורי מקלב: מעבר למה שאמרת – מיליון או 1.2 מיליון – בין המיליון ל-1.4 מיליון, בשונה ממה שנאמר לך לפני דקה שמדובר על 1%, מדובר על הרבה יותר מ-1%.

ערן ניצן: זה לא נכון.

ערן ניצן: פחות.

אורי מקלב: על ההפרש בין המיליון ל-1.2 מיליון – על ה-200,000 ישלמו יותר מ-1%.

משה גפני: אמרו לי האנשים שלנו שזה לא נכון.

משה גפני: הם אמרו שמה שמציגים פה, שזה פחות מ-1% - זה יותר מ-1%.

אורי מקלב: לכן אני מציע את הנוסחה הפשוטה, שיהיה 1%.

משה גפני: אני מציע שנבדוק את זה.

משה גפני: אם זה באמת פחות - - -

אורי מקלב: אי אפשר, בגלל שזה גם דיפרנציאלי.

אורי מקלב: אני מציע עוד דבר: על 1.2 מיליון, ה-400,000 תמיד יעלה יחד.

אורי מקלב: זה צריך להיות על אותו משקל.

דוד אמסלם: אני רוצה להציע לכם הצעה קצת יותר אינטליגנטית.

דוד אמסלם: הנוסחה הזאת, רוב הציבור לא מבין אותה, הוא גם לא יבין אותה.

דוד אמסלם: אני מציע לכם ללכת על מדרגות מס רגילות: עד מיליון – פטור; מעל – בואו תנו איזו דיפרנציאציה שאתם רוצים, ועל הדלתה.

דוד אמסלם: זאת אומרת, לא יכול להיות שמישהו שיש לו שתי דירות של מיליון שקל – פטור, ו-2.1 – חייב.

דוד אמסלם: זה לא הגיוני.

משה גפני: טוב, רבותי, יש לי בקשה לישי.

משה גפני: אנחנו לא נצביע עכשיו.

משה גפני: יש פה פרקים, שהם פרקים טכניים.

משה גפני: אני מבקש שאת הפרקים האלה תקרא, תסביר.

משה גפני: נראה אם יש טענות.

ישי פרלמן: עד סימן משנה ג' זה לא פרקים טכניים.

ישי פרלמן: מסימן משנה ג' זה יחסית טכני.

משה גפני: תקרא לפי הסדר.

משה גפני: לא אמרתי לקפוץ.

משה גפני: אמרתי שיש פרקים טכניים שבהם אפשר ללכת יותר מהר, אבל צריך להסביר.

משה גפני: בבקשה.

ישי פרלמן: טוב.

ישי פרלמן: "105.

ישי פרלמן: (א) מס ריבוי דירות יעמוד על שיעור של 1% מהסכום הקובע כפי שחושב לפי הנוסחה שבסעיף 2 לתוספת לסימן זה (בסימן זה – התוספת)".

ישי פרלמן: יש תוספת בסוף הסימן, שמבהירה איך מחשבים את הסכום הקובע לגבי כל דירה.

ישי פרלמן: בפסקה (ב): "שר האוצר, באישור ועדת הכספים של הכנסת, רשאי, בצו, לשנות את התוספת, ובלבד שבשינוי הנוסחה שלפיה יחושב הסכום הקובע כאמור בסעיף קטן (א) או רכיב מרכיביה, יובא בחשבון הערך המקורב של דירת מגורים באזור שבו נמצאת הדירה, לפי אומדנים סטטיסטיים.

ישי פרלמן: " כפי שהסבירו פה בהתחלה, התוספת קובעת איך מחשבים שווי מקורב לדירה באזור שבו נמצאת הדירה, ובגלל שהדברים האלה יכולים להשתנות אנחנו רוצים לתת סמכות לשר האוצר, באישור ועדת הכספים, לשנות את זה.

ישי פרלמן: "(ג) על אף האמור בסעיף קטן (א), סכום המס השנתי, בעד כל דירה חייבת, לא יעלה על 24,000 שקלים חדשים".

דוד אמסלם: מה המשמעות של שווי הדירה?

דוד אמסלם: אתם עשיתם את החשבון.

דוד אמסלם: 18,000 – על איזה דירה מביא אותנו?

משה גפני: איך הגעת ל-24,000?

משה גפני: מי גנב את ה-8,000?

שי באב"ד: זה דירה של 1.8 מיליון, כי זה 1%.

דוד אמסלם: למה הגבלתם את זה - - - ?

שי באב"ד: אז עכשיו הוא אמר לא 18,000 אלא 24,000.

דוד אמסלם: זאת אומרת, אחד שיש לו דירה של 20 מיליון ואחד שיש לו דירה של 1.8 מיליון ישלמו אותו דבר.

שי באב"ד: התשובה היא שלא חיפשנו לעשות מיסוי, חיפשנו דירות לזוגות צעירים.

שי באב"ד: דירה של 20 מיליון היא לא דירה לזוג צעיר; דירות של 1.5 מיליון או מיליון, שאנחנו רוצים שימכור – אנחנו לא רוצים את המס, אנחנו רוצים שימכרו.

שי באב"ד: הדירות שאני רוצה שימכרו זה הדירות של 1–1.5 ו-2 מיליון שקלים, כי אלה דירות לזוגות צעירים.

דוד אמסלם: את זה הבנתי.

שי באב"ד: אני לא מחפש מיסוי, אני מחפש שימכור.

דוד אמסלם: אבל על הדרך, מה אתה עושה?

דוד אמסלם: אתה ממסה בן אדם שיש לו דירה של 1.8, שאתה אומר לו שישלם 18,000 שקל, ואחד שיש לו דירה של 50 מיליון דולר, אתה אומר לו: גם אתה משלם.

שי באב"ד: רק שאותו, אני לא צריך שימכור.

דוד אמסלם: שלא ימכור, אבל שישלם.

דוד אמסלם: בסוף כל הסיפור הזה, יש אנשים שגרים בדירות של 50 מיליון, אז לא יכול להיות שאתה ממסה אותם – גם אם אתה מזווית הדירה, אתה חייב להשוות את המס.

משה גפני: קראת 18,000?

ישי פרלמן: כמו שהמנכ"ל אמר, אנחנו חושבים ש-24,000 זה סכום יותר - - -

משה גפני: מה 24,000?

ישי פרלמן: התקרה תהיה, במקום 18,000 – 24,000.

דוד אמסלם: למה אתם נותנים הגבלה?

ישי פרלמן: הסיבה זה מה שהסביר המנכ"ל.

דוד אמסלם: האבסורד הוא שאתם ממסים את האנשים עם הדירות הנמוכות, לא את האנשים עם הדירות הגבוהות.

משה גפני: זה חוק נגד הציבור החלש.

משה גפני: לא, לא יותר מ-18,000.

משה גפני: איך גנבתם 6,000 שקל פתאום?

משה גפני: ישי, מי רוצה יותר?

ישי פרלמן: חברי הכנסת.

משה גפני: 18,000.

משה גפני: הלאה.

שי באב"ד: 18,000.

ישי פרלמן: "(ד) מס ריבוי דירות שישלם חייב במס שהוא בעל חלק מדירה חייבת יעמוד על סכום המס החל על אותה דירה כשהוא מוכפל בשיעור בעלותו בדירה.

ישי פרלמן: " זה ברור.

ישי פרלמן: "על אף האמור בפסקה (א), לגבי חייב במס שסכום דירות ההשקעה שלו עלה על מיליון אך נמוך מ-1.4 מיליון, יראו את הסכום הקובע שעליו ישלם החייב במס מס ריבוי דירות כחלק היחסי מהסכום המתואם".

משה גפני: אנחנו אמורים לבדוק את זה.

משה גפני: עלתה כאן טענה שמה שמוצג כאחוז מופחת או תשלום מופחת, זה בדיוק הפוך.

משה גפני: אנחנו נבדוק את זה.

ערן ניצן: זה אלגברה פשוטה.

משה גפני: אלגברה פשוטה אנחנו לא למדנו.

משה גפני: אתם למדתם.

משה גפני: זו התוצאה שאתם מביאים.

משה גפני: הלאה.

ישי פרלמן: "הסכום המתואם – ההפרש בין סכום דירות ההשקעה" – כתוב פה "לסף המס", אמור להיות "למיליון" – "מוכפל בשלוש; חלק יחסי – הסכום הקובע לגבי הדירה החייבת חלקי סכום דירות ההשקעה".

ישי פרלמן: זו פסקה (ו).

שרן השכל: יש הגדרה לדירות להשקעה?

ישי פרלמן: כן, בפסקה 104(4).

דוד אמסלם: הייתי ממליץ להגדיר נוסחה בדברים כאלה.

ישי פרלמן: יש בהמשך.

יצחק כהן: יש, דודי.

יצחק כהן: יש.

משה גפני: אם אפשר לדחות את הבדיחות לאחרי הנץ החמה, שנוכל ללכת להתפלל, בגלל שלא נמשיך אחרי זה.

משה גפני: אין לי את התפילין, אני לא חשבתי שהולך להיות פה טמטום כזה.

ישי פרלמן: "הסכום כאמור בסעיף קטן (ג) יעודכן ב־1 בינואר של כל שנה (בסעיף זה - יום העדכון) לפי שיעור שינוי מדד מחירי הדירות שפורסם בחודש נובמבר שקדם ליום העדכון, לעומת מדד מחירי הדירות שפורסם בחודש נובמבר של השנה שקדמה לכך, ויעוגל לסכום הקרוב שהוא מכפלה של 10 שקלים חדשים; המנהל יפרסם בהודעה ברשומות את הסכום המעודכן לפי סעיף קטן (א).

ישי פרלמן: " מדובר פה על עדכון ל-18,000.

ישי פרלמן: "106.

ישי פרלמן: לעניין סימן זה – (1) יראו כדירת מגורים בבעלותו של יחיד גם דירת מגורים שהיא בבעלותו של איגוד מעטים, אם יש ליחיד, באמצעות זכויות באיגוד, במישרין או בעקיפין, שיעור העולה על שליש בבעלות בדירה;" זה מה שהסברנו על מניעת תכנון מס, של העברת הדירות לחברה.

ישי פרלמן: התיקון הוא בגלל התיקון של 249%.

ישי פרלמן: "(2) על אף האמור בכל דין ובכל הסכם, יראו יחיד ובן זוגו, למעט בן זוג הגר דרך קבע בנפרד, וילדיהם שטרם מלאו להם 18 שנים, כבעלים אחד והחבות לפי חוק זה תהיה על היחיד ובן זוגו, יחד ולחוד.

ישי פרלמן: "

דוד אמסלם: בכל סוגיית המס אתה רואה את הזוג כחבות אחת, כתא משפחתי.

ישי פרלמן: אנחנו רואים אותם כתא משפחתי.

משה גפני: אני מבקש להוסיף בסעיף הזה שאם קנו דירה, שהיא בעצם הדירה השלישית – היתה דירה לבעל, דירה לאישה, לא חשוב באיזה אופן – הם קנו דירה לילד והם מבקשים להעביר את זה על שמו של הילד.

משה גפני: אז אם הוא מעל גיל 18 - אז אין בעיה, הוא נרשם.

משה גפני: אני מבקש שיהיה רשום שגם בגיל נמוך יותר הוא יוכל להעביר את זה על שמו של הבן.

רועי פולקמן: גפני, אם אתה מוכן, אני רוצה לשים סעיף שאומר שנגדיר שפקיד השומה רשאי להתעלם מעסקאות לאחר תחולת החוק.

רועי פולקמן: אני רוצה למנוע את תכנוני המס, כלומר מה שיש היום – מישהו ירש, יש לבן שלו רבע דירה – אין לי בעיה עם זה, נתעלם מזה.

רועי פולקמן: אבל אם מחר מישהו לוקח ומעביר 50 רק בשביל תכנון מס, את זה אנחנו לא רוצים.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אבל אם מישהו קונה דירה לבן שלו, אז אם הוא מעל גיל 18 - אמרנו שהוא רושם את זה על שמו ואין בעיה.

אסי מסינג: אז אין העברה.

אסי מסינג: הבעיה היא במצב שבו יש העברת בעלות בטאבו, וזה תכנון המס שצריך למנוע אותו.

משה גפני: אבל הוא קונה דירה לבן שלו, שהוא בן 17.

משה גפני: מה עושים?

משה גפני: הוא לא יכול לרשום על שמו, הוא מתחת לגיל 18.

ערן ניצן: אז לאף אחד לא יהיו שלושה נכסים.

משה גפני: למה?

ערן ניצן: כי הוא יעביר אותם על הילדים בגיל 15.

משה גפני: בסדר, אבל הילדים האלה גם צריכים לגור.

ערן ניצן: אז זה תא משפחתי.

ערן ניצן: ראה זה פלא, כל הדירות ייעלמו ושום דבר - - -

משה גפני: לא, מה תא משפחתי?

משה גפני: תא משפחתי זה מתי שאתם לא עושים כזה, אבל אם אתם עושים חוק כזה – אני רוצה לקנות דירה לילד שלי.

רועי פולקמן: אבל אני מבקש להוסיף כהערה את מה שאמרתי על תכנוני המס.

משה גפני: בסדר, בבקשה.

רועי פולקמן: אני לא מדבר על הגיל, לא אמרתי שאני מקבל את הגיל.

רועי פולקמן: אני אומר שמי שירש דירות – אין לי בעיה, אבל אני רוצה למנוע את תכנון המס, שלא מחר בבוקר יתחילו להעביר - - -

קריאה: המתכונת זה העברה בטאבו.

שי באב"ד: אדוני היושב-ראש, נשאיר גם את זה פתוח וניקח את הפקודות אחר כך - - - נמצא פתרון.

שי באב"ד: אני מסכים אתך לחלוטין, אבל נשב אתו אחרי זה.

משה גפני: לא הסכמתי לשום דבר, שלא תבואו אחרי זה - - -

שי באב"ד: לא אמרתי שהסכמת, אמרתי שנדבר בחוץ.

שי באב"ד: זה הכול, אדוני היו"ר.

אמיר לוי: רגע, משפט.

אמיר לוי: במס רכישה, על דירה שניה שהוא גבוה מדירה ראשונה, זה מגיל 18.

אמיר לוי: אם אתה קונה לילדך בגיל 15 את דירתך השניה, אתה משלם מס על דירה שניה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: העליתי מס רכישה לפני שנה, עכשיו אתם רוצים שאני אעשה עוד עבירה.

משה גפני: יש יתומים – דיברנו על זה – שקונים להם דירה, שבשכונה מתארגנים אנשים ויש להם שלוש דירות, והם עוזרים ליתומים.

משה גפני: מה יהיה עם זה?

משה גפני: אפשר להעביר על שם היתום שהוא בן 15 או שצריך לשלם מס?

משה גפני: דיברנו על כמה דברים, אנחנו צריכים למצוא לעניין הזה פתרון אם אנחנו רוצים לעשות חוק.

נדב שינברג: אבל מה שדיברנו זה לא להעביר על היתום.

נדב שינברג: זה מה שאמרנו שבגיל 18 הוא מגיע והדירה - - -

משה גפני: זאת אומרת, הוא לא משלם את המס, מוציאים לו שומה.

משה גפני: אם הוא מגיעה לגיל 18 זה מתבטל, ואם הוא לא מעביר בגיל 18 – הוא משלם.

נדב שינברג: לא הבנו את זה, גפני.

משה גפני: איך אתם יכולים להבין אם כל הזמן אתם מסתכלים על הכול דרך גביית כסף.

משה גפני: הלאה, נראה מה יש בהמשך.

ישי פרלמן: "107.

ישי פרלמן: דירת מגורים כמפורט להלן לא תימנה כדירת מגורים לצורך הטלת מס ריבוי דירות:"

דוד אמסלם: הרי אמרתם שמחריגים את הדירה שהוא מחליט להחריג אותה, שהיא לא בהכרח הדירה שהוא גר בה.

דוד אמסלם: אז למה הכנסת את זה פה?

דוד אמסלם: הרי ברגע שאתה קובע שזו דירת המגורים, זה אומר שאם לבן אדם יש - - -

משה אשר: לא, זה החרגות מעבר לזה.

ישי פרלמן: דירת מגורים פה זו לא הדירה שאתה בה, זו הדירה שאפשר לגור בה.

דוד אמסלם: בסדר.

דוד אמסלם: אתה מדבר אתי עכשיו על מוסד ללא כוונת רווח?

ישי פרלמן: בין השאר.

דוד אמסלם: אתה רוצה שגם הוא ימכור את הדירות שלו?

ישי פרלמן: לא לא, הוא פטור.

ישי פרלמן: "(1) דירת מגורים בבעלותו של עמותה לפי חוק העמותות, התש"ם-1980; הקדש ציבורי לפי חוק הנאמנות, התשל"ט-1979, או חברה לתועלת הציבור לפי חוק החברות, התשנ"ט-1999; (2) דירת מגורים שבעלה זכאי להטבות בשלה לפי פרק שביעי 1 לחוק לעידוד השקעות הון, התשי״ט-1959, בשנות המס שבהן זכאי להטבות כאמור; (3) דירת מגורים שהיא דירה בבניין להשכרה, כמשמעותה בחוק לעידוד בניית דירות להשכרה, התשס״ז-2007, אשר חברה בעלת בניין להשכרה כהגדרתה בחוק האמור, מקבלת הטבות מכוח אותו חוק בשל הבניין שבו נמצאת הדירה; (4) דירת מגורים שמשמשת להשכרה לטווח ארוך לפי מכרז שפרסמה המדינה או החברה הממשלתית לדיור ולהשכרה; (5) דירת מגורים המושכרת למגורים בשכירות שחוק הגנת הדייר [נוסח משולב], התשל״ב-1972, חל עליה; (6) דירת מגורים המהווה מלאי עסקי לעניין מס הכנסה;" – זה קבלן.

ישי פרלמן: "(7) לגבי דירת מגורים המוחכרת לתקופה שבשלה יש לחוכר זכות במקרקעין בדירת המגורים, לא תימנה הדירה כדירתו של המחכיר".

ישי פרלמן: זו התשובה למה ששלומית שאלה בתחילת הדיון.

ישי פרלמן: "(8) לגבי דירת מגורים שפוצלה בהתאם לכל דין, תיחשב הדירה שפוצלה לדירת מגורים אחת".

ישי פרלמן: זה בתשובה לבקשות חברי הוועדה.

דוד אמסלם: בפסקה (1) תוסיף גם אגודה עותומנית.

ישי פרלמן: "(9) דירת מגורים אשר בהתאם להחלטות מועצת מקרקעי ישראל לא ניתן בה זכויות, אלא כחלק מנחלה".

משה גפני: אני מבקש להוסיף נכים במאה אחוז, שיהיו פטורים מהחוק.

ערן ניצן: אם לנכה יש שלוש דירות?

דוד ביטן: אם לנכה יש שלוש דירות אז יש לו כסף.

דוד ביטן: מה אתה רוצה?

משה גפני: פנסיונרים.

רועי פולקמן: פנסיונרים זה כל החוק הזה, גפני.

רועי פולקמן: פנסיונרים זה להשקעה.

רועי פולקמן: רוב הבעלים של שלוש דירות זה פנסיונרים.

אורי מקלב: לנכה אין שלוש דירות, אבל לאבא של הנכה יש שלוש דירות.

אורי מקלב: יש דירה אחת שבה גר הבן שלו הנכה.

אורי מקלב: זו דוגמה אחת.

רועי פולקמן: אתה מבין שפנסיונרים זה לא - - -

משה גפני: אני לא מבין שום דבר.

משה גפני: אני רק יודע שמול עיניכם עומד החוק.

משה גפני: זה היעד – הבנתי.

משה גפני: לי יש עוד דברים בראייה הזאת, אני לא משוחד מהחוק, החוק הזה עושה הרבה נזק.

משה גפני: יש נכה שאין לו רגליים.

משה גפני: הוא קיבל קצבאות, קנה עוד שתי דירות, השכיר אותן ומזה הוא חי.

משה גפני: מדינה זה לא רק לעשות הכול כדי להכניס כסף לקופת האוצר.

משה גפני: צריך להתחשב באנשים האלה.

משה גפני: יש ניצולי שואה.

רועי פולקמן: כל החוק הזה – פעם אתה אומר שזו הפנסיה, פעם זו הקצבה.

רועי פולקמן: כל המנגנון של הפטור ממס שבח וההשקעה אומר שיש לו מה לעשות עם הכסף.

מכלוף מיקי זוהר: קופת גמל להשקעה פטורה ממס יותר אטרקטיבית ממס.

רועי פולקמן: יהיה לו מה לעשות עם הכסף, זה מה שאומר לך איש עסקים בכיר לשעבר.

משה גפני: אורי, בבקשה.

אורי מקלב: כפי שהרבה נוהגים, שנה-שנתיים אחרי האבל לא מוכרים את הדירות.

אורי מקלב: אתה רוצה לגרום לכך שאנשים ימכרו, ואם הם לא מוכרים – הם צריכים לשלם מס.

אורי מקלב: יש להחריג את האנשים בשנה הראשונה שאחרי הפטירה, שרובם משאירים את הדירה.

אורי מקלב: שזה לא ייכנס לתוך החוק, מפני שזה דבר טבעי.

משה גפני: למה לא? הרי רוצים שימכור את הדירה.

רועי פולקמן: ירושה?

רועי פולקמן: אז שימכור.

אורי מקלב: לא מוכרים, המנהג הוא שלא מוכרים בשנת אבל.

יצחק כהן: מנהגים.

דוד אמסלם: זה אומר שאם זה לא לפי דין אז היא פטורה.

דוד אמסלם: וגם אם חיברנו שתי דירות שחיברנו - - -

רחלי קופר: אם היא פוצלה לא לפי דין, זה שתי דירות.

רועי פולקמן: אורי, שאלה לעניין שנת האבל.

רועי פולקמן: אתה אומר שאדם שיש לו שתי דירות, נפטר לו קרוב וירש דירה שלישית, אבל הוא יכול למכור את דירתו השניה.

אורי מקלב: אבל יותר קל למכור את הדירה שיורשים.

רועי פולקמן: איפה חוק מצוין בן אדם שחיבר שתי דירות?

משה גפני: פה, בסעיף (8).

דוד אמסלם: לא לא, מה שאתה אומר לא כתוב.

דוד אמסלם: בסופו של דבר, הרישום של הדירות הוא בטאבו ולפי זה בעירייה.

דוד אמסלם: בן אדם לקח שתי דירות בטאבו וחיבר אותן.

דוד אמסלם: לא הספיקה לו דירת שני חדרים, חיבר שתי דירות שני חדרים ויש לו ארבעה חדרים.

רועי פולקמן: איפה זה רשום, דודי?

דוד אמסלם: זה לא רשום.

רועי פולקמן: זו שאלה טובה, אבל איך אוכיח את זה?

דוד אמסלם: אסביר.

דוד אמסלם: אני אומר שצריך לעשות בחינה בפועל של המציאות.

דוד אמסלם: יש בניין, כמו שאמרנו קודם, שיש דירה אחת בארבע קומות, ויש הפוך.

רועי פולקמן: זה ברור, אבל איך אתה מוכיח את זה?

רועי פולקמן: רשום בטאבו שתי דירות, איך אני יודע שזו אחת?

דוד אמסלם: בן אדם אומר לך: אדוני, אני גר בבית אחד.

דוד אמסלם: אתה אומר לו: אין בעיה, נעשה אצלך ביקור.

רועי פולקמן: זו ביורוקרטיה מטורפת.

רועי פולקמן: יש פתרון לזה?

יניב כהן: אסביר.

יניב כהן: אם יש שתי יחידות שמשמשות כיחידה אחת, אז אנחנו רואים בזה כיחידה אחת.

יניב כהן: על פי הרישום זה יופיע אצלנו כשתי יחידות, אבל אם הוא יצהיר שזו יחידה אחת.

דוד אמסלם: אבל זה לא כתוב כאן.

יניב כהן: היום אנחנו נתקלים בו לעניין שהוא מוכר או קונה, אז אנחנו רואים.

דוד אמסלם: זה לא במציאות.

יניב כהן: אנחנו נתקלים בו כשהוא מוכר או קונה, ואז אנחנו מקבלים את ההצהרה במכירה או ברכישה.

יניב כהן: פה הוא יצטרך להצהיר בדיווח.

משה גפני: הלאה, נגיש הסתייגות.

יניב כהן: הרי עד היום יש לנו מס שבח מס רכישה, אז אנחנו נתקלים בו כשהוא מוכר או רוכש.

רועי פולקמן: הוא יצהיר ופותרים לו את הבעיה, דודי.

רועי פולקמן: אומרים לו: זו דירה אחת.

משה גפני: הלאה, ישי.

ישי פרלמן: "סימן משנה ג׳: שומות והצהרות.

ישי פרלמן: הודעת שומה 108.

ישי פרלמן: (א) המנהל ישלח הודעה לחייב במס, לא יאוחר מה־30 בינואר של כל שנת מס, ובה יקבע המנהל לפי מיטב שפיטתו את הדירות החייבות לשנת המס, וכן את סכום המס השנתי שחב בו חייב במס (בסימן זה - הודעת שומה מותנית); הודעת השומה המותנית תכלול פירוט בדבר דירות המגורים שבבעלות החייב במס, האזור כהגדרתו בתוספת שבו נמצאת כל דירה כאמור, שטחה של כל דירה כאמור, וכן כל מידע אחר הדרוש לצורך עשיית השומה, בהתאם לנתונים המצויים בידיו.

ישי פרלמן: (ב) בקביעת הדירות החייבות בהודעת השומה המותנית, יבחר המנהל את דירות המגורים שהמס שישולם בעדן הוא הנמוך ביותר.

ישי פרלמן: (ג) המנהל רשאי, בתוך שמונה חודשים מהמועד שבו שלח לחייב במס הודעת השומה המותנית, אם שוכנע שנפלה בה טעות חשבון - לתקנה, ביוזמתו או לבקשת החייב במס.

ישי פרלמן: (ד) מי שחויב בתשלום המס לפי הודעת השומה המותנית, רשאי, בתוך 30 ימים מהמועד שבו קיבל את ההודעה, לבחור דירת מגורים אחרת שבבעלותו כדירה חייבת, באמצעות הגשת הודעה בדבר בחירה כאמור, בטופס שקבע המנהל.

ישי פרלמן: לא הגיש הודעה כאמור, לא יהיה רשאי לבחור דירת מגורים אחרת כדירה חייבת באותה שנת מס.

ישי פרלמן: (ה) חייב במס אשר לא קיבל הודעת שומה מותנית עד ה־30 במרס של שנת מס, יגיש למנהל, לא יאוחר מה־30 במאי של שנת המס - - -"

דוד אמסלם: אני רוצה להבין.

דוד אמסלם: משה, אמרת לי כל הזמן שמדובר על זה שהבן אדם בוחר איזו דירה להחריג, לא חשוב אם הוא גר בה או לא גר בה.

משה אשר: נכון, זה מה שכתוב.

דוד אמסלם: אז למה פה אתה כותב שיש לך - - - לבחור דירת מגורים חייבת במס.

ישי פרלמן: על פי ההגדרה, כל דירה היא דירת מגורים.

דוד אמסלם: זאת אומרת, מה שהוא מחריג.

דוד אמסלם: הוא לא חייב לגור בדירת המגורים.

ישי פרלמן: כן.

ישי פרלמן: "(ה) חייב במס אשר לא קיבל הודעת שומה מותנית עד ה־30 במרס של שנת מס, יגיש למנהל, לא יאוחר מה־30 במאי של שנת המס, הצהרה על דירות המגורים שבבעלותו, שבה יפרט, בטופס שקבע המנהל, את העניינים המפורטים בפסקאות (1) ו-(2) של סעיף 109(א), וכן את סכום המס השנתי המגיע בעד הדירות החייבות שבחר בהן; החובה להגיש הצהרה לפי סעיף קטן זה לא תחול על חייב במס שהגיש קודם לכן הצהרה לפי סעיף 109(א) לגבי אותה שנת מס.

ישי פרלמן: " 109.

ישי פרלמן: (א) חל שינוי במהלך שנת המס במספר דירות המגורים שבבעלות חייב במס או בשיעור בעלותו באחת או יותר מהן, או הפך יחיד להיות חייב במס במהלך שנת המס, יגיש החייב במס למנהל הצהרה בתוך 30 ימים מהיום שבו חל השינוי כאמור, שבה יפרט את כל אלה, בטופס שקבע המנהל: (1) פרטים בדבר כל דירת מגורים שבבעלותו, ובכלל זה כתובת הדירה ושטחה; (2) בחירתו לעניין דירות המגורים שיהיו דירות חייבות; (3) סכום המס המגיע לאותה שנת מס בעקבות השינוי נשוא ההצהרה; (4) פרטים לגבי השינוי ומועדו.

ישי פרלמן: "

שגית אפיק: ישי, אני לא רוצה להפריע לך ברצף, אבל צריך מעת לעת להסביר.

רועי פולקמן: זה סעיפים ברורים.

דוד ביטן: זה הכול טכני.

ישי פרלמן: היושב-ראש ביקש ממני לרוץ על הסעיפים.

רועי פולקמן: איפה שצריך להסביר צריך להסביר, אבל פה לא צריך להסביר.

דוד אמסלם: ברגע שאני לא מבין אני עוצר אותו.

ישי פרלמן: "(ב) חייב במס שחל שינוי בשטח דירת מגורים שבבעלותו, שעל בסיסו נעשה חיוב הארנונה בשנת המס, לעומת השטח שעל בסיסו נעשה חיוב הארנונה בשנת המס הקודמת, יגיש למנהל, עד סוף שנת המס שבה חל השינוי, הודעה על כך בטופס שקבע המנהל.

ישי פרלמן: "

משה גפני: מה זאת אומרת מקוון?

ישי פרלמן: עוד לא הגענו למקוון.

משה גפני: אגב, זו לא הוראת שעה לתקופה מסוימת?

משה גפני: למה?

רועי פולקמן: אי אפשר הוראת שעה, כי אז כל הרעיון הזה מתבטל כי אנשים יתכננו.

רועי פולקמן: מה זה הוראת שעה?

רועי פולקמן: אי אפשר לנהל אירוע כזה בהוראת שעה.

דוד אמסלם: אם מחר השוק יהיה מוצף - - - ?

רועי פולקמן: נבטל את זה, אבל אתה לא יכול מראש להגיד - - -ברור שזה למצב חירום, אבל אתה לא יכול לתת אופק, כי בן אדם יתכנן.

ישי פרלמן: "(ב) חייב במס שחל שינוי בשטח דירת מגורים שבבעלותו, שעל בסיסו נעשה חיוב הארנונה בשנת המס, לעומת השטח שעל בסיסו נעשה חיוב הארנונה בשנת המס הקודמת, יגיש למנהל, עד סוף שנת המס שבה חל השינוי, הודעה על כך בטופס שקבע המנהל.

ישי פרלמן: "

דוד ביטן: נתנו מספר חלופות בהגדרה, אז תקן את סעיף (ב).

ישי פרלמן: נכון.

רועי פולקמן: שמים לב לפרטים, כל הכבוד.

מכלוף מיקי זוהר: זה אחד הדיונים הכי מעמיקים שהיו בחוקים וכשהאופוזיציה היתה פה לא היה כזה מעמיק אף פעם, כי הם רק צעקו וצרחו ובסוף לא נכנסנו באמת לפרטים החשובים במהות של החוק.

מכלוף מיקי זוהר: אני אומר את זה ברצינות רבה.

רועי פולקמן: צודק.

ישי פרלמן: "110.

ישי פרלמן: בחר חייב במס דירת מגורים כדירה חייבת, כאמור בסעיפים 108(ד) ו-(ה) או 109(א), לא יהיה רשאי לשנות את בחירתו באותה שנת מס.

ישי פרלמן: 111.

ישי פרלמן: (א) הצהרות, השגות, בקשות לעדכון שומה והודעות שמגיש חייב במס לפי סעיפים 108(ד) ו-(ה), 109(א) ו- (ב) ו־114(א), 116 ו-85 לחוק מיסוי מקרקעין, כפי שהוא חל בסעיף 115 לחוק זה, יוגשו באופן מקוון באתר האינטרנט של רשות המסים, באמצעות מערכת ממוחשבת אשר יכין ויתחזק המנהל לצורך הגשת דוחות באופן מקוון".

ישי פרלמן: מה שאנחנו עושים זה, כמו במיסוי מקרקעין, שיש אפשרות פשוטה להגיש באינטרנט, וגם בכל משרד של מיסוי מקרקעין יש מחשבים לאנשים שמתקשים, שיהיו נציגים שלנו שיעזרו לאנשים שלא יכולים להגיש בבית להגיש שם.

משה גפני: ישי, מה אמרת עכשיו?

ישי פרלמן: אמרתי שיש פה הגשה מקוונת, אבל יהיו במשרדים יהיו עמדות מחשבים, שגם דרכם ניתן יהיה להגיש באופן מקוון אם יש בעיה לאנשים.

ישי פרלמן: אדם שמתקשה בהגשה באופן מקוון לבד, יוכל להגיע למשרדים ולהגיש שם באופן מקוון, עם עזרה.

דוד אמסלם: יש אנשים מבוגרים שאין להם בכלל גישה למחשב, לא מבינים.

דוד אמסלם: אז אתה שולח אותו גם למשרד?

דוד אמסלם: אני רוצה להגיד משהו יותר מזה: בסעיף 108(א) אתה אומר "המנהל ישלח", ובסעיף (ה) אתה אומר: "אך אם הוא לא שלח".

דוד אמסלם: מה זאת אומרת?

משה גפני: אתה אומר שזה צריך להיות מקוון.

משה גפני: זאת אומרת, אם יש לי מקוון בבית אני מגיש, ואם אין לי מקוון בבית - - -

קריאה: זה אינטרנט רגיל.

משה גפני: אבל אם אין לי אינטרנט.

ערן ניצן: יש לך שלוש דירות ואין לך אינטרנט?

משה גפני: כן.

מכלוף מיקי זוהר: אני לא מכיר אף חרדי שיש לו שלוש דירות ולא השתדרג לאינטרנט.

דוד אמסלם: משה, אני שואל שאלה אחרת.

דוד אמסלם: סעיף 108: "(א) המנהל ישלח הודעה לחייב במס".

דוד אמסלם: באותו סעיף, פסקה (ה): אותו חייב במס אשר לא יקבל הודעה תוך 30 יום, הוא צריך להודיע.

דוד אמסלם: אדוני, לא הודעת – שלום על ישראל.

דוד אמסלם: אני צריך להודיע לך?

דוד אמסלם: איפה נשמע דבר כזה?

ישי פרלמן: ככלל, בחוקי המס החובה מוטלת על הנישום להגיש כל שנה דוח.

ישי פרלמן: לא רצינו ליצור את זה במקרה הזה.

ישי פרלמן: רצינו להקל על הנישום ולקבוע שמנהל שולח בתחילת השנה מסמך שהוא שובר תשלום.

ישי פרלמן: אבל אם למנהל אין את הפרטים הנכונים, אם המנהל לא יודע שיש לך שלוש דירות כי לא דיווחת כמו שצריך בשנה קודמת, אז החובה בסופו של דבר מוטלת על הנישום.

משה גפני: למה הוא הולך לשנת מאסר?

רועי פולקמן: הוא עוד לא קרא.

משה גפני: בגלל שאחרי מה שאתם עושים עם קנסות והכול, עדיף לו כבר ללכת לכלא בגלל שבבית כבר לא יהיה לו מה לאכול.

ישי פרלמן: "(ב) הצהרה השגה, בקשה לתיקון שומה או הודעה שהיתה חובה להגישה באופן מקוון ולא הוגשה בדרך זו, יראו אותה כאילו לא הוגשה.

ישי פרלמן: 112.

ישי פרלמן: שומה עצמית.

ישי פרלמן: הוגשה למנהל הצהרה לפי סעיפים 108(ה) או 109(א), יראו את ההצהרה כקביעת המס בידי אותו אדם (בסימן זה - שומה עצמית).

ישי פרלמן: 113.

ישי פרלמן: המנהל רשאי, בתוך שמונה חודשים מהמועד שבו הוגשה השומה העצמית, לבדוק אותה ולעשות אחת מאלה: (1) לאשר את השומה העצמית; (2) אם יש למנהל טעמים סבירים להניח שהשומה העצמית אינה נכונה - לקבוע לפי מיטב שפיטתו את המס החל; שומה לפי פסקה זו יכול שתיעשה בהתאם להסכם עם החייב במס; (3) אם שוכנע שנפלה בשומה העצמית או בשומה לפי סעיף זה, טעות חשבון - לתקנה, ביוזמתו או לבקשת החייב במס; תיקן המנהל כאמור שומה עצמית, ימשיכו לראות בה כשומה עצמית.

ישי פרלמן: "

דוד אמסלם: איך הגעת לשמונה חודשים בשנה?

ישי פרלמן: כל ההליכים פה הם הליכים מקבילים, באופן כמעט מדויק, להליכים של מיסוי מקרקעין.

ישי פרלמן: אנחנו רואים בחוק הזה סוג של המשך.

שגית אפיק: למה באמת לא תיקנתם בחוק מיסוי מקרקעין?

שגית אפיק: הכול דומה לשם, כמו שאתה אומר.

שגית אפיק: למה עשיתם חוק חדש?

שגית אפיק: חידשתם?

ישי פרלמן: זה מס מסוג אחר.

ישי פרלמן: זה לא מס על המכירה ועל הרכישה, אלא זה מס על הבעלות.

ישי פרלמן: "114.

ישי פרלמן: (א) לא הוגשה למנהל שומה עצמית, והמנהל סבור שאדם פלוני חייב בתשלום מס, רשאי המנהל לדרוש ממנו הגשת הצהרה כאמור בסעיף 108(ה) ומשלא נענה בתוך 30 יום, רשאי המנהל לקבוע לפי מיטב שפיטתו את הדירות החייבות לשנת המס, את האזור כהגדרתו בתוספת שבו נמצאת כל דירה, שטחן, תקופת ההחזקה של החייב במס בהן, ואת סכום המס שהחייב במס חב בו, וכל דבר אחר הדרוש לצורך עשיית השומה לפי סעיף זה.

ישי פרלמן: "

משה גפני: אני מציע למחוק את העמודים האלה ולכתוב: "כפי שקיים בחוק מיסוי מקרקעין".

משה גפני: בשביל מה צריך את זה?

דוד ביטן: אמרו כבר למה, לא שמעת.

שי באב"ד: כי המיסוי פה – זו פעם ראשונה שזה מס רכוש על בעלות ולא מס קניה או מכירה.

משה גפני: אבל כל התנאים האלה "כמקובל בחוק מיסוי מקרקעין".

משה גפני: מה אתם מושיבים אותנו פה?

יניב כהן: איפה שהיה אפשר להפנות לחוק – הפנינו.

יניב כהן: איפה שלא – עשינו התאמות.

משה גפני: למה את זה אי אפשר להפנות לחוק?

משה גפני: מה אתם רוצים, שנדבר על זה?

משה גפני: יבואו האופוזיציה, יתחילו לשים לנו אלפי הסתייגויות.

רועי פולקמן: יש התאמות.

משה גפני: אתם טועים.

רועי פולקמן: אבל זה עניין משפטי של ההתאמות הנדרשות.

משה גפני: ממש לא משפטי, זה עניין - - -

דוד אמסלם: אתמול בחוק הביוב, בסעיף אחד הם הפנו אותי ל-20 סעיפים.

דוד אמסלם: לא הבנתי.

משה גפני: מה יש ב-116?

יניב כהן: כי צריך התאמות.

משה גפני: אז תעשו התאמות, מה אתם שמים לנו כל כך הרבה עמודים?

משה גפני: אם הייתי אופוזיציה הייתם יכולים לחוקק את זה בתשעה באב, בגלל שאת כל העמודים האלה – כמה שיש יותר עמודים, הייתי מגיש עוד יותר הסתייגויות והייתי מנמק אותן.

משה גפני: ואתה היית מתחיל להגיד לי שזה גם בחוק מיסוי מקרקעין, אז הייתי אומר לך: לך לשם.

ישי פרלמן: "114.

ישי פרלמן: (ב) בקביעת הדירות החייבות לפי סעיף קטן (א), יבחר המנהל את דירות המגורים שהמס שישולם בעדן הוא הנמוך ביותר.

ישי פרלמן: 115.

ישי פרלמן: על שומה לפי סימן זה יחולו הוראות סעיפים 84, 85 ו־86 לחוק מיסוי מקרקעין, בשינויים המחויבים.

ישי פרלמן: "

דוד אמסלם: למשל פה רשמת סעיפים, לא פירטת.

ישי פרלמן: כשאפשר אז אפשר.

שרן השכל: כי הם ממציאים חוק חדש, שלא קיים בשום מקום, בשום מדינה אחרת, אז הם צריכים להמציא גם את כל הסעיפים האלה.

ישי פרלמן: פרק שמיני לחוק מיסוי מקרקעין יחול על - - -

משה גפני: מה זה פרק שמיני?

ישי פרלמן: - - - בשינויים המחויבים.

ישי פרלמן: זה פרק שמתעסק בהשגה והערעור.

ישי פרלמן: סימן משנה ד׳: תשלום המס וגבייתו.

ישי פרלמן: 117.

ישי פרלמן: (א) תשלום המס על ידי חייב במס ייעשה בהתאם למפורט להלן, לכל שנת מס: לא יאוחר מיום 30 ביוני בשנת המס - ישולם מחצית מסכום המס; לא יאוחר מיום 31 בדצמבר בשנת המס - תשולם יתרת המס.

ישי פרלמן: " יש פה תשלום בשני תשלומים – אמצע השנה וסוף השנה.

ישי פרלמן: "(ב) על אף האמור בסעיף קטן (א), מי שנוסף לו סכום מס לתשלום בשל שינוי כאמור בסעיף 104(ב)(1) או (3) שחל –

ישי פרלמן: בתקופה שמיום 31 במאי עד יום 30 בנובמבר, בשנת המס - ישלם את סכום המס שנוסף לו, לא יאוחר מיום 31 בדצמבר באותה שנת המס; בתקופה שמיום 1 בדצמבר עד יום 31 בדצמבר, בשנת המס - ישלם את סכום המס שנוסף לו, לא יאוחר מיום 30 ביוני בשנת המס העוקבת.

ישי פרלמן: " זאת אומרת, אם נוסף סכום לתשלום צריך לשלם את זה במועד הבא שמגיע.

דוד אמסלם: מה קורה בשאר - - - בנישום רגיל?

דוד אמסלם: למה אתה נכנס כאן לכל - - -

ישי פרלמן: בכל מס זה עובד בצורה שונה.

ישי פרלמן: במס הכנסה זה עובד שנה מאוחר.

דוד אמסלם: אז למה החלטת ככה?

דוד אמסלם: כי בא לך?

דוד אמסלם: אני רוצה להבין.

ישי פרלמן: כי פה מתאים לעשות את זה.

דוד אמסלם: מה מתאים?

דוד אמסלם: אם אתה רוצה לייחס את זה לשנת מס – תייחס.

דוד אמסלם: למה אם זה נופל ב-1 בדצמבר צריך לשלם - - -

משה אשר: לא, לא, זה סוג של מקדמות תוך כדי שנה.

דוד אמסלם: מה זה "סוג של"?

משה אשר: איך אתה משלם את המס בעסק?

משה אשר: אתה משלם את המקדמות תוך כדי שנה.

משה אשר: אז גם כאן זה סוג של מקדמה, רק לא כל חודש אלא כל חצי שנה.

ישי פרלמן: "(ג) נמסרה לחייב במס הודעה בדבר שומה לפי סעיפים 113 פה צריך להיות 113(2) זה לא כתוב בנוסח או 114, ישלם את יתרת המס שהוא חייב בה לפי ההודעה, בתוך 15 ימים מהיום שנמסרה לו ההודעה; הגיש האדם השגה על שומה כאמור, ישלם את סכום המס שאינו שנוי במחלוקת כאמור.

ישי פרלמן: (ד) "ניתן פסק דין" פה בעקבות שינוי בחוק ההסדרים זה צריך להיות בלי "של בית המשפט המחוזי" אז: ניתן פסק דין בערעור על השגה, ישולם סכום המס המגיע לפי פסק הדין בתוך 45 ימים מיום שניתן, זולת אם קבע בית המשפט העליון אחרת.

ישי פרלמן: (ה) ניתן פסק דין של בית המשפט העליון בערעור" – פה צריך להיות "על פסק דין בערעור על השגה" – "ישולם סכום המס המגיע לפי פסק הדין בתוך 15 ימים מיום שניתן.

ישי פרלמן: "

דוד אמסלם: לא הבנתי את הנושא של בית המשפט העליון.

דוד אמסלם: אם בית המשפט המחוזי קיבל את ההשגה, אתה חייב לערער לבית המשפט העליון?

משה אשר: לא לא, אתה לא חייב.

משה אשר: אם אתה מערער.

דוד אמסלם: כתוב: "זולת אם קבע בית המשפט העליון אחרת".

דוד אמסלם: אני מקריא.

ישי פרלמן: אתה צריך לשלם תוך 45 ימים, אלא אם כן בית המשפט העליון קבע שאתה יכול לשלם מאוחר יותר.

דוד אמסלם: אז מה חידשתם לנו בדבר הזה?

דוד אמסלם: כל פעם אם אתה רוצה לערער לבית המשפט העליון - - -

שי באב''ד: דודי, בבקשה 4:15.

רועי פולקמן: זה טכני.

ישי פרלמן: "118.

ישי פרלמן: (א) לא הגיש אדם הצהרה לפי סעיפים 108(ה) או 109(א) במועד הקבוע להגשתה, יטיל עליו המנהל, בעד כל שבועיים של פיגור, תשלום נוסף בסכום הקבוע בסעיף 94א(א)(1) לחוק מיסוי מקרקעין (בסימן זה - תשלום נוסף).

ישי פרלמן: (ב) תשלום נוסף לא יגרע מאחריותו הפלילית של אדם לפי סימן זה.

ישי פרלמן: (ג) הוגש נגד חייב במס כתב אישום בשל אי-הגשת הצהרה כאמור בסעיף קטן (א), לא יחויב בתשלום נוסף בשל אי-הגשת ההצהרה, ואם שילם תשלום נוסף כאמור - יוחזר לו בתוספת הפרשי הצמדה וריבית מיום תשלומו עד יום החזרתו".

ישי פרלמן: זה תשלום נוסף על אי הגשה במועד.

ישי פרלמן: "119.

ישי פרלמן: על גביית המס יחולו הוראות סעיפים 92, 94ד, 95א ו־95ב לחוק מיסוי מקרקעין, בשינויים המחויבים.

ישי פרלמן: "

משה גפני: את כל השטויות האלה אתם כותבים פה, אבל פטור ממס שבח אתם לא כותבים?

יצחק כהן: תיכף, תיכף.

משה גפני: מה תיכף?

משה גפני: יהיה כתוב את זה פה?

ישי פרלמן: "120.

ישי פרלמן: (א) על סכומי מס שלא שולמו במועד אשר נקבע לתשלום לפי סימן זה, ייווספו הפרשי הצמדה וריבית בעד התקופה שמיום לאחר המועד שנקבע לתשלום המס עד יום התשלום בפועל.

ישי פרלמן: (ב) המנהל רשאי, אם ראה סיבה מספקת לכך, לדחות את המועד לתשלום המס, כולו או מקצתו, לתקופה שימצא לנכון, ובלבד שהחייב במס ישלם על תקופת הדחייה הפרשי הצמדה וריבית.

ישי פרלמן: 121.

ישי פרלמן: (א) המנהל רשאי להקטין את שיעור הפרשי ההצמדה וריבית או סכום התשלום הנוסף המוטל לפי סימן זה או לוותר עליהם לחלוטין, אם הוכח להנחת דעתו כי האיחור שבשלו נוספו לחוב המס סכומים כאמור, לא נגרם על ידי מעשה או מחדל התלויים ברצונו של החייב במס.

ישי פרלמן: (ב) יראו תשלום נוסף כקנס לעניין חוק המיסים - - -"

דוד אמסלם: כל פקודת המיסים ככה, נכון?

משה גפני: אני מציע שתיתנו לו לקרוא עד הסוף ואחרי זה נשאל אותו.

ישי פרלמן: "(ב) יראו תשלום נוסף כקנס לעניין חוק המיסים (קנס פיגורים), התשמ״א-1980.

ישי פרלמן: 122.

ישי פרלמן: המועד לתשלום הפרשי הצמדה, ריבית, קנסות ותשלום נוסף שחב בהם חייב מס על פי סימן זה יהא ביום היווצרותם.

משה גפני: לא, רגע, אני מבקש שכולם ייכנסו עכשיו להקשבה רצינית.

משה גפני: אם בן-אדם יש לו שלוש דירות, הוא צריך לשלם הרבה כסף ואחרי משלמים עליו קנסות והוא צריך לתקתק שם בזה, אם הוא לא עושה את כל זה בגלל שכבר אין לו כסף שולחים אותו – תראו עכשיו מה עושים.

ישי פרלמן: 123.

ישי פרלמן: (א) העושה אחת מאלה, דינו - מאסר שנה או קנס כאמור בסעיף 61(א)(2) לחוק העונשין, התשל”ז-1977 (בסימן זה - חוק העונשין) - - -"

משה גפני: מה הוא עושה?

משה גפני: תגידו, אתם נפלתם על השכל?

משה גפני: בן אדם לא הגיש הצהרה אז הוא הולך לכלא.

משה גפני: אני מבקש למחוק את זה.

משה גפני: מספיק שזה החוק הכי אנטי חברתי שהיה אי פעם, עוד לשלוח לכלא?

משה גפני: למחוק מהר, מהר.

ישי פרלמן: כל חוקי המס הרבה יותר חמורים.

רועי פולקמן: מה רע בקנס מנהלי חזק?

משה גפני: הנה, יש מאסר שנתיים או קנס שהוא פי שלושה מסכום המס.

ישי פרלמן: אדם משקר כדי להתחמק מתשלום מס - - -

משה גפני: ישי, תעשה לי טובה, תוציאו את הדבר הזה.

רועי פולקמן: אני שואל: אם אני לא משלם מס - - -

שרן השכל: הוא עדיין חייב את הקנס, גם אם נכנס לכלא.

משה גפני: אז תלך לכלא.

משה גפני: משלמים הרי קנסות.

רועי פולקמן: בדרך כלל מגיעים להסדרים בזה.

משה גפני: אין בעיה, אתם יכולים להשאיר את זה.

משה גפני: אני אצביע נגד.

רועי פולקמן: זה לא קורה אף פעם.

דוד ביטן: למה הקנס פי שניים?

דוד ביטן: מה, אתם נורמלים?

משה גפני: ויש פי שלושה.

משה גפני: מה קרה לכם?

משה גפני: נראה לי שהתאהבתם בחוק הזה.

משה גפני: אני מבקש להוריד את זה.

רועי פולקמן: אבל מה אתה רוצה שיהיה פה?

משה גפני: קנסות מנהליים נורמליים, כמו שמקובל – ריבית, הצמדה.

משה גפני: הכסף שחייבים פלוס ריבית והצמדה.

מכלוף מיקי זוהר: אתה צריך כאן מקדם הרתעה.

דוד ביטן: אבל לא פי שניים.

רחל עזריה: זה מקובל.

רחל עזריה: אתה מפספס תשלום - - -

דוד ביטן: לפי הנוסח, אין שיקול דעת – פי שניים וזהו.

רחל עזריה: אתה שוכח לשלם כל דבר - - -

רועי פולקמן: ביטן, היית רוצה שזה יהיה נתון לשיקול דעת, שיהיה טווח, ואז אפשר יהיה לחיות עם זה?

רועי פולקמן: גפני, הם יבדקו אפשרות לשים פה קנסות מנהליים, שזה מה שביקשת.

רועי פולקמן: בוא נראה מה האפשרויות.

משה גפני: הם יכולים להחליט שהם לא שמים קנסות מנהליים.

רועי פולקמן: אלא מה?

משה גפני: חמש שנים.

רועי פולקמן: חמש שנים מאסר?

רועי פולקמן: זו בקשתך?

משה גפני: אני מצביע נגד.

משה גפני: עוד לא התחלתם את החוק, כל העבירה של אותו אדם שעליו מדברים או אותה משפחה זה שהוא קנה דירה ולא הצהיר עליה.

משה גפני: דבר חדש.

רועי פולקמן: גפני, אבל אנחנו ענייניים.

רועי פולקמן: בסדר, אמרת קנסות מנהליים - - -

משה גפני: אני ענייני, אתם לא ענייניים.

רועי פולקמן: למה לא?

רועי פולקמן: אנחנו מתייחסים ברצינות להערה.

משה גפני: לא שמעתי מכם השגה אחת נגד סעיף בחוק.

רועי פולקמן: הגזמת.

משה גפני: אחת.

משה גפני: היחיד שענייני זה אני, לא אתם.

משה גפני: אתם עושים מה שאומרים לכם, מילה במילה.

רועי פולקמן: - - -

רחל עזריה: - - -

משה גפני: תגידי לי סעיף אחד שהיית נגד.

רחל עזריה: אני מזכירה לך מה היה בדיון הבוקר, ואז אמרת שאני מפריעה, נכון?

משה גפני: אני אצביע נגד.

דוד ביטן: מה הבעיה?

דוד ביטן: הסברנו.

רועי פולקמן: אני מסכים אתך, אנחנו רק רוצים להתקדם עניינית.

משה גפני: אני מציע, בעקבות הפרק הזה, שיקראו לחוק "חוקי סדום ועמורה".

משה גפני: זה יהיה החוק.

משה גפני: יכול להיות שצריך אותו, בסדר, אבל סדום ועמורה.

משה גפני: בן אדם קנה דירה, לא הצהיר.

משה גפני: דבר חדש – לא הצהיר לרשות המיסים, הולך לכלא לחמש שנים.

משה גפני: בואו נתקדם.

משה גפני: הלאה, סימן משנה ו'.

ישי פרלמן: "סימן משנה ו׳: סמכויות והוראות נוספות.

ישי פרלמן: "

דוד ביטן: גפני, מה אנחנו רוצים?

דוד ביטן: אין עונשי מאסר?

משה גפני: אין עונשי מאסר.

דוד ביטן: אז תגיד את זה בהחלטה.

משה גפני: ישי, ליאת.

ליאת גרבר: יש פה מדרג של עבירות.

ליאת גרבר: יש הבדל בין מי שלא הגיש שומה למי ששיקר.

משה גפני: בעבירות אני מבין יותר ממך.

משה גפני: אדם, אשר במטרה להתחמק ממס עבר אחת מהעבירות המנויות להלן: מסר בהצהרה על פי סימן זה, תרשומת כוזבת – דינו מאסר חמש שנים.

משה גפני: אני מתנגד לחמש שנים, אני רוצה שהעונש יהיה תלייה בכיכר העיר.

משה גפני: למה חמש שנים?

משה גפני: תלייה עם חבל תלייה.

משה גפני: רבותי, אנחנו מבקשים - - -

שי באב"ד: היו"ר, הבקשה שלך מתקבלת.

שי באב"ד: זה לא יהיה מאסר חמש שנים, זו תהיה עבירה פלילית וקנס.

קריאה: רשום "חמש שנים או קנס".

דוד ביטן: איזה קנס?

דוד ביטן: 200,000?

שי באב"ד: פי שלושה.

שרן השכל: תחרימו לו את הדירה וזהו, נגמר הסיפור.

משה גפני: רבותי, בואו נהיה רציניים, בגלל שאיבדתי את המצב רוח.

משה גפני: אנחנו מדברים על חוק חדש, הוא צודק.

משה אשר: בשנה הראשונה נעשה הסברה וכל הדברים האלה.

דוד ביטן: אבל לא חמש שנים.

שי באב"ד: אבל הורדנו את זה.

שי באב"ד: קנס מנהלי.

שי באב"ד: די.

משה גפני: בסדר, הלאה.

דוד ביטן: הקנס לא פי שלושה.

ליאת גרבר: אבל אי אפשר על עבירות של כוונה פלילית.

שי באב"ד: הוא לא שילם, הבן אדם רימה במכוון, אז שישלם פי שלושה ממה שהיה אמור לשלם.

שי באב"ד: מה קרה?

שרן השכל: אתה מקבל קנס על הרכב, אז שיעקלו לך את הרכב?

שרן השכל: ייתנו לך קנס פי שלושה?

שרן השכל: דבר ראשון, תן תוספת של 10% כל פעם שהוא לא משלם, כמו בקנס על חנייה.

שרן השכל: מה, נפלתם על השכל?

משה גפני: צודקת.

שרן השכל: שיחרימו לו את הדירה, ואז הוא גם לא יצטרך למכור את זה.

שרן השכל: נגמר הסיפור.

דוד אמסלם: אני מוכן לפי שלושה רק בתנאי אחד: כשאתם צריכים להחזיר החזר מס, גם תחזירו אותו פי שלושה.

דוד אמסלם: זה לשני הצדדים.

משה גפני: יכול להיות שאני לא יכול לאשר את החוק.

משה גפני: אתם יכולים להמשיך לקרוא.

שי באב"ד: פי שניים, בסדר?

ישי פרלמן: "123.

ישי פרלמן: (ב) מי שמסר הצהרה, ידיעה או הודעה שאינה נכונה, דינו - מאסר שנתיים או קנס כאמור בסעיף 61(א)(3) לחוק העונשין, או קנס שהוא פי שלושה מסכום המס שלא שולם בשל אותה עבירה, הכול לפי הסכום הגבוה יותר.

ישי פרלמן: "

דוד ביטן: אנחנו לא רוצים שיקראו.

רועי פולקמן: אתה רוצה לתקן את גובה הקנס – אז נתקן.

רועי פולקמן: אבל תן לו לקרוא, מה זה משנה?

ישי פרלמן: "(ג) אדם אשר במטרה להתחמק ממס עבר אחת מהעבירות המנויות להלן, דינו - מאסר חמש שנים או קנס כאמור בסעיף 61(א)(4) לחוק העונשין, ופי שניים מסכום המס שהעלים או שהתכוון להעלים או שני העונשים כאחד: מסר בהצהרה על פי סימן זה, אמרה או תרשומת כוזבת; השיב תשובה כוזבת בעל פה או בכתב, על שאלה שנשאלה, או על דרישת ידיעות שנערכה על פי סימן זה; הכין או קיים הצהרה כוזבת או חוזה כוזב או רשומות אחרות כוזבות, או שזייף הצהרה או חוזה או רשומות; השתמש בכל מרמה, עורמה או תחבולה.

ישי פרלמן: (ד) אישום בפלילים של אדם, או הרשעתו על פי סעיף זה, אינם גורעים מחובתו לתשלום המס.

ישי פרלמן: (ה) נוכח המנהל כי אדם עבר עבירה לפי סעיף זה, רשאי הוא, בהסכמתו של האדם, לקחת מידו כופר כסף, שלא יעלה על הקנס הגבוה ביותר שמותר להטילו בשל אותה עבירה; הואשם האדם בפלילים, אין לקבל כופר כל עוד לא ציווה היועץ המשפטי לממשלה על הפסקת ההליכים.

ישי פרלמן: סימן משנה ו׳: סמכויות והוראות נוספות.

ישי פרלמן: 124.

ישי פרלמן: סמכויות המנהל לפי סעיפים 107 ו־112 לחוק מיסוי מקרקעין, ולפי סעיף 140 לפקודה, יהיו נתונות לו, בשינויים המחויבים, גם לצורך סימן זה.

ישי פרלמן: 125.

ישי פרלמן: המנהל או מי שהוסמך לכך מבין עובדי רשות המסים בישראל, רשאי, לצורך ביצוע סימן זה – (1) לדרוש מכל אדם למסור לו את שמו ומענו ולהציג לפניו תעודת זהות או תעודה רשמית אחרת המזהה אותו; (2) לדרוש מכל אדם למסור לו כל ידיעה או מסמך שיש בהם כדי להבטיח את ביצוען של הוראות סימן זה או להקל את ביצוען; בפסקה זו, ”מסמך” - לרבות פלט, כהגדרתו בחוק המחשבים, התשנ”ה-;"

דוד אמסלם: מה זה "מכל אדם"?

דוד אמסלם: מאדם שהולך ברחוב?

רועי פולקמן: זה ניסוח משפטי.

ישי פרלמן: "(3) להיכנס בכל עת סבירה בשעות היום לכל מקרקעין, ולערוך בהן בדיקות ומדידות, ובלבד שלא ייכנסו למקום המשמש למגורים אלא בהתקיים גם אחד מאלה: (א) התקבלה לכך הסכמת המחזיק בו; (ב) התקבל אישור בכתב מאת המנהל ונמסרה למחזיק בו הודעה על הכוונה להיכנס למקרקעין עשרים וארבע שעות מראש.

ישי פרלמן: 126.

ישי פרלמן: התעורר חשד לביצוע עבירה לפי סימן זה, רשאי מי שהוסמך מכוח סעיף 97 לחוק מיסוי מקרקעין – (1) לחקור כל אדם הקשור לעבירה כאמור, או שעשויות להיות לו ידיעות הנוגעות לעבירה כאמור; ל חקירה לפי פסקה זו יחולו הוראות סעיפים 2 ו-3 לפקודת הפרוצדורה הפלילית (עדות) בשינויים המחויבים;"

משה גפני: מאיפה הבאתם את כל הסמכויות האלה?

משה גפני: מאיזה חוק?

ישי פרלמן: מסעיף 97 לחוק מיסוי מקרקעין.

משה גפני: בסדר, אז תכתבו את זה.

משה גפני: אל תפרטו.

משה גפני: אני מתחיל לקבל צמרמורת עם כל הסמכויות.

רועי פולקמן: זה יותר ברור ככה.

משה גפני: לא צריך ברור.

ישי פרלמן: פלילי צריך ברור.

משה גפני: למה לא "בהתאם לסמכות שיש בחוק מיסוי מקרקעין"?

משה גפני: אתם רוצים עוד הסתייגויות?

ישי פרלמן: כשיש סמכויות פליליות, זה צריך להיות כתוב בפירוש.

ישי פרלמן: "(2) לתפוס כל חפץ הקשור לעבירה כאמור; על תפיסה לפי פסקה זו יחולו הוראות הפרק הרביעי לפקודת סדר הדין הפלילי (מעצר וחיפוש) [נוסח חדש], התשכ״ט-1969 (בסעיף זה - פקודת מעצר וחיפוש), בשינויים המחויבים; (3) לבקש מבית משפט צו חיפוש לפי סעיף 23 לפקודת מעצר וחיפוש ולבצעו; על חיפוש לפי פסקה זו יחולו הוראות סעיפים 24(א)(1), 26 עד 28 ו-45 לפקודת מעצר וחיפוש, בשינויים המחויבים.

ישי פרלמן: 127.

ישי פרלמן: הוראות סעיפים 105 ו־108 לחוק מיסוי מקרקעין יחולו לעניין סימן זה, בשינויים המחויבים.

ישי פרלמן: "

משה גפני: למה אתם הולכים לחפש בבתים שלהם?

ישי פרלמן: לוודא שהם גרים שם.

משה גפני: אם יש לי שלוש דירות, אתם גם צריכים לחפש מה יש בדירות?

ישי פרלמן: לפעמים אני לא יודע איזו דירה שלך.

משה גפני: הרי אנחנו מדברים על דירות, למה צריך חיפוש?

ישי פרלמן: אמרת שזו לא דירת מגורים, אבל בפועל אתה משתמש בה למגורים.

משה גפני: אז תיכנסו עם צו?

ישי פרלמן: כן.

משה גפני: אני אצביע נגד זה.

משה גפני: זו רשעות בסדרי גודל בלתי נתפסים.

משה גפני: מדובר על דבר חדש, שמישהו יש לו שלוש דירות, לא עשה שום עבירה, זו זכות הקניין שלו.

משה גפני: אתם באים ומתערבים בזה בחקיקה, ממש באלימות.

משה גפני: אתם גם שולחים אותו למאסר לחמש שנים, גם הולכים לחפש אצלו בדירה אם הוא גר או לא גר.

משה גפני: באמת בעיה גדולה.

משה גפני: רשעות סתם.

ליאת גרבר: הבדיקה היא במקרים שמה שהוא הצהיר זו לא המציאות.

משה גפני: אז בשביל זה צריך צו חיפוש?

ליאת גרבר: כדי להיכנס צריך צו חיפוש.

ערן ניצן: בסוף, בעולם המס היכולת שלנו לנהל את העולם הזה - - -

משה גפני: אני שומע ממך כל פעם את המושג "עולם המס" ובשרי הופך להיות חידודין חידודין.

ערן ניצן: אני אומר שיש מקום לצמצם פה - - -

משה גפני: מה הוא לחפש שם?

ערן ניצן: תן לי, אני מסכים אתך.

ערן ניצן: אני חושב שזה הגיוני לצמצם את מספר השנים שם, שלא צריך יותר משנתיים מאסר, לא צריך חמש שנים.

ערן ניצן: צו חיפוש - לא צריך.

ערן ניצן: בסופו של דבר, מי שלא משלם מס באופן סדרתי, ונתת לו הדבקות ועשית אכיפה, אתה רוצה שתהיה לך היכולת להגיע אליו.

ערן ניצן: זה כל מה שאתה רוצה.

שרן השכל: אבל מה תעשה כשתגיע אליו?

שרן השכל: אם הוא לא משלם ולא כלום, תיכנס אליו הביתה, תשב בסלון ותגיד לו: תשלם לי עכשיו?

רועי פולקמן: את שואלת למה להיכנס לבית?

שרן השכל: כן.

ערן ניצן: יש לו חוב של 200,000 שקל מס.

ערן ניצן: אתה רוצה שאני אאכוף את זה או לא?

ערן ניצן: אז אתה צריך לתת לי כלי אכיפה.

ערן ניצן: כלי האכיפה פה הם כלים שנמצאים בכל דיני המס.

ערן ניצן: אני מסכים אתכם שהשנים זה באמת לא הגיוני.

משה גפני: אפשר להמשיך להקריא.

משה גפני: יש דברים שנבקש להוריד.

רועי פולקמן: יש תיקונים הגיוניים.

משה גפני: אתם לא יכולים למנוע טוב מבעליו.

משה גפני: יש בהמשך, למשל, ששולחים בדואר.

משה גפני: רואים את זה כאילו קיבלתי את זה ביום החמישי.

משה גפני: אבל מה קורה אם זה מגיע בדואר אחרי חודשיים וחצי?

דוד אמסלם: זה מגיע אחרי חודשיים וחצי.

ערן ניצן: הסעיף הזה לא מומצא.

ערן ניצן: הוא בא מחוק מע"מ, זה קיים גם שם.

ערן ניצן: יש פלטפורמה קיימת בחוק מע"מ, חוק מיסוי מקרקעין.

ערן ניצן: לא המצאנו כלום במובן הזה, וזה עובד.

משה גפני: זה חוק שהיה צריך עמוד וחצי, לא להושיב אותנו פה עד הנץ החמה.

ערן ניצן: רק כמות הפטורים שרצית היא שלושה עמודים.

משה גפני: לא, בעמוד וחצי יש טור אחד של פטורים.

דוד אמסלם: צו החיפוש, מי נותן אותו?

דוד אמסלם: יש לכם סמכות?

ערן ניצן: ודאי שיש.

ישי פרלמן: "128.

ישי פרלמן: (א) מצא המנהל כי אדם שילם מס לשנת מס פלונית יתר על הסכום שהוא חייב בו, יוחזר לו תשלום היתר בתוספת הפרשי הצמדה וריבית לתקופה שמיום התשלום עד יום ההחזר.

ישי פרלמן: 129.

ישי פרלמן: סכומים ששולמו כמס לפי סימן זה לא יורשו כניכוי לפי הוראות חוק מסים אחר; לעניין זה, ”חוק מסים” - חיקוק הדן בהטלת מסים או תשלומי חובה, ששר האוצר ממונה על ביצועו.

ישי פרלמן: " 130.

ישי פרלמן: חזקת מסירה.

ישי פרלמן: נשלח מסמך בדואר רואים אותו כאילו הוא ניתן לנמען ביום החמישי לאחר שנשלח, אף אם סירב הנמען לקבלו.

שגית אפיק: הסעיף על הדואר.

שגית אפיק: חזקת מסירה - הדואר לא מתפקד במדינה; אז?

ישי פרלמן: חזקת מסירה, כמו במע"מ, זו חזקה.

ישי פרלמן: אז כמובן שהנישום יכול - - -

משה גפני: עם כל הכבוד, בדברים כאלה אמרתם לי שלא מסתכלים על מה שיש שם, צריך לכתוב במפורש.

משה גפני: אם אתם כותבים במפורש, יש לנו חובה לבדוק את העניין.

משה גפני: הרי אחרי זה יהיה צו חיפוש ויהיו עונשים.

משה גפני: שלחתם לי מכתב, המכתב לא הגיע אליי בגלל שהדואר לא מתפקד.

משה גפני: אחרי חמישה ימים אתם באים אלי הביתה עם צו חיפוש.

ישי פרלמן: זה לא קורה.

משה גפני: אני מבקש למחוק את הסעיף הזה.

ישי פרלמן: בסדר.

רועי פולקמן: מה המשמעות של מחיקת הסעיף?

אורי מקלב: דואר רשום עם אישור מסירה.

משה גפני: למה צריך לכתוב את זה בחוק?

משה גפני: יש חוקים אחרים.

אורי מקלב: היום החוק יוצא מנקודת הנחה - - -

משה גפני: בסדר.

משה גפני: הלאה.

ישי פרלמן: "אצילת סמכויות".

ישי פרלמן: אני ממשיך לקרוא?

שי באב''ד: לקרוא, לקרוא.

שי באב''ד: כן, תקרא.

ישי פרלמן: 131.

ישי פרלמן: המנהל רשאי לאצול מתפקידיו ומסמכויותיו לפי סימן זה לאדם אחר בדרך כלל ואם לעניין מסוים או לאזור מסוים, למעט הסמכות לקבל כופר כסף לפי סעיף 123(ה) וסמכויות הפיקוח והאכיפה המנויות בסעיף 125.

ישי פרלמן: 132.

ישי פרלמן: מי שרשאי לייצג נישום מול המנהל לעניין חוק מיסוי מקרקעין, רשאי לייצג חייב במס גם לעניין סימן זה.

ישי פרלמן: 133.

ישי פרלמן: המנהל יפעיל ויתחזק, באתר האינטרנט של רשות המסים, מערכת ממוחשבת המאפשרת למשתמש בה לחשב את סכום המס שעשוי לחול לגבי דירת מגורים בהתאם לפרטים שיזין.

ישי פרלמן: "

שגית אפיק: כבר יש לכם את המערכת הממוחשבת הזאת?

ישי פרלמן: היא בעבודה מתקדמת.

שגית אפיק: כי זה בתוקף מיידי כל העניין.

שגית אפיק: זה יהיה מוכן?

ישי פרלמן: זה יהי מוכן.

ישי פרלמן: כן.

שגית אפיק: כמו מערכות ממוחשבות מחוקים קודמים שהיו מוכנים בזמן?

ישי פרלמן: זו מערכת יותר פשוטה.

שרן השכל: אולי שווה להוסיף שהחוק לא יחול עד שהמערכות יוקמו.

ישי פרלמן: יוסיפו.

מעיין נשר: אם לא יהיו מערכות לא יהיה אפשר לשלם.

שי באב''ד: יאללה ישי תמשיך תמשיך תקרא.

ישי פרלמן: "ביצוע ותקנות.

ישי פרלמן: 134.

ישי פרלמן: (א) שר האוצר ממונה על ביצוע סימן זה והוא רשאי להתקין תקנות בכל עניין הנוגע לביצועו.

ישי פרלמן: (ב) שר האוצר, באישור ועדת הכספים של הכנסת, רשאי לקבוע בתקנות אגרות ותשלומים אחרים שיש לשלמם בעד פעולות ושירותים שנותן המנהל לצורך ביצוע הוראות חוק זה.

ישי פרלמן: 135.

ישי פרלמן: בחוק העבירות המינהליות, התשמ”ו-1985, בתוספת הראשונה, בטור א', בסופו יבוא ”סימן ד׳ לפרק ה׳ לחוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות התקציב 2017 ו־2018), התשע”ז-2016”.

ישי פרלמן: "

דוד אמסלם: סליחה, יש לי שאלה לגבי שווי הדירות: אני צריך להביא את השמאות?

דוד אמסלם: איך זה עובד?

רחל עזריה: לא לא, יש אתר אינטרנט.

שי באב"ד: יש נוסחה, אין שמאות.

שי באב"ד: לא מביא כלום.

דוד אמסלם: - - - בלי קשר למציאות?

רחל עזריה: בלי קשר.

רחל עזריה: רק לפי האינטרנט.

שרן השכל: מתי אתר האינטרנט הזה יוקם?

שרן השכל: שהם ידעו מתי הם יוכלו לשלם ומה הם צריכים לשלם.

שרן השכל: יהיה מוכן ב-1 בינואר?

ישי פרלמן: יהיה מוכן ב-1 בינואר.

ישי פרלמן: "הוראות מעבר.

ישי פרלמן: 136.

ישי פרלמן: על אף האמור בסעיף 108(א), לעניין שנת המס 2017, לא ישלח המנהל הודעת תשומה מותנית, ומי שחייב במס בשנת המס האמורה, יגיש למנהל הצהרה כאמור בסעיף 108(ה) לגבי שנת המס, עד יום ד׳ בניסן התשע״ז (31 במרס 2017), אשר יראו אותה כשומה עצמית לפי סימן זה, ויחולו לגביה כל הוראות סימן זה החלות על הצהרה.

ישי פרלמן: " כמו שהסברתי קודם, ברגע שיהיה לנו מאגר נוכל לשלוח את ההודעות.

ישי פרלמן: בשנה הראשונה אנחנו חייבים ליצור את המאגר.

ישי פרלמן: המאגר ייווצר באמצעות דיווחי נישומים.

דוד אמסלם: מאגר של מה?

ישי פרלמן: של הדירות, אנשים נרשמים.

דוד אמסלם: מה קורה אם אדם רוצה למכור את הדירה שלו ואף אחד לא רוצה לקנות ממנו את הדירה?

רועי פולקמן: אתה יודע שזה רק עניין של מחיר.

רועי פולקמן: זו מטרת החוק.

שי באב''ד: דודי בבקשה 4:42.

ישי פרלמן: "תחילתו של סעיף 111 15 ימים מיום פרסומן ברשומות של הוראות המנהל בדבר תחילת פעולה של מערכת מקוונת המאפשרת קבלת דיווחים מקוונים.

ישי פרלמן: - - - הודעות, הצהרות, השגות ובקשות תיקון שומה באופן שאינו מקוון.

ישי פרלמן: אם אין, שר האוצר רשאי להעניק מענק – זה סעיף שהוא דווקא מהותי – שר האוצר רשאי להעניק מענק לחייב במס שמוכר דירת מגורים עד ליום י"א בתשרי התשע"ח, 1 באוקטובר 2017, בתנאים אשר יקבע.

ישי פרלמן: לא עמד החייב במס בתנאים אשר קבע השר, יוחזר המענק ויחולו על גביית המענק הוראות פקודת המיסים".

משה גפני: מה זה שר האוצר רשאי להעניק מענק?

ישי פרלמן: זה הסעיף שנותן את ההסמכה.

דוד ביטן: לא כתוב פה סכום.

דוד ביטן: למה?

שגית אפיק: משרד המשפטים, איך אפשר לעקוף את חוק מיסוי מקרקעין בצורה כללית כזאת?

שגית אפיק: השר יקבע.

שגית אפיק: אולי אפשר לבטל את מס השבח בחוק מיסוי מקרקעין, לא?

משה גפני: מה זה הסעיף הזה?

אורי מקלב: זה מוגבל עד 1 באוקטובר.

אורי מקלב: השר רשאי רק עד 1 באוקטובר.

משה גפני: לא רגע.

משה גפני: אוקיי, נעקוב אחרי זה.

ערן ניצן: כדי לעודד את מכירת הדירות, שזאת תכלית החוק, נקבע שיינתנו, בין היתר, מענקים בהלימה מסוימת למס השבח, עד גובה מסוים.

ערן ניצן: כשאתה מוכר את הדירה ומשלם מס שבח, אתה מקבל את ההחזרים.

שגית אפיק: זה מענק או החזר?

שגית אפיק: לא מובן.

ערן ניצן: מענק.

שגית אפיק: אז הייתם צריכים לתקן את חוק מיסוי מקרקעין, ואתם לא רוצים לתקן את חוק מיסוי מקרקעין, וזה בסמכות השר וזה יהיה בתקנות – ואז אתם עוקפים גם את הוועדה בדרך.

דוד ביטן: אז תכתבי "באישור ועדת הכספים".

דוד ביטן: מה הבעיה?

דוד ביטן: קריאות: - - -

שגית אפיק: למה?

שגית אפיק: כי הייתם צריכים לעשות את זה בחוק.

שגית אפיק: כי הייתם צריכים לעשות את זה מסודר.

משה גפני: אתה צודק, אורי.

משה גפני: אני רוצה לדעת כמה דברים בסעיף הזה.

משה גפני: דבר ראשון, מתי אני חייב למכור את הדירה?

משה גפני: העברתם חוק, יש לי שלוש דירות ואני צריך למכור דירה אחת.

משה גפני: כמה זמן יש לי להתארגן.

משה גפני: אני לא רוצה ללכת לקופות הגמל, אני רוצה למכור את הדירה.

משה גפני: כמה זמן יש לי לא לשלם קנס, לפי החוק?

ערן ניצן: אם תמכור את הדירה בשלושה חודשים לא תשלם קנס.

דוד ביטן: כמה?

דוד ביטן: לא, אמרנו תשעה חודשים.

משה גפני: אני לא מסכים לזה.

אורי מקלב: לא כתוב תשעה חודשים.

אמיר לוי: אני לא מסכים לתשעה חודשים.

שי באב"ד: - - -כל תיקון שאתה רוצה.

שי באב"ד: אתה נוגע במהות של הסיכום?

משה גפני: מתי סיכמנו.

משה גפני: הוא אמר תשעה חודשים, לא מספיק שישה חודשים – אני שתקתי.

שי באב"ד: אז למה אנחנו פה?

משה גפני: אני לא יודע למה אנחנו פה.

משה גפני: אנחנו פה בגלל שאין לנו מה לעשות בבית.

שי באב"ד: אחרי שהוא מסכם ניתן הצהרה של סכומים.

משה גפני: שי, אתה יכול להגיד כל הזמן שסיכמנו, זה בסדר.

שי באב"ד: טוב, לא סיכמנו.

שי באב"ד: הרב גפני, אתה יו"ר הוועדה, תעשה כפי שאתה מבין ושר האוצר יעשה כפי שהוא מבין.

משה גפני: שר האוצר רשאי להעניק מענק מיוחד.

משה גפני: יכול שר האוצר, בלי אישור של ועדת הכספים?

רועי פולקמן: זה מס השבח – המענק בגובה מס השבח.

משה גפני: בלי אישור ועדת הכספים?

משה גפני: זאת אומרת הוא מחליט?

דוד ביטן: עם אישור ועדת הכספים.

ערן ניצן: יש שני אירועים: אחד, אם מישהו הולך למכור את דירתו תוך שישה חודשים, אנחנו לא נגבה ממנו גם את החלק של מס ריבוי דירות.

ערן ניצן: לגבי המענקים בהלימה למס שבח - - -

קריאה: לא קשור למס שבח, המענק זה מענק.

קריאה: יש מס ויש מענק.

ערן ניצן: אם הוא מוכר בתוך תשעה חודשים הוא יקבל את המענקים, כמו ששר האוצר יקבע.

משה גפני: כמה שר האוצר ייתן מענק?

דוד ביטן: עד 75.

שי באב"ד: בהנחה שהסעיפים האלה יכובדו ולא ייפתח הזמן ולא ייפתחו סעיפים אחרים, המענק שיינתן הוא מה שסוכם – עד 75,000 שקל מס שבח.

יצחק כהן: מכסה מעל 100%.

רועי פולקמן: זה מכסה הכול, ממס השבח.

ערן יעקב: צריך להזכיר שבכל מקרה המענק לא יינתן במכירה בין קרובים.

משה גפני: יש פה בעיה חוקית.

משה גפני: מי שקורא את החוק הזה אומר:

משה גפני: פתאום מגיע אחד, שהוא שר אוצר, והוא רשאי להעניק מענק.

משה גפני: הרי אתם יודעים בדיוק על מה מדובר, למה זה לא כתוב בחוק?

משה גפני: וכל שינוי צריך אישור של ועדת הכספים.

משה גפני: למה אתם מסתירים?

משה גפני: מה הבעיה?

אמיר לוי: לא מסתירים.

אמיר לוי: זה מענק מנהלי ששר האוצר קובע.

אמיר לוי: זה לא חוק מס שבח.

משה גפני: אבל אתם אומרים שמדובר על זה שהוא נותן 75,000, אז תכתבו את זה.

יצחק כהן: עד.

משה גפני: עד 75,000.

יצחק כהן: לפעמים מס השבח הוא 30,000 או 35,000.

דוד ביטן: עד – לפי מחיר הדירה.

שגית אפיק: "התנאים שהוא יקבע" – לא ברור מה התנאים האלה, אבל כנראה שהוא יקבע תנאים.

שי באב"ד: המטרה שהוא יקבע תנאים זה לא בסכום - - -

רועי פולקמן: תלוי בדירה שמכרתי.

שי באב"ד: הוא מכר את זה למישהו שלא היה לו דירה או למישהו שמשפר דיור.

שגית אפיק: - - - לכתוב את זה בחוק?

שי באב"ד: כי אני לא רוצה להיכנס לפרטים בחוק.

שי באב"ד: אשב אחר ואחשוב על כל התנאים שצריך, כדי שזה יהיה באמת לאנשים שאין להם דירות או למשפרי דיור ולא שבן אדם יעשה סיבוב עלי.

שי באב"ד: אפשר לסמוך על שר האוצר, זה בסדר לסמוך עליו.

שי באב"ד: הוא לא בא לעשות רע לעם ישראל.

אסי מסינג: אנחנו מדברים על תנאים שייקבעו בתקנות.

שגית אפיק: באישור הוועדה?

משה גפני: אין לכם בעיה עם אישור הוועדה.

משה גפני: נשב בלילה, לא נבין מה שכתוב ונאשר.

משה גפני: מה אכפת שהתקנות באישור הוועדה?

דוד ביטן: יהיה כתוב "באישור הוועדה".

משה גפני: אני הולך עם דוד – זה יהיה תשעה חודשים ולא שישה חודשים.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, למה שלא נקבל את הסכום אלא את הנוסחה – 75% ממס השבח.

דוד ביטן: באישור הוועדה.

אורי מקלב: זה לא סותר את מה שאתה אומר.

שי באב"ד: תקנות שר, באישור ועדה.

משה גפני: אתם לא עושים לנו טובה.

משה גפני: בלאו הכי החוק יהיה בבג"ץ, זו תהיה אחת הסיבות למה לפסול אותו.

משה גפני: מה, אתם עושים לנו טובה?

משה גפני: ועדת הכספים, יש לה כל כך הרבה עבודה שהיא יושבת ערב שלם - - -

שי באב"ד: אמרנו בסדר.

שי באב"ד: בוא נתקדם.

משה גפני: תשעה חודשים, כמו שדוד אמר.

מכלוף מיקי זוהר: שנה.

משה גפני: שנה.

מכלוף מיקי זוהר: אנשים לא ימכרו.

דוד ביטן: תשעה חודשים, זה מה שסיכמנו.

דוד ביטן: לא נפתח את זה.

רועי פולקמן: למה לא תשעה חודשים?

מכלוף מיקי זוהר: בן אחד מחזיק דירה, והוא יגיד לך: אתה גם תקבע לי למכור את זה מהר?

מכלוף מיקי זוהר: אז אני לא מוכר.

מכלוף מיקי זוהר: תן לו שנה, זה לא משנה לך פיסקלית.

מכלוף מיקי זוהר: תגיד ששנת 2017 היא שנה למימוש הנכס.

מכלוף מיקי זוהר: תשעה חודשים זה לא פרק זמן ריאלי, אנשים לא ימכרו.

דובר: ככל שיהיה להם לחץ גדול יותר למכור ככה הם יורידו את המחירים.

מכלוף מיקי זוהר: לא, אתה טועה.

משה גפני: הוא יישאר עם הדירה.

משה גפני: למה לא? הוא יעלה את מחיר השכירות.

דוד ביטן: אתה רוצה שיוריד את המחיר או שימכור את הדירה?

משה גפני: החוק הזה מכוון לאנשים חלשים, לא הטייקונים.

שרית פלבר: אנחנו רוצים להסב את תשומת לב הוועדה.

שרית פלבר: ייתכן שמתעורר קושי מסוים בסעיף הזה – המענק שניתן כאן ניתן לבעלי דירה שלישית שמכרו את דירתם.

שרית פלבר: התועלת המשקית שיכולה לצמוח משחרור דירה שלישית הוא זהה לזה של דירה שניה.

שרית פלבר: הוועדה תטען כאן רק לבעלי דירה שלישית.

שרית פלבר: על פני הדברים, יכולה להיות פה טענה של בעלי דירה שניה שהם תרמו את אותה תרומה, רק לא קיבלו את המענק.

דוד אמסלם: ודאי שהיא צודקת.

דוד אמסלם: אם אחד שיש לו שתי דירות מכר, קל וחומר שהוא צריך לקבל יותר.

דוד אמסלם: הוא גם התנדב למכור.

דוד אמסלם: צודקת.

שי באב"ד: דודי, השעה 4:55.

משה גפני: מה אתה חושב שבשעה 4:55 היא לא אומרת סברה נכונה?

שי באב"ד: לא, אמרתי לדודי.

שי באב"ד: מי דיבר על היועצת?

משה גפני: הלאה לא חשוב.

משה גפני: לא חשוב, אנחנו לא מתחשבים במשרד המשפטים.

משה גפני: הלאה.

ישי פלרמן: אני מתחיל לקרוא את התוספת?

דוד אמסלם: - - -

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: אל תתחשב במנכ"ל, תהיה שלם עם עצמך ותגיד את מה שרצית להגיד.

שי באב"ד: אני רוצה שהוא יגיד.

אסי מסינג: הסעיף הזה כשלעצמו מעורר קושי בעצם השימוש בו במתכונת כפי שהיא.

אסי מסינג: אבל העובדה שנוספה כאן ועדת הכספים והעובדה שלא ישולם מלוא השבח אלא חלק ממנו בתנאים שייקבעו כמענק, פותר חלק מהקשיים ואין מניעה משפטית מלחוקק אותו.

אמיר לוי: עוד הערה אחת, חבר הכנסת אמסלם.

אמיר לוי: החוק הזה הוא בעצם - -

משה גפני: אני מבקש לא להפריע לאמיר לוי.

משה גפני: הוא נתן את ה-500 שקל האלה של הקצבאות ילדים מוקדם יותר.

משה גפני: 250 מוקדם יותר.

אמיר לוי: זה לא לך, זה לילדי ישראל.

משה גפני: מה זה משנה?

משה גפני: באמצעותי.

משה גפני: אני הולך לקחת על זה קרדיט.

משה גפני: בינתיים ראיתי ששר האוצר הוציא הודעה.

שי באב"ד: זה לא קצבאות ילדים זה תכנית חיסכון.

אמיר לוי: החוק הזה הוא חוק שעוסק במיסוי דירה שלישית ומעלה, הוא לא עוסק במיסוי דירה שנייה ולכן גם ההטבה או התמריץ שיש כאן לבעלי אותן דירות שיש עליהן את המיסוי נועדה לתמרץ אותם למכור.

אמיר לוי: כל העיסוק הוא בדירה שלישית.

קריאות: - - -

דוד אמסלם: האבסורד הוא שאתה רוצה לשחרר את הדירה השלישית ואת הדירה השניה לא.

דוד אמסלם: להיפך, הייתי אומר לו: על הדירה השניה תקבל יותר ועל הדירה השלישית - - -

משה גפני: מה קורה אם השר מחליט שיש מצב כלכלי קשה והוא לא רוצה לתת את המענק?

משה גפני: זאת אומרת, הקנס קיים, אבל מענק אין; פטור ממס שבח אין.

משה גפני: איך אנחנו יכולים לחייב אותו בחוק?

רועי פולקמן: אתה יכול להתכנס ולבטל את החוק.

משה גפני: השר הנוכחי, אני בטוח שהוא יעשה את זה, לפחות בשלב הראשון.

משה גפני: אבל אם השר הנוכחי ילך להיות ראש ממשלה ומי שיהיה שר האוצר יהיה ביבי והוא יחליט לא לתת, מה נעשה לו?

שי באב"ד: אבל זה רק לתשעת החודשים הקרובים, זה שר האוצר הנוכחי.

שי באב"ד: זה לא לכל החיים.

שי באב"ד: זה חד-פעמי.

משה גפני: אז למה לא לכתוב "שר האוצר יעניק"?

משה גפני: למה "רשאי להעניק"?

שי באב"ד: הצהרנו פה שהוא מעניק.

שי באב"ד: הצהרנו פה מה המענק והצהרנו מה הגובה שלו.

שי באב"ד: מה עוד?

שי באב"ד: זה חד-פעמי.

משה גפני: בסדר, אני מקבל את עמדתך.

אסי מסינג: שר האוצר, באישור ועדת הכספים של הכנסת, רשאי לקבוע תנאים למתן מענק לחייב במס שמוכר דירת מגורים עד ליום זה וזה, ובסכומים שיקבע.

משה גפני: שר האוצר יעניק.

אסי מסינג: לא יעניק.

אסי מסינג: רשאי לקבוע.

אסי מסינג: הוא לא מעניק, הוא קובע את התנאים למענק.

אסי מסינג: האוצר הוא בסוף מאוצר המדינה, זה לא שהשר מעניק.

רועי פולקמן: גפני, בוא נמשיך ומקסימום נדייק את הסעיף הזה אחר כך.

משה גפני: לא.

משה גפני: שר האוצר - - -

אסי מסינג: רשאי לקבוע תנאים.

משה גפני: לא "רשאי".

משה גפני: יקבע תנאים, באישור ועדת הכספים.

שגית אפיק: חייב במס שמוכר דירת מגורים עד יום י"א בתשרי התשע"ח, 1 באוקטובר 2017 - - -

משה גפני: לא, יותר.

שגית אפיק: לא משנה, התאריך שתקבעו.

שגית אפיק: - - יהיה זכאי למענק מס.

שגית אפיק: שר האוצר, באישור ועדת הכספים, יקבע את התנאים ואת סכום מענק המס.

אסי מסינג: מה זה "יהיה זכאי"?

אסי מסינג: הפוך: שר האוצר, באישור ועדת הכספים של הכנסת, רשאי לקבוע תנאים.

משה גפני: לא רשאי.

משה גפני: יקבע.

אסי מסינג: הוצהר גם שהוא יקבע תנאים כאלה למתן מענק עד ליום זה וזה, בסכומים שייקבע.

שגית אפיק: למה לא להגיד שמי שימכור?

שגית אפיק: שיהיה להם - - -

אסי מסינג: אנחנו לא נקבע את הזכאות מתוך החוק.

יצחק כהן: מה, אתם פוחדים שלא ייתן?

שי באב"ד: הצהרתי כבר כמה פעמים – ואני מצהיר שוב – שהשר מתכוון לקבוע, והוא יקבע תנאים.

שי באב"ד: זה פעם אחת.

שי באב"ד: פעם שניה, שהסכום שהוא הולך לקבוע הוא עד 75,000.

שגית אפיק: אז למה לא לכתוב את זה?

אסי מסינג: נוריד את המילה "רשאי" ונכתוב "יקבע".

אסי מסינג: שר האוצר, באישור ועדת הכספים של הכנסת, יקבע תנאים וסכומים למענק למי שמכר את דירתו עד ליום זה וזה.

משה גפני: התאריך הוא לא 1 באוקטובר אלא 31 בדצמבר 2017.

ערן ניצן: למה?

מכלוף מיקי זוהר: תן לו שנה, מה זה תשעה חודשים?

מכלוף מיקי זוהר: תן לבן אדם זמן למכור.

מכלוף מיקי זוהר: אתם רוצים להרוג את האנשים.

דוד ביטן: גפני, סיכמנו תשעה חודשים.

מכלוף מיקי זוהר: תעשו תשעה חודשים, בסדר, שהדירות יישארו אצל המשקיעים.

מכלוף מיקי זוהר: אני מבטיח לך שאני אספיק למכור.

אמיר לוי: הם ירוצו למכור, וזה מה שאנחנו רוצים.

משה גפני: רבותי, מיקי, נדבר.

משה גפני: בינתיים זה תשעה חודשים.

ערן יעקב: לגבי המענק, צריך להבהיר שבהעברה לקרוב לא יהיה מענק.

ערן יעקב: כלומר, אי אפשר לשחק עם זה.

שי באב"ד: ברור.

שי באב"ד: בהעברה לקרוב או לבן – לא יהיה מענק.

שי באב"ד: שלא נתבלבל.

שי באב"ד: שי, יאללה.

ישי פרלמן: אני מקריא סעיף שאומר שהוא יהיה פטור ממס דירה שלישית אם הוא ימכור את זה במשך השנה.

ישי פרלמן: "על אף האמור בסימן זה חייב במס שמכר דירת מגורים עד ליום 31 בדצמבר - " בחלק מהנוסחים יכול להיות זה לא אצלכם בנוסח.

ישי פרלמן: אני מקריא משהו שיכול להיות שיש לכם, בחצי מהנוסחים שחילקו יש.

שגית אפיק: רגע, רגע, לא הבנו.

שגית אפיק: מההתחלה - השעה חמש בבוקר קצת קשה אנחנו כבר שלושה ימים פה ברצף תעזור לנו.

ישי פרלמן: יש עיקרון שאנחנו רוצים לקבוע, שדיברנו עליו עכשיו, שמי שמוכר דירה במהלך השנה הזאת לא ישלם מס דירה שלישית בגין הדירה הזאת ב-2017.

ישי פרלמן: זה קיים בחלק מהנוסחים שחולקו ובחלק זה לא קיים.

ישי פרלמן: אז זה לא בטוח שזה אצלכם.

שגית אפיק: איך אתה יודע?

שגית אפיק: אנחנו חילקנו נוסח אחד.

ישי פרלמן: אז זה לא קיים.

ישי פרלמן: אז זה לא מופיע.

ישי פרלמן: טעיתי.

ערן יעקב: גפני, זו הפתעה טובה שהשארנו לך לסוף.

ישי פרלמן: "על אף האמור בסימן זה חייב במס שמכר דירת מגורים עד ליום 31 לדצמבר 2017 (בפסקה זו – הדירה הנגרעת)," – זה לא קיים בנוסח, זה מה שאמרתי – "יהיה פטור מחלק יחסי מהמס השנתי על דירה חייבת שיבחר בה, כיחס מספר הימים שהיה בעלים של הדירה הנגרעת באותה שנת מס, ל-365, ובלבד שלא מדובר במכירה לקרוב".

ערן יעקב: לגבי מס דירה שלישית, מי שיעשה את זה – תינתן לו הטבה, באופן יחסי, והוא לא יצטרך לשלם את התשלום שהוא שילם או שהוא יקבל החזר.

ישי פרלמן: בגלל שהוא נפטר מהדירה באמצע השנה הוא חייב בחלק יחסי בגין הדירה הזאת, כי הדירה היתה בבעלותו רק בחלק מהשנה.

ישי פרלמן: מה שזה שאומר, שהוא פטור על זה.

ערן יעקב: לדוגמה: הוא מכר באפריל, אז על ארבעה חודשים, לכאורה, הוא חב במס דירה שלישית.

ערן יעקב: אם הוא שילם – הוא צריך לקבל החזר, אם הוא לא שילם – הוא לא יחויב על החלק היחסי.

ערן יעקב: זו ההטבה.

שי באב"ד: כל מה שזה אומר, בפשטות, זה שמי שמכר את הדירה שלו מהרגע החוק של מס דירה שלישית עד סוף תקופת הפטור של המענק, שזה עד סוף אוקטובר, לא ישלם מס דירה שלישית.

שי באב"ד: זה מה שזה אומר, במילים אחרות.

דוד אמסלם: 2017 הוא לא משלם?

ישי פרלמן: על הדירה הזאת.

ישי פרלמן: אם יש לו שש דירות והוא מוכר דירה אחת, אז יכול להיות שהוא יצטרך לשלם - - -

שי באב"ד: על הדירות שהוא מכר.

שי באב"ד: אם היו לו שש דירות והוא מכר רק דירה אחת ונשאר עם חמש, אז על שתיים נוספות מעל השלוש הוא כן משלם.

שי באב"ד: אבל אותה אחת שהוא מכר – לא ישלם.

אורי מקלב: ואם הוא מכר את כולן?

שי באב"ד: אז הוא יקבל.

שי באב"ד: תשעה חודשים, כמו מס השבח.

ישי פרלמן: בתוספת אנחנו קובעים את הסכום הקובע לגבי כל דירה, שעל בסיסו מחושב המס.

ישי פרלמן: אחרי זה נסביר את הכול.

ישי פרלמן: "תוספת לסימן ד'.

ישי פרלמן: 1.

ישי פרלמן: בתוספת זו - ״אזור״ - אזור סטטיסטי, ובאין מידע בפרסומי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה לגבי האזור הסטטיסטי - הישוב, ובאין מידע לגבי הישוב - תחום המועצה האזורית׳ ״אזור דירת המגורים״ - האזור שבו נמצאים הגוש והחלקה שעליהם ממוקמת דירת המגורים, לפי נתוני המרכז למיפוי ישראל; ובאין אפשרות לקבוע באיזה אזור נמצאת הדירה לפי הנתונים כאמור - האזור שבו נמצאת דירת המגורים לפי רשת קואורדינטות ברשת ישראל החדשה, ולעניין דירת מגורים שאינה נמצאת באזור - המועצה האזורית הקרובה ביותר לדירת המגורים לפי קו אווירי; ״אזור סטטיסטי״ - יחידת שטח רציפה שנוצרת מחלוקה גאוגרפית- סטטיסטית, שנקבע כאזור סטטיסטי לפי פרסומי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה; ״המדד החברתי-כלכלי״ - אפיון אזורים בישראל וסיווגן לפי הרמה החברתית־כלכלית של האוכלוסייה, לפי פרסומי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה; "מדד פריפריאליות - מדד פריפריאליות של רשויות מקומיות לפי פרסומי הלשכה המרכזית לסטטיקה.

ישי פרלמן: "

דוד אמסלם: רגע, יהודה ושומרון - תחולת החוק הזה חלה גם עליהם?

ישי פרלמן: כן, ישראל והאזור.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: הרי הפטורים לא חלים עליהם.

דוד אמסלם: קודם דנו כאן שיש אלוף או לא אלוף.

דוד אמסלם: קודם טענתם, למשל, לגבי פטורים של עמותות וסמוטריץ היה צריך להביא את זה באופן פוזיטיבי.

דוד אמסלם: למה פה זה כבר נכנס לעניין?

רועי פולקמן: כי אמרו שהחקיקה היא פרסונלית.

רועי פולקמן: דיברנו על זה שבין חקיקה של החלת לבין חקיקה פרסונלית, שמוחלת על יהודה ושומרון, וזה פרסונלי.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: כשאתה רוצה לקחת - - -

רועי פולקמן: לא, זה הנוהג.

רועי פולקמן: חקיקה על הפרט חלה.

רועי פולקמן: הרי גם חוקי המס חלים ביהודה ושומרון.

רועי פולקמן: זה המצב הנהוג.

רחל עזריה: דודי, גם בעפרה, גם בעמונה, גם ביהודה ושומרון – 5:10 בבוקר.

ישי פרלמן: '"מעריך" – 4.

ישי פרלמן: 421 בהפחתת 2.2% ממכפלת ערך פריפריאליות בערך חברתי-כלכלי, בתוספת הסכום המתקבל מצירוף של כל אלה: (1) 79.7% ממקדם שטח הדירה; (2) 7.8% מהערך החברתי-כלכלי; (3) 8% מערך הפריפריאליות; (4) 2.8% מהתוצאה המתקבלת מהעלאת ערך המדד החברתי-כלכלי בחזקת 2; (5) 2% מהתוצאה המתקבלת מהעלאת ערך מדד הפריפריאליות בחזקת 2; "מקדם שטח הדירה" – לוגריתם לפי בסיס 10 של שטח הדירה; "המרכז למיפוי ישראל" ו"רשת ישראל החדשה" – כמשמעותם לפי פקודת המדידות; "ערך חברתי-כלכלי", לגבי דירת מגורים – ערך המדד החברתי-כלכלי של אזור דירת המגורים, לפי המדד החברתי-כלכלי; "ערך פריפריאליות", לגבי דירת מגורים – ערך מדד הפריפריאליות של אזור דירת המגורים, לפי מדד הפריפריאליות; "פרסומי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה" – הנתונים המופיעים בפרסומי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, הידועים ב-31 באוקטובר שלפני שנת המס שלגביה מוטל המס לפי פרק זה.

ישי פרלמן: 2.

ישי פרלמן: הנוסחה לחישוב הסכום הקובע היא העלאת 10 בחזקת המעריך.

ישי פרלמן: "

רחלי קופר: הרעיון שעומד מאחורי הנוסחה הזו, שעשינו בדיקה על עסקאות שהסתיימו בשנה האחרונה ואיך הן מופיעות - - - המקדמים כאן, הם - - - של כל אחד מהמשתנים לשווי דירות בכל אזור.

ערן יעקב: בגדול, ניסינו לייצר שוק של פרוקסי, קרבה לעולם של מחיר שמשקף לא בהכרח את מחיר הדירה בדיוק.

ערן יעקב: לקחנו נתונים, שהם נתוני עבר, וניסינו לראות את הקשר ואת המתאם ביניהם בהתאם לכל מיני משתנים, שזה: מדד פריפריאלי, מיקום - - -

דוד אמסלם: אבל נתתם אופציה לבן אדם להביא הערכת שמאי ולהגיד לכם שטעיתם?

דוד אמסלם: אולי טעיתם?

דוד אמסלם: מה, זה על באב אללה?

דוד אמסלם: אתה והמזל שלך?

ערן יעקב: לא מדובר פה על שווי דירה בעולם השמאות.

ערן יעקב: זה לא שווי דירה בעולם הזה, אלא זה משהו - - -

דוד אמסלם: זה שווי דירה שאתם החלטתם?

שרן השכל: כן, לפי הנוסחה הזו.

שרן השכל: דודי, אתה צודק במאה אחוז.

דוד אמסלם: אתה רוצה לתת איזושהי החלטה פיקודית, אז כשאתה נותן אותה אתה אומר שיכול להיות שיש פה משהו לא מאוזן, אז אני מאפשר ועדת חריגים, משהו.

דוד אמסלם: שבן אדם יוכל לטעון: אתה צודק לגבי כל השכונה, אבל לגבי הבית שלי אתה לא צודק, ובוא תבדוק.

ערן יעקב: מזה רצינו להימנע, בשביל זה זו נוסחה - - -

דוד אמסלם: רציתם להימנע ממה?

ערן יעקב: כי אתה לא יכול לנהל את זה ברמה פרטנית.

דוד אמסלם: נראה לך סביר שאתה אמור לקחת כסף מבן אדם שלא מגיע לו, גם לפי תפיסתך, שתיקח לו, רק בגלל שלקחת סטטיסטיקה?

ערן יעקב: יש המון חוקים שהם חוקים נורמטיביים.

ערן יעקב: מה זאת אומרת?

דוד אמסלם: הרי אתה רוצה לבוא עם שווי הדירה.

דוד אמסלם: אם היית אומר, למשל: אני רוצה לקנוס אותך כי יש לך דירה שלישית כך וכך - - -

ערן יעקב: אבל זה לא בהכרח שווי הדירה.

ערן יעקב: זה מה שאמרנו כרגע.

דוד אמסלם: אז מה אתה עושה?

דוד אמסלם: אם זה לא שווי הדירה, אז תוציא אותה - - -

קריאה: דודי, אתה צודק.

קריאה: אנחנו באמצע.

דוד אמסלם: אז אני מציע לכם הצעה: קח את הנוסחה שלקחת, אבל תייצר לה ועדת חריגים, שהבן אדם יוכל לבוא ולטעון.

ערן יעקב: אז כולם יבואו.

ערן יעקב: אי אפשר לנהל את זה, זה בדיוק העניין.

דוד אמסלם: זו בעיה שלך לנהל את זה, לא של האזרח.

ערן יעקב: אבל יש עניין של יעילות.

דוד אמסלם: האם נשמע לך סביר שאתה מחליט היום שבכל ירושלים אתה גובה מס הכנסה 40%, כי אין לך זמן לבדוק את זה וגם אחד שלא מרוויח ישלם?

ערן יעקב: אבל זה לא המצב.

דוד אמסלם: זה המצב.

דוד אמסלם: תבין מה אתה אומר לי.

ערן יעקב: זה בנוי על פרמטרים, שהפרמטרים הם אובייקטיביים ברובם.

ערן יעקב: אין שווי דירה, יש פרמטרים אובייקטיביים שמשקפים עלות מסוימת.

ערן יעקב: זה בצורה שוויונית לכולם, באותו אופן לכולם.

דוד אמסלם: אתה אומר: עשיתי לפי שווי הדירה.

דוד אמסלם: זה הבסיס שלך.

ערן יעקב: לא אמרתי שהבסיס הוא שווי הדירה.

דוד אמסלם: אז תוציא מהנוסחה את שווי הדירה.

ערן יעקב: אין שווי דירה בנוסחה.

דוד אמסלם: אתה עושה פה אמדן של שווי הדירה.

ערן יעקב: לא עושה אמדן של שווי דירה.

ערן יעקב: לקחנו פרמטרים שונים: מקדם אזורי, סוציו-אקונומי - - -

דוד אמסלם: מה שאתם עושים פה, אתם לוקחים פרמטר רוחבי, חתכתם אותו והחלטתם כמה שווי הדירה באותו רחוב.

ערן יעקב: כמה המקדם האזורי.

דוד אמסלם: "מקדם אזורי" זה מכובס לשווי דירה.

קריאה: הכנסתם גם קומות, למשל?

ערן יעקב: לא, אין קומות.

ערן יעקב: אתה לא יכול.

מעין נשר: ברור שאם היה לנו את מספר הילדים ומספר הקומה – אם היו לנו את כל הנתונים האפשריים – היינו מכניסים אותם.

מעין נשר: אבל בסוף אנחנו רוצים להשתמש בנתונים שיש לנו ובנתונים אובייקטיביים.

מעין נשר: הנתונים שיש לנו והם אובייקטיביים זה שלושה דברים: המדד החברתי-כלכלי של השכונה, וזה משקף את ההבדלים בין שכונות שונות בתוך העיר, ואת מדד הפריפריאליות שמשקף את ההבדל, למשל, בין מחיר קרקע בעומר לתל אביב.

דוד אמסלם: אתם רוצים לגבות מאדם 18,000 שקל בשנה, ואתם אומרים שאין לכם כוח אדם כדי לבדוק כמה הדירה שווה באמת?

יצחק כהן: לא לא - - -

מעין נשר: זה לא עניין של כוח אדם.

דוד אמסלם: הרי אם יש לך שמאי, אתה אומר לו: לך לדירה של משה, תבדוק כמה היא שווה.

דוד אמסלם: תן לי הערכה.

דוד אמסלם: למה אני צריך - - -

מעין נשר: אתה יודע מצוין איך עובדות שומות.

דוד אמסלם: אתה אומר: אני חוסך, אז אני מחליט על כל השכונה, על כל העיר.

דוד אמסלם: זה בסדר, אבל שתהיה ועדת חריגים.

אורי מקלב: ועדת חריגים היא חשובה.

רועי פולקמן: אפשר לקרוא את הפרק של קופת הגמל?

רועי פולקמן: זה שני עמודים, ואז גם לי יש כמה הערות.

אורי מקלב: הוא נמצא בשכונה, אבל הדירה הרוסה, לא משכירים אותה.

אורי מקלב: על מה אתם לוקחים כסף?

משה גפני: אני מבקש הפסקה לרגע.

משה גפני: הצבענו על הרביזיה בחוק של רשות שדות התעופה, וקיבלנו פה אחד את ההסתייגות שסגן השר ביקש יחד אתי.

משה גפני: עכשיו אנחנו צריכים להוציא את ההסתייגות שהתקבלה, והתקבלה לאחר מכן הבקשה לרביזיה.

משה גפני: לפני שאני מצביע על חוק רשות שדות התעופה, צריך להוציא את החוק של זהבה מהחוק של רשות שדות התעופה.

משה גפני: מי בעד הוצאת החוק של חברת הכנסת זהבה גלאון מהחוק של רשות שדות התעופה?

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: בעד – רוב

משה גפני: ההצעה בדבר הוצאת החוק של חברת הכנסת זהבה גלאון בדבר תמיכה בצעירים שאין להם תמיכה מבני משפחתם, אושרה.

משה גפני: הצעת החוק יצאה.

משה גפני: פרק י"ב – שונות, סעיפים 174–176, רשות שדות התעופה.

משה גפני: בתוך החוק הזה יש את העלאת גיל הפרישה לנשים, עם הארכת המועד, את התשלום הרבעוני לניצולי שואה – מה שהיה בהסכמה.

משה גפני: אני מבקש להצביע על סעיפים 174–176 – רשות שדות התעופה, מתוך הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית, עם ההסתייגויות שהתקבלו פה אחד.

משה גפני: מי בעד אישור החוק?

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: בעד – רוב

משה גפני: פרק י"ב: שונות, מתוך הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות 2017 ו-2018), התשע"ז-2016, אושר.

משה גפני: החוק אושר.

משה גפני: על הפחתת שיעורי המס יש רביזיה.

משה גפני: מי בעד הרביזיה?

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: בעד הרביזיה – מיעוט

משה גפני: הרביזיה לא נתקבלה.

משה גפני: הרביזיה לא נתקבלה, ולכן הפרק: מיסים – שינויים במדיניות המס, סעיפים 89(3), (4), (6), 90, 91, 92א(3), 93, 94 ו-94 נתקבל.

משה גפני: מי בעד ההסתייגות של נאוה בוקר – תשלום של 600 מיליון שקל?

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: בעד ההסתייגות – מיעוט

משה גפני: ההסתייגות לא נתקבלה.

משה גפני: ההסתייגות לא נתקבלה.

משה גפני: תודה רבה.

אורי מקלב: אנחנו חוזרים לנושא מס ריבוי דירות.

אסי מסינג: אני רוצה לחזור לסעיף של המענק.

אסי מסינג: על מנת למנוע מצב שיהיו תכנונים לצורך המענק, נגביל את זה לרכישות שהתבצעו עד היום.

אסי מסינג: זה מותר עד היום.

אסי מסינג: נקבע את זה במפורש בחוק.

אורי מקלב: מי שקנה את הדירה השלישית שלו לאחר התאריך של החוק וירצה למכור את זה בעוד חצי שנה, הוא לא יקבל את המענק.

אסי מסינג: לא יום תחילתו של החוק, אלא היום.

רחל עזריה: אני רוצה להגיש הסתייגות בעניין קופות הגמל.

אסי מסינג: "תיקון חוק קופות גמל 149.

אסי מסינג: בחוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל), התשס"ה–2005 – (1) בסעיף 22 – (א) אחרי סעיף קטן (א) יבוא: "(א1) עמית יהיה רשאי להפקיד תשלומים בקופת גמל להשקעה עד יום י"א בתשרי התשע"ח (1 באוקטובר 2017) מעבר לתקרה הקבועה בסעיף קטן (א), ובלבד שמתקיימים כל אלה: (1) לפני מועד ההפקדה הוא מכר דירה שהיתה בבעלותו לפני יום ג' בטבת התשע"ז (1 בינואר 2017) (להלן – היום הקובע) לרוכש תושב ישראל שיש לו דירה יחידה כהגדרתה בסעיף 9(ג1ג)(4) לחוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה), התשכ"ג–1963 (להלן – חוק מיסוי מקרקעין) או לרוכש כאמור שאין לו דירה;"

אורי מקלב: את המענק התלית בכך שיהיה תושב ישראל?

אסי מסינג: לא.

אורי מקלב: אז למה כאן?

אורי מקלב: מה ההבדל?

אורי מקלב: אני לא חושב שזה צריך להיות.

אורי מקלב: אתה רוצה שהוא ימכור את הדירה, ואם הוא חייב למכור – שיהיה לו ביטחון פנסיוני.

אסי מסינג: אסביר את התנאים.

אסי מסינג: תן לי לקרוא את התנאים ואז אסביר כל אחד מהם.

אסי מסינג: "(2) החל מהיום הקובע ועד מועד מכירת הדירה כאמור בפסקה (1), הוא היה חייב במס כהגדרתו בסעיף X לחוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות 2017 ו-2018), התשע"ז–2016, והגיש הצהרה על דירות המגורים שבבעלותו לפי סעיף X לחוק האמור; (3) סך כל התשלומים שיופקדו לקופת גמל להשקעה, מעבר לתקרה הקבועה בסעיף קטן (א), לא עלו על 2,000,000 שקלים חדשים או על סך התמורה שהתקבלה בעבור מכירות דירות שמתקיים בהן האמור בפסקה (1), לפי הנמוך מביניהם; (4) העמית הציג אישור מהמנהל, כהגדרתו בחוק מיסוי מקרקעין, כי התקיימו התנאים הקבועים בפסקאות (1) ו-(2), ועל גובה התמורה שהתקבלה בעבור מכירות דירות שמתקיים בהן האמור בפסקה (1); (ב) אחרי סעיף קטן (ג) יבוא: "(ד) השר, באישור ועדת הכספים, יהיה רשאי לשנות את הסכום הקבוע בסעיף זה.

אסי מסינג: " מה שאנחנו מציעים כאן, בתוספת המוצעת, זה להשתמש במכשיר שנקרא "קופת גמל להשקעה", שהוא כבר קיים היום.

אסי מסינג: זה מכשיר שמדבר על כך שאפשר להפקיד הפקדות ואפשר לבצע משיכות הוניות, ולאפשר להכניס לאותו מכשיר את התמורה שמתקבלת ממכירה של הדירה השלישית ומעלה, כשהיא מוגבלת בתנאים.

אסי מסינג: התנאים הם: ראשית, שהמכירה היא מכירה לרוכש תושב ישראל שיש לו דירה יחידה או אין לו דירה בכלל.

אסי מסינג: כלומר מה שאנחנו מכנים "מחוסר דירה".

יצחק כהן: או משפרי דיור.

אסי מסינג: או למשפרי דיור.

אורי מקלב: למה במענק של מס שבח לא עשית את זה דווקא לתושב ישראל?

אורי מקלב: אם יש היגיון במה שאתה אומר עכשיו, שאתה רוצה דווקא למשפרי דיור, אז למה לא שם?

אורי מקלב: או למה כאן?

אסי מסינג: אני מזכיר שהתנאים למענק יכולים להיקבע על-ידי שר האוצר, ואפשר יהיה לקבוע את אותם תנאים במסגרת - - -

אורי מקלב: אני מזכיר לך בדיקה שאנחנו צריכים לדעת קודם.

אסי מסינג: זה באישור ועדת הכספים של הכנסת.

שרן השכל: איך הוא מוכיח שמי שקנה את זה אין לו עוד דירה או שבסך הכול יש לו דירה אחת?

אורי מקלב: שהוא זכאי.

אסי מסינג: אישור מידע המנהל - - -

אורי מקלב: הוא צריך להוציא זכאות.

שרן השכל: מה זאת אומרת?

שרן השכל: מי שקנה ממנו את הדירה, יהיה לכם רישום של כל מי - - -?

אורי מקלב: יש רישום.

אסי מסינג: יש רישום, כי הוא חייב במס.

אסי מסינג: התנאי השני הוא 2 המיליון.

אורי מקלב: למה 2 מיליון?

אורי מקלב: היה מדובר על 2.5 מיליון.

אורי מקלב: אתה מדבר שזה יכול להיות שתיים-שלוש דירות.

אסי מסינג: כן.

אסי מסינג: כל הדירות שהתמורה שלהן 2.5 מיליון, לפי הנמוך מביניהן, כמובן, והוא צריך להציג את האישורים.

אסי מסינג: לפי הסעיף הזה, השר מוסמך לשנת את הסכומים הקבועים בסעיף, שהם כוללים גם את הסכום המנוי פה – 2.5 מיליון שקלים – וגם את הסכום המקסימלי שקבוע לקופת גמל השקעה כיום בחוק קופות גמל, שעומד על 70,000 שקלים.

אסי מסינג: אלה סכומים שאפשר יהיה להתאים אותם ולהגדיל אותם.

אסי מסינג: אני מזכיר שאנחנו מדברים על הוראת שעה שכל כולה הפקדות עד 1 באוקטובר 2017.

אסי מסינג: כלומר, לא ניתן יהיה להפקיד לקופות הגמל להשקעה הזאת מעבר ל-1 באוקטובר 2017.

אורי מקלב: אני מציע שאותו תאריך שייקבע לגבי הדברים האחרים ייקבע גם כאן.

אורי מקלב: אם נשנה שם את התאריכים, נשנה גם פה.

רחל עזריה: יש לי הסתייגות.

רחל עזריה: אני רוצה בחוק קופות הגמל להשקעה להגדיל את התקרה מ-70,000 שקל ל-100,000 שקל.

אורי מקלב: השר רשאי, זה מה שהוא אמר.

אסי מסינג: את לא מדברת על הסעיף שתיקנו פה אלא על הסעיף שקיים היום בחוק קופות גמל השקעה.

אסי מסינג: השר רשאי, אבל יש עלות להגדלת הסכום כרגע.

רחל עזריה: אני מזכירה לכם שבחוק המקורי שהבאתם רציתם שהסכום יהיה גבוה יותר.

אורי מקלב: אני תומך בזה, רק אם יש הסכמה - - -

אסי מסינג: צריך לכמת את הדבר הזה.

אסי מסינג: עשויה להיות לזה עלות תקציבית.

רחל עזריה: איך?

אסי מסינג: למה לא לעשות את זה בתקנות?

רחל עזריה: הסברתי את זה בבוקר, אשמח להסביר שוב.

רחל עזריה: יש אנשים שהיה להם כסף לפני עשור, הם צברו ריביות וקנו דירה.

רחל עזריה: הם העלו את מחירי הדירות.

רחל עזריה: עכשיו, כשהם מוכרים את הדירה השלישית שלהם אנחנו מאפשרים להם מסלול מאוד אטרקטיבי, ואנחנו גם משקיעים כסף במסלול האטרקטיבי הזה.

רחל עזריה: אני שואלת את עצמי מה הדרך שזוגות צעירים או אנשים לאורך חייהם יכולים לצבור הון ראשוני לדירה, ואין היום כמעט שום מסלול בגלל הבעיה של הריבית הנמוכה.

רחל עזריה: האופציה של קופת גמל להשקעה היה בדיוק סוג של מסלול כזה.

אורי מקלב: אני מציע שיבוא היושב-ראש הקבוע והוא זה שיחליט בעניין הזה.

אורי מקלב: לא אני.

אורי מקלב: אני לא רוצה לקבל החלטה בעניין הזה.

אסי מסינג: אני מזכיר שקופות גמל להשקעה, במשיכה לפני הוא חייב במס רווחי הון.

רחל עזריה: אני יודעת.

רחל עזריה: הדבר היחיד הוא שאם הוא עובר מאחד לשני הוא לא משלם.

רחל עזריה: זו לא הטבה מאוד דרמטית, לכן אני מופתעת מההתנגדות.

אורי מקלב: אסי, תמשיך.

אסי מסינג: "(2) בסעיף 23 – (א) בסעיף קטן (א), אחרי פסקה (2ב) יבוא: "(2ג) העברה של כספים המגיעים למוטב מקופת גמל להשקעה, לחשבון חדש בקופת גמל להשקעה על שמו של המוטב;" כאן אנחנו מדברים על אפשרות של העברה של כספים שמגיעים למוטב בקופת גמל להשקעה לחשבון בקופת גמל להשקעה על שמו של המוטב.

אסי מסינג: זה במקרה שיש פטירה, אנחנו מאפשרים להמשיך להשאיר את הכסף הזה בתוך המערכת של החיסכון ולהמשיך ליהנות מההטבה.

אסי מסינג: "(ב) בסעיף קטן (ב2), אחרי פסקה (2) יבוא: "(3) המגיעים למוטב מקופת גמל להשקעה שהועברו לחשבון בקופת גמל להשקעה על שם המוטב כאמור בסעיף קטן (א)(2ג), ככספים שהפקיד המוטב בחשבון כאמור במועד שבו הופקדו בידי העמית שנפטר; (4) על אף האמור בפסקה (3), יראו סכומים שהופקדו לקופת גמל להשקעה, ואשר התקיימו לגביהם התנאים שבסעיף 22(א1) וחלות עליהן הוראות סעיף 9(18ב) לפקודת מס הכנסה, ככספים שהפקיד המוטב בחשבון חדש כאמור בסעיף קטן (א)(2ג) בתום שלושה חודשים מהמועד שבו נפטר העמית.

אסי מסינג: " זה המשך למה שאמרתי קודם.

אסי מסינג: אנחנו מאפשרים למוטב של עמית בקופת גמל להשקעה להעביר את הכספים על שמו ולהשאיר אותם במערכת, כך שאפשר יהיה להמשיך לחסוך אותם במסגרת קופת הגמל להשקעה.

אסי מסינג: " תיקון פקודת מס הכנסה 150.

אסי מסינג: בפקודת מס הכנסה , בסעיף 9, לפני פסקה (19) יבוא: "רווחים מקופת גמל להשקעה - (18ב) ריבית, הפרשי הצמדה ורווחים אחרים (להלן – רווחים), שקיבל יחיד מקופת גמל להשקעה, אשר מקורם בסכומים שהופקדו לקופת גמל להשקעה, ואשר התקיימו לגביהם התנאים שבסעיף 22(א1) לחוק הפיקוח על קופות גמל (להלן – סכומים) והתנאים המנויים בפסקאות (1) עד (3) להלן; נפטר היחיד והתקיים לגביו התנאי המנוי בפסקה (3) טרם פטירתו, יהיו הרווחים שנצברו עד תום שלושה חודשים ממועד הפטירה, פטורים: (1) חלפו 5 שנים לפחות ממועד התשלום הראשון של סכומים לאותו חשבון; (2) היחיד הגיע לגיל 60; (3) היחיד הציג את אישור המנהל כהגדרתו בחוק מיסוי מקרקעין, שלא רכש דירת מגורים, במישרין או בעקיפין, מיום ג בטבת התשע"ז (1 בינואר 2017) ועד 6 שנים ממועד התשלום הראשון של סכומים לחשבון, לעניין זה – (1) אם רכש היחיד דירה, לאחר י"א בתשרי התשע"ח (1 באוקטובר 2017), וב-18 החודשים שלאחר רכישת הדירה או ב-18 החודשים שלפני רכישת הדירה, מכר דירת מגורים אחרת, יראו אותו כאילו לא רכש דירה, ובלבד שמכירת הדירה לא נעשתה לפני התשלום האחרון לאותו חשבון; (ב) על אף האמור בכל דין ובכל הסכם, יראו יחיד ובן זוגו, למעט בן זוג הגר דרך קבע בנפרד, וילדיהם שטרם מלאו להם 18 שנים כרוכש אחד.

אסי מסינג: " למעשה, מה שמוצע כאן זה לתת פטור על הריבית, והפרשי ההצמדה והרווחים האחרים שמקבל היחיד מקופת הגמל.

אסי מסינג: כלומר, הוא לא ישלם מס רווחי הון בעת המשיכה, מה שהוא היה משלם בכל מוצר אחר במסגרת החסכונות הפנסיוניים בקופות הגמל להשקעה, אם המקור של הכסף הוא כמובן כתוצאה מהמכירה של הדירות.

אסי מסינג: הדבר השני הוא שהקופות האלה יהיו צבועות.

אסי מסינג: זאת אומרת המקור של הכסף שהוא הופקד, אני מזכיר, דיברנו קודם לכן על הסעיף שמדבר על ההשקעה שהמקור שלה יציג שהיתה מכירה ליחיד שהוא או משפר דיור או שהוא חסר דיור.

אסי מסינג: אז אם הוא מפקיד את הכסף הזה לאותה קופה ומושך אותו לאחר שש שנים והגיע לגיל 60 ומציג את האישורים שלמעשה הוא לא מכר את הדירה, במישרין או בעקיפין, במשך שש שנים, אז הוא זכאי לאותה הטבת מס.

דוד אמסלם: מה ההטבה?

אסי מסינג: ההטבה היא הטבה שהוא לא משלם מס רווחי הון.

אסי מסינג: כלומר, ההשקעה בקופה הזאת - - -

רועי פולקמן: זה הטבה לא קטנה.

אסי מסינג: פטורה ממס רווחי הון.

דוד אמסלם: זה אומר שהוא לקח את הכסף.

אסי מסינג: הפקיד אותו, השקיע אותו, צריך לסגור אותו לשש שנים עד גיל 60, 6 שנים ושישים.

דוד אמסלם: אני מנסה להבין, זה אותו פטור ששר האוצר אמור - - -

אסי מסינג: לא, לא, לא.

רועי פולקמן: לא.

רועי פולקמן: הוא מקבל פטור ממס שבח – את המענק, ואז הוא לוקח את הכסף ויכול ללכת לקופת הגמל הזאת.

רועי פולקמן: הרי אמרנו שאנחנו רוצים לדאוג לפנסיה.

רועי פולקמן: ישים בקופת הגמל הזאת, עד התקרה.

אסי מסינג: התשואה היא התשואה שהוא ישיג בקופת גמל, אבל יש לו פטור ממס על הרווחים, רווחי הון.

אסי מסינג: פטור ממס.

אסי מסינג: בכל מקום אחר שהוא היה מנהל - - -

רועי פולקמן: זה פטור גדול.

אסי מסינג: הוא צריך להשאיר את הכסף למשך שש שנים ועד גיל 60.

דוד אמסלם: עכשיו, אם הוא מעל גיל 60?

אסי מסינג: אז הוא יכול למשוך, אבל הוא צריך להשאיר אותם שש שנים.

דוד אמסלם: רגע, אני מנסה להבין.

דוד אמסלם: אתה בעצם מדבר איתי לפטור אותו ממס על הריבית.

קריאה: על הרווחים.

אסי מסינג: על התשואה, על התשואה שהושגה בקופה.

דוד אמסלם: גם ככה התשואה היום היא זניחה.

אסי מסינג: על הקופה לא.

אסי מסינג: אנחנו מדברים על התשואה שהושגה בקופת הגמל.

קריאה: היא לא זניחה.

דוד אמסלם: אז אני מספר לך שלפעמים היא גם שלילית.

אורי מקלב: אבל זה המכשיר טוב שקיים, דודי.

אורי מקלב: זה המכשיר הכי טוב שקיים היום בשוק.

דוד אמסלם: שנייה, אני שואל –

אורי מקלב: אתה צודק, אז מה אפשר לעשות?

דוד אמסלם: אני רוצה לשאול שאלה אחרת.

דוד אמסלם: אז תגיד, למה אתם לא תייצרו לו.

דוד אמסלם: שנייה, דקה.

אורי מקלב: כן, רבותיי.

דוד אמסלם: למה אתם לא תייצרו לו – אתה שומע אותי?

משה אשר: שנייה, רגע.

משה אשר: מה זה?

משה אשר: מיועדות אתה מתכוון?

דוד אמסלם: ודאי.

דוד אמסלם: למה אתם לא תייצרו לו מה שנקרא השקעה בגובה התשואות בגובה שאתה מקבל מהם?

דוד אמסלם: תראה, אתה מאלץ אותו למכור את הדירה, ואנחנו מבינים גם למה.

דוד אמסלם: אבל הבן אדם אומר לך: תשמע אני משקיע, הייתי מקבל 3% תן לי את ה-3% וזהו.

דוד אמסלם: .

משה אשר: יכול להיות שבשוק ההון הוא יקבל הרבה יותר, ופטור.

דוד אמסלם: לא, לא תן לו לפחות את התקרה - - -

משה אשר: זה עלות תקציבית.

דוד אמסלם: אה, אז זה עולה כסף.

רחל עזריה: מה זה התקרה, מה הכוונה תקרה?

משה אשר: להבטיח לו תשואה מינימאלית.

רועי פולקמן: הוא אומר תבטיחי לו בקופה 3%.

אסי מסינג: אין היום.

קריאה: לא, לא, לא.

אורי מקלב: אתה גם מוכן, אתה מוכן גם שאם יהיה 6% הוא יסתפק ב3%?

דוד אמסלם: - - -

אורי מקלב: אתה גם מוכן אבל דודי, שאם הרווחים יהיו 6% הוא יסתפק ב-3%?

דוד אמסלם: שנייה רגע, אני מדבר אתה.

רחל עזריה: - - -

קריאות: - - -

אורי מקלב: רגע, רבותיי.

קריאה: אבל גם אם הוא מרוויח הרבה הכל שלו.

דוד אמסלם: לא שומע.

אורי מקלב: זה הולך הדדי.

אורי מקלב: זה הולך הדדי, דודי.

אורי מקלב: שאם הוא מרוויח 6% - זה גם בשבילו.

דוד אמסלם: בסדר, אז זה אומר בגדול –

משה אשר: אז תעביר אותו לשוק ההון.

דוד אמסלם: אז אתה אומר בגדול שאם אתה יודע היום שאתה לא מקבל כלום.

דוד אמסלם: אני אראה לך מה אני מקבל - - -

קריאה: לא דודי, הריבית.

דוד אמסלם: אראה לך מה אני מקבל על החסכונות, אתה תשתגע – אפס.

רועי פולקמן: לא, חסכונות, אבל קופת גמל?

קריאה: דודי --

רועי פולקמן: אבל גמל אתה מקבל.

דוד אמסלם: אני אומר לך, אני אראה לך.

דוד אמסלם: לפעמים היה תקופה שהייתי חוסך כל השנה והולך אחורה.

רועי פולקמן: הריבית.

קריאה: דודי, דודי - - -

קריאות והתלחששויות: - - -

שי באב''ד: לא.

שי באב''ד: די די!

משה גפני: מה אתה צועק?

משה גפני: מה אתה צועק?

משה גפני: אני לא אעביר את החוק.

משה גפני: אל תלכו?

משה גפני: נלך ועוד איך.

משה גפני: אנחנו לא עבדים שלכם.

שי באב''ד: אף אחד לא חושב שאתה עבדים.

משה גפני: אתה כן חושב.

משה גפני: (דקה 06:02)

קריאות: - - -

אסי מסינג: אנחנו רק נוסיף פה את אותו עניין של המכירה, את הדירה שלא יהיה דירה ש –

אייל לב ארי: אף אחד לא שומע.

אסי מסינג: לא, אני יודע, אני יודע.

קריאות: - - -

שי באב"ד: לא, לא, זה לא הדבר הזה.

שי באב"ד: על הדלתא אני לוקח יותר, לא על כל הסכום.

שי באב"ד: נו, אבל זה כלום כסף על הדירה.

אורי מקלב: - - -

שי באב"ד: לא, די, די.

שי באב"ד: - - - הוא לא רצה כלום, הוא לא רצה כלום על מעל מיליון שלוש מאות.

אורי מקלב: ועוד 3, לחלק ל-50 –

שי באב"ד: אני לא נוגע בנוסחה.

אורי מקלב: תוריד מאה.

אורי מקלב: כשהיינו ילדים: תבחר מספר, תוסיף שבע, תוריד שלוש, תכפיל בארבע, תוריד חמש תקבל זה.

אורי מקלב: כמה יצא, נכון שיצא שבע?

אורי מקלב: זה מה שיצא.

אורי מקלב: אתה רוצה לסיים להסביר?

אורי מקלב: שש שנים זה גם הוא מגיע לגיל 60 באמצע, אחרי שלוש שנים למשל.

אורי מקלב: אם אחרי שש שנים הוא מגיע לגיל 56, הוא צריך לחכות עד גיל 60.

אסי מסינג: הדבר הנוסף הוא תיקון, כדי להתאים למה שאמרנו קודם לכן, שהמכירה תהיה של דירה שהיתה בבעלותו עד היום.

אסי מסינג: זה אותו דבר שדיברתי קודם לכן לגבי המענק.

אסי מסינג: היום – 16 בדצמבר במקום 1 בינואר.

אורי מקלב: אמרת קודם שהוא לא מכר; הכוונה היא שהוא לא רכש.

אסי מסינג: מכר דירה שהיתה בבעלותו לפני יום.

אסי מסינג: זאת אומרת, אם מישהו רוכש דירה עכשיו אז זה לא חל.

אורי מקלב: אתה מתכוון שהפטור הזה יהיה בתנאי שהוא מכר את הדירה שלו אבל לא קנה - - -

אסי מסינג: שש שנים הוא לא קנה.

אסי מסינג: עוד חידוד לעניין המיסוי – ברגע שאדם נפטר, המוטבים שלו יכולים להשאיר את הכסף בקופות הגמל להשקעה, אבל מאותו זמן הם יהיו חייבים במס רווחי הון.

אורי מקלב: אחרי שלושה חודשים.

אסי מסינג: אחרי שלושה חודשים מיום הפטירה, כן.

אורי מקלב: אפשר להוסיף סכומים?

אסי מסינג: הוא יכול להוסיף סכומים, מה שיש בקופת גמל להשקעה רגילה, אותם 70,000 שקלים.

אסי מסינג: שם יש רווחי הון.

אורי מקלב: הוא חייב להפקיד את כל הכסף שהוא מקבל?

אסי מסינג: לא, זאת בחירה שלו.

אסי מסינג: הוא יכול, כמובן, גם לא להפקיד בכלל.

אורי מקלב: זה נכון, אבל אם הוא מפקיד – הוא לא חייב את כל הכסף.

רועי פולקמן: כמה תיקונים קטנים, ברשותך.

רועי פולקמן: אחד הוא תיקון טכני לעכשיו: את ההפקדות הוא יכול לעשות עד סוף השנה.

רועי פולקמן: אמרנו שתוך תשעה חודשים הוא צריך למכור, אבל בוא ניתן לו עוד קצת לקבל את הכסף.

רועי פולקמן: אז הוא יכול להפקיד עד סוף 2017.

רועי פולקמן: את זה צריך להכניס, בסדר?

אסי מסינג: זה ברישה של סעיף א(1).

שרן השכל: רועי, שאלה: אם בעל הדירה קנה את הדירה השלישית בשביל הבן שלו, להשקעה עתידית, למה הוא לא יכול לפתוח את קופת הגמל על שם הבן שלו בשביל השקעה עתידית?

שרן השכל: זה יתמרץ אותו עוד יותר למכור את הדירה הזו.

שרן השכל: למה זו לא אופציה?

אסי מסינג: קופת גמל יכולה להיות רק על שמו של העמית עצמו.

שרן השכל: אבל למה זה לא יכול להיות על שם אחד הילדים שלו, שבשבילו הוא משקיע בדירות האלה?

שרן השכל: הרי זה דירות להשקעה.

אסי מסינג: העמית הוא מי שמתקיימים בו התנאים של מכירת הדירה.

שרן השכל: העמית או הילד שלו.

שרן השכל: למה לא?

אסי מסינג: בכל עולם החיסכון הפנסיוני, ובכלל - - -

רועי פולקמן: יש לי - - -

שרן השכל: הוא לא יכול לפתוח על שם הבן שלו?

אסי מסינג: הוא לא יכול, גם היום.

אסי מסינג: אבל ניתן להוריש את הכסף עם פטור ממס.

שרן השכל: זה לא מתמרץ.

שרן השכל: הם קונים דירה לילד, אז הם יעבירו אותה על שם הילד.

רועי פולקמן: יש לי הסתייגות.

רועי פולקמן: "בסעיף 13 לחוק השכירות והשאילה, לאחר סעיף קטן (ב) יבוא: הוראה בחוזה שכירות, שעניינה העלאת דמי השכירות במקרה שיחול שינוי בחבות המס שחלה על המשכיר בטלה ולא יהיה לה תוקף.

רועי פולקמן: "

דוד ביטן: אתה השתגעת?

דוד ביטן: זה לפתוח משהו לשעתיים.

רועי פולקמן: ממש לא.

רועי פולקמן: תקשיב: "הוראות סעיף זה יחולו גם על חוזה שכירות שנחתם בטרם כניסת תיקון חוק זה לתוקף".

שרן השכל: מה זה, למנוע מהמשכירים להעלות את השכר?

שרן השכל: אתם לא נורמלים.

רועי פולקמן: לא, רק את הסעיף שהתנה.

שרן השכל: אבל אתם לא יכולים לעשות את זה.

שרן השכל: כאילו שהם לא יעקפו את זה ויעשו את זה בדרך אחרת.

רועי פולקמן: זה סעיף פשוט.

אייל לב ארי: זו הוראה רטרואקטיבית, היא בעייתית מאוד מבחינת זכות הקניין.

רועי פולקמן: הסעיף אומר שמי ששם סעיף בחוזה ואמר: אעלה אם החוק יעבור – אני רוצה להגדיר שאפשר יהיה לטעון שהסעיף הזה לא חוקי, זה הכול.

רועי פולקמן: אני לא מגביל בתנאים אחרים, אפשר לחדש את החוזה ולעשות מה שרוצים, אני רק שם שהסעיף הזה בטל.

רועי פולקמן: בדיני החוזים אני אומר שהסעיף הזה בטל.

שרן השכל: רועי, הסעיף הזה לא הגיוני.

שרן השכל: אתה מטיל קנס על מישהו ואתה גם לא נותן לו לגבות את זה חזרה.

שרן השכל: אתה חוסם את זה ממנו, כאילו שהוא לא יכול לחתום על חוזה חדש עם העלאה בשכירות.

שרן השכל: זה לא הגיוני.

שרן השכל: ממתי אתה מתערב בהסכמי שכירות?

שרן השכל: אתה רוצה - תחוקק חוק שהמדינה קובעת מה זה הסכם שכירות.

רועי פולקמן: אז החוק הזה בתהליכי חקיקה, הוא נקרא "חוק שכירות הוגנת".

שרן השכל: אז כשתחוקק אותו תעשה את זה.

רועי פולקמן: אבל זה סיפור אחר.

רועי פולקמן: אני מתייחס רק לסעיף שדיבר על התניית השכירות שכפופה לחוק הזה.

רועי פולקמן: אין לא קורה.

רועי פולקמן: תעלה הסתייגות למליאה, נצביע על זה במליאה.

רועי פולקמן: ויש לי עוד הסתייגות אחת.

שי באב''ד: רועי בוא נגמור את החוק.

רועי פולקמן: שי, אני עם כל הכבוד הייתי פה מרוכז.

רועי פולקמן: זה שתי הסתייגויות, זה לוקח עוד דקה.

אסי מסינג: על פניו התיקון הזה מעורר משפטיים מאוד גדולים, ואפילו חוקתיים.

אסי מסינג: זו התערבות בדיני החוזים.

רועי פולקמן: עשינו בדיקה עם הוועדה, ואנחנו עדיין מכניסים את זה.

רועי פולקמן: אז אפשר לא את הרטרואקטיבית.

רועי פולקמן: ההסתייגות השנייה: תיקון עקיף לפקודת העיריות – הוספת סעיף 256ה, הוראה בדבר רשם שכירויות.

רועי פולקמן: "בחוק עזר, לפי סעיף 249, רשאית מועצה להקים מאגר מידע שיכלול נתונים על חוזי שכירות שנכרתו בין משכירים לשוכרים בתוך הרשות".

רועי פולקמן: זה מסמיך - - -

אסי מסינג: אבל למה להכניס עכשיו את כל התיקונים האלה.

רועי פולקמן: זה הזמן.

רועי פולקמן: זה סעיף מאוד פשוט, נבדק עם משרד המשפטים, עם קמיניץ, בגלגול קודם.

רועי פולקמן: אני מסמיך רשות מקומית – היא יכולה לעשות, היא יכולה לא לעשות – להקים רשם שכירויות בחוק עזר.

קריאה: ומה התפקיד שלו?

רועי פולקמן: לאסוף מידע על שכירויות, שאפשר להפקיד חוזים.

אסי מסינג: יש פה שאלה של הגנת הפרטיות.

רועי פולקמן: נכון.

רועי פולקמן: בדקתי את זה מול הלשכה המשפטית - - -

אסי מסינג: איזו לשכה משפטית?

דוד ביטן: אורי, אתה לא יכול לנהל את הישיבה.

דוד ביטן: אתה לא חבר ועדת הכספים.

אורי מקלב: אני לא צריך להיות חבר.

אורי מקלב: ברגע שאין אף חבר מהמפלגה שלי, אני יכול לנהל, לפי התקנות החדשות.

קריאות: - - -

דוד ביטן: אני מכיר את התקנון – רק חבר קבוע יכול לנהל.

אורי מקלב: אל תופתעו אם פתאום יתברר לכם שאתם לא מכירים את התקנון.

קריאות: - - -

דוד ביטן: מקלב, אתה גם לא ממלא מקום.

דוד ביטן: אם היית ממלא מקום היית יכול.

קריאות: - - -

משה גפני: בטלפון – שמיקי זוהר ינהל.

משה גפני: בהצלחה.

קריאות: - - -

מכלוף מיקי זוהר: היו"ר מינה אותי לנהל.

מכלוף מיקי זוהר: שמעתם אותו בטלפון.

מכלוף מיקי זוהר: בואו נחזור לדברים הפתוחים בחוק הזה, נגיע להסכמות, נציין לפרוטוקול שהסכמנו על זה וזה יהיה בנוסח הסופי.

מכלוף מיקי זוהר: נצביע עכשיו על הנוסח הסופי.

מכלוף מיקי זוהר: חברים, קצת קשב ושקט כדי לגמור את החוק הזה.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו מתחילים.

מכלוף מיקי זוהר: בהערה הראשונה – איפה ההערות?

מכלוף מיקי זוהר: ההערות הפתוחות שאנחנו כביכול לא מסוכמים עליהן.

מכלוף מיקי זוהר: אני רוצה להבהיר אותן לפרוטוקול וכדי שנצביע ביחד על הנוסח הסופי – אפשר בבקשה?

דוד ביטן: ההערה היחידה שנאשרה פתוחה זה המליון 150 - -

מכלוף מיקי זוהר: איפה ההערות הפתוחות?

מכלוף מיקי זוהר: אפשר רגע?

אייל לב ארי: בדירת מגורים נושא החרגת - - - סעיף 104.

שלומית ארליך: 104 נשאר פתוח המיליון שקלים.

מכלוף מיקי זוהר: 104 – במקום מיליון שקלים יבוא 1.15 מיליון שקלים.

שלומית ארליך: סעיף 105 – נשאר פתוח העניין של סעיף קטן (ה).

מכלוף מיקי זוהר: בסעיף קטן (ה) - במקום מיליון שקלים יבוא 1.15 מיליון שקלים, ויישאר ה-1.4 מיליון.

מכלוף מיקי זוהר: הדלתה של הנוסחה היא רק 250,000 שקלים.

מכלוף מיקי זוהר: הלאה.

מכלוף מיקי זוהר: בסעיף 105(ה): "הסכום המתואם – ההפרש בין סכום הדירות להשקעה לסף מוכפל ב-5.6".

מכלוף מיקי זוהר: מה זה אומר?

מכלוף מיקי זוהר: תסבירו.

ערן ניצן: זה אומר שאתה צריך לעשות הרבה יותר אינטנסיבי – קיצרת ממיליון ל-1.4 מיליון.

מכלוף מיקי זוהר: את הנוסחה?

מכלוף מיקי זוהר: תשחט את הבן-אדם.

מכלוף מיקי זוהר: כן, נו.

שלומית ארליך: סעיף 106 – יו"ר הוועדה העלה את הנושא של העברה על שם ילדים מתחת לגיל 18.

מכלוף מיקי זוהר: לא מתקבל, נשאר על 18.

מכלוף מיקי זוהר: הלאה.

שלומית ארליך: בסעיף 107 – יו"ר הוועדה ביקש להוסיף קבוצות נוספות: נכים, ניצולי שואה.

מכלוף מיקי זוהר: אמרנו שאנחנו לא יכולים לעשות את זה.

שלומית ארליך: בסעיף 123 – הנושא של עבירות ועונשין.

שלומית ארליך: יו"ר הוועדה ביקש להוריד את הוראות המאסר, הקנסות.

מכלוף מיקי זוהר: כן, אז אנחנו מורידים את הוראת המאסר ומחליפים אותה בקנס מנהלי בסך 20,000 שקל.

ערן ניצן: שיקרת, רימית – מה זה 20,000 שקל?

ערן ניצן: מישהו שיקר ורימה, חלילה.

מכלוף מיקי זוהר: 30,000 שקל.

מכלוף מיקי זוהר: הוא משלם את החוב שלו ועוד קנס מנהלי.

ערן ניצן: אבל לא קנס מנהלי.

ערן ניצן: קנס.

מכלוף מיקי זוהר: קנס רגיל?

מכלוף מיקי זוהר: בסדר.

ערן ניצן: אבל לא בסכום כזה.

משה אשר: מיקי, מי שלא דיווח – נוריד את זה למאסר של שנה אבל נמיר את זה - - -

מכלוף מיקי זוהר: לא מאסר.

שרן השכל: לא מאסר.

שרן השכל: איזה מאסר?

שרן השכל: מאסר שנה?

שרן השכל: אנחנו נורמלים?

מכלוף מיקי זוהר: נלך על קנס.

דוד ביטן: אמרנו בלי מאסר.

מכלוף מיקי זוהר: אמרנו שזו עבירה פלילית, ותן קנס.

רחל עזריה: אמרנו כבר בלי.

משה אשר: אבל זו הטכניקה.

שרן השכל: מה זה טכניקה?

מכלוף מיקי זוהר: קנס.

מכלוף מיקי זוהר: כמה קנס?

דוד ביטן: עד פי שניים.

משה אשר: פי שניים מהסכום שהועלם.

שרן השכל: מה זה פי שניים?

שרן השכל: תלאימו לו את הדירה ונגמר הסיפור.

שרן השכל: תחרימו לו אותה.

מכלוף מיקי זוהר: שרן, הדירה שווה מיליון שקל.

מכלוף מיקי זוהר: הוא צריך לשלם מס של 10,000 שקל בשנה.

מכלוף מיקי זוהר: הוא לא שילם – ישלם קנס של 20,000 שקל.

שרן השכל: כשאתה מקבל דוח על חנייה של 100 שקל, אז פתאום אתה צריך לשלם 300 שקל במכה אחת?

מכלוף מיקי זוהר: דוח חנייה זה לא גניבת - - -

רחל עזריה: אם את רוצה להגיש הסתייגות להלאמת הדירה – את יכולה.

משה אשר: אפשר לעשות שמי שלא דיווח ישלם 50% מהסכום כקנס.

מכלוף מיקי זוהר: 50% מהסכום?

מכלוף מיקי זוהר: מקובל.

שלומית ארליך: אבל יש פה מדרג של עבירות.

שלומית ארליך: יש את סעיף קטן (א) שמדבר על כך שלא הגיש הצהרות, הודעות על שינוי או הצהרות בעקבות דרישות מנהל.

שלומית ארליך: מה יהיה המאסר במקרה הזה?

שלומית ארליך: סליחה, מה תהיה הענישה?

מכלוף מיקי זוהר: 50%.

מכלוף מיקי זוהר: תנו את הנתונים ובואו נגמור.

ליאת גרבר: בסעיפים ב ו-ג אנחנו מבקשים להשאיר את המאסר.

שלומית ארליך: אבל המאסר פה הוא לא חלק מהעניין, אז מה זה להשאיר?

ליאת גרבר: מי שרימה וכיזב – צריך להיות מאסר.

מכלוף מיקי זוהר: לא יהיה מאסר.

ליאת גרבר: אבל זה אנשים ששיקרו ורימו.

מכלוף מיקי זוהר: לא יהיה מאסר.

מכלוף מיקי זוהר: לא יהיה מאסר.

מכלוף מיקי זוהר: לא יהיה מאסר.

מכלוף מיקי זוהר: תנו קנס גבוה, בלי מאסר.

מכלוף מיקי זוהר: אם מישהו שיקר וזו עבירה חמורה – תנו קנס מנהלי גבוה.

מכלוף מיקי זוהר: לא רוצים מאסר בחוק הזה.

דוד ביטן: לא ברור לכם?

מכלוף מיקי זוהר: זו הכותרת בעיתון מחר.

מכלוף מיקי זוהר: אתם רוצים כותרת בעיתון מחר: מאסר למחזיקי דירה שלישית?

מכלוף מיקי זוהר: אני לא רוצה מאסר.

מכלוף מיקי זוהר: אין מאסר, די.

רועי פולקמן: מיקי אל תעשה מזה--

מכלוף מיקי זוהר: אין מאסר.

דוד ביטן: לא רוצים מאסר, אומרים לכם במפורש.

מכלוף מיקי זוהר: הישג לקואליציה.

משה אשר: אז - - -

מכלוף מיקי זוהר: מה?

מכלוף מיקי זוהר: שקט בבקשה, אני לא שומע.

משה אשר: באותן סיטואציות של כזב, הקנס יהיה פי שלושה.

מכלוף מיקי זוהר: מקובל – על כזב פי שלושה.

שרן השכל: מה זה?

שרן השכל: אמרתם עד 50% מהסכום.

שרן השכל: מיקי, שכחת להצהיר - - -

שי באב"ד: הצהיר במסמכים שקריים.

מכלוף מיקי זוהר: אם יש לו דירה של מיליון שקל, הוא צריך לשלם עליה 10 אלף שקל - - -

מכלוף מיקי זוהר: כזב – פי שלושה, שאר העבירות – פי שניים?

שרן השכל: הם כבר אמרו 50% מהגובה של הסכום.

שרן השכל: הם אמרו 50% מהגובה של מה שהיה צריך לשלם.

מכלוף מיקי זוהר: כזב – פי שלושה, שאר העבירות – פי שניים.

מכלוף מיקי זוהר: הלאה.

שלומית ארליך: רגע, לא, חסר פה מדרג.

שלומית ארליך: יש פה שלושה מקרים.

מכלוף מיקי זוהר: שלושה מקרים?

שלומית ארליך: סעיף קטן (א) מדבר על הגשת הצהרות או הודעות על שינוי.

שלומית ארליך: מה אתם רוצים שיהיה במקרה הזה?

מכלוף מיקי זוהר: 50% מסך החוב.

מכלוף מיקי זוהר: הלאה, אני קובע את זה.

מכלוף מיקי זוהר: על הסעיף הראשון 50% מסך החוב.

שלומית ארליך: סעיף קטן (ב) מדבר על מסירת הצהרה, ידיעה או הודעה שאינה נכונה.

מכלוף מיקי זוהר: פי שניים מהחוב.

שלומית ארליך: סעיף קטן (ג) מדבר על אדם שבמטרה להתחמק עבר את אחת מהעבירות.

מכלוף מיקי זוהר: פי שלושה.

מכלוף מיקי זוהר: הלאה, זהו?

שלומית ארליך: רגע, ואז בעצם אנחנו לא צריכים – מה לגבי כופר כסף?

מכלוף מיקי זוהר: לא צריך כופר כסף.

מכלוף מיקי זוהר: אם אין מאסר אז אין כופר כסף.

שלומית ארליך: אז אנחנו מבטלים כופר כסף, אנחנו מבטלים גם את סעיף קטן (ד) שמדבר על זה שאישום בפלילים או הרשעה אינם גורמים לחובתו לתשלום המס.

מכלוף מיקי זוהר: נכון.

מכלוף מיקי זוהר: אינם גורמים תשאירי, זה לא פוטר אותו – הוא ישלם וגם - - -

שלומית ארליך: אבל אין אישום פלילי.

מכלוף מיקי זוהר: אה רגע, תשלום הקנס פוטר מרישום פלילי, כן?

שלומית ארליך: לא, אבל אין רישום פלילי, זה קנס.

מכלוף מיקי זוהר: לא, יש פה רישום פלילי.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו כן עומדים על רישום פלילי, אבל הקנס ממיר את הרישום הפלילי.

מכלוף מיקי זוהר: במקום רישום פלילי יהיה קנס.

שי באב"ד: אתה לא יכול לבטל רישום פלילי.

שי באב"ד: שיקרת למדינת ישראל.

שי באב"ד: העלמת מס.

מכלוף מיקי זוהר: בסדר, תשאירי את הרישום הפלילי.

שלומית ארליך: אבל ביטלת את סעיפי העונשין האלה.

מכלוף מיקי זוהר: אז תשאירי סעיף עונשין שמדבר רק על רישום.

שלומית ארליך: אי אפשר.

שלומית ארליך: זה רק במאסר.

מכלוף מיקי זוהר: אז חייב לתת מאסר?

שי באב"ד: בסעיף פלילי אי אפשר לתת קנס?

שי באב"ד: חייב להיות רק מאסר?

שי באב"ד: אז סעיף פלילי קנס.

שלומית ארליך: מה זה סעיף פלילי קנס?

משה אשר: בחקיקה כותבים מה המאסר – שזה המקסימלי, וכמובן שאפשר להמיר את זה בקנס.

שי באב"ד: אין ענישה פלילית עם קנס מקסימלי ולא עם מאסר?

שלומית ארליך: אבל מה זה ענישה פלילית?

שלומית ארליך: זה המאסר.

דוד ביטן: אנחנו לא רוצים עונש מאסר.

מכלוף מיקי זוהר: תורידי את סעיפים קטנים (ד) ו-(ה).

שלומית ארליך: אנחנו מורידים את סעיפים קטנים (ד) ו-(ה).

שלומית ארליך: נושא נוסף שנשאר פתוח הוא הוראת המעבר.

קריאה: - - -

מכלוף מיקי זוהר: דקה, דקה נחזור ל-(ד).

שלומית ארליך: הוראת המעבר, דיברנו על תחולה אחרי תשעה חודשים או אחרי שנה.

מכלוף מיקי זוהר: שנה – עד ינואר 18.

מכלוף מיקי זוהר: 31 בדצמבר 2017.

שלומית ארליך: לגבי המענק - - -

מכלוף מיקי זוהר: 31 בדצמבר 2017.

אמיר לוי: לא, זה לא מה שסוכם.

מכלוף מיקי זוהר: חביבי, לא ימכרו דירות בתוך תשעה חודשים.

מכלוף מיקי זוהר: זה לא מספיק זמן, אתם לא מבינים?

מכלוף מיקי זוהר: תעשו שישה חודשים, לא ימכרו דירות.

מכלוף מיקי זוהר: זה לא מספיק זמן, אתם לא מבינים?

אמיר לוי: סיכמנו שישה.

אמיר לוי: מספיק.

רחל עזריה: מיקי די, יש לך מילה.

מכלוף מיקי זוהר: אבל הם לא מבינים את השוק הזה.

מכלוף מיקי זוהר: אין בעיה, הכסף יישאר בקופה, אנשים לא יספיקו למכור, תקחו מס.

מכלוף מיקי זוהר: בסדר?

מכלוף מיקי זוהר: אני רוצה לתת אישור לשר להאריך בעוד שלושה חודשים בחוק.

אמיר לוי: לא, לא, זה הכי גרוע.

רחל עזריה: לא, לא.

רחל עזריה: כי כולם ידעו.

רחל עזריה: זה כאילו קריצה.

דוד ביטן: לא לא, רק תשעה.

דוד אמסלם: למה שלא תשאיר את זה לשיקול דעת השר?

שי באב''ד: לא, לא.

שי באב''ד: זה הכי גרוע יפעילו עליו לחץ - -

מכלוף מיקי זוהר: עשרה חודשים.

רועי פולקמן: אפשר את כל החוק להשאיר לשיקול דעת.

מכלוף מיקי זוהר: 31 באוגוסט 2017.

שי באב"ד: לא 31 באוגוסט.

שי באב"ד: מה קרה לכם?

שי באב"ד: 1 באוקטובר.

מכלוף מיקי זוהר: 1 באוקטובר 2017.

מכלוף מיקי זוהר: מה עוד?

אייל לב ארי: קופות גמל.

מכלוף מיקי זוהר: קופות גמל, מה היה שם?

אייל לב ארי: יש הסמכה של שינוי הסכומים - - -

מכלוף מיקי זוהר: הם רוצים להוריד משש לחמש?

מכלוף מיקי זוהר: אז משש לחמש.

אמיר לוי: מה זה להוריד?

אמיר לוי: את השנים?

אמיר לוי: למה?

מכלוף מיקי זוהר: תשאל את סגן שר האוצר.

מכלוף מיקי זוהר: אני לא יודע למה.

מכלוף מיקי זוהר: יורד לשש מחמש.

מכלוף מיקי זוהר: הלאה.

קריאה: - - -

מכלוף מיקי זוהר: הקפ?

מכלוף מיקי זוהר: הסעיף של הקפ.

מכלוף מיקי זוהר: 2.5.

דוד ביטן: שני מיליון וחמש מאות.

אייל לב ארי: איפה יש לי 6? - - -

רחל עזריה: רגע, רגע יש את ההסתייגות שלי.

קריאות: - - -

דוד ביטן: אין מאסר - - -

קריאות: - - -

מכלוף מיקי זוהר: רישום פלילי רק על הודעת כזה, לא על טעות.

מכלוף מיקי זוהר: רק על הכזב.

מכלוף מיקי זוהר: רק על הצהרת כזב.

מכלוף מיקי זוהר: הלאה, נו.

מכלוף מיקי זוהר: מה עכשיו?

אייל לב ארי: סעיף 22 של הפקדה לקופת הגמל.

אייל לב ארי: רוצים להוסיף בסעיף קטן (ד) שינוי הסכומים.

אייל לב ארי: השינוי הסכומים - - -

רחל עזריה: רגע, אני לא שומעת.

מכלוף מיקי זוהר: אני לא שומע.

מכלוף מיקי זוהר: חבר'ה אי אפשר לעשות ככה כלום.

מכלוף מיקי זוהר: די, נו.

אייל לב ארי: בשינוי הסכומים יש כאן אפשרות גם לשנות – סעיף קטן (ד), הסעיף הזה נותן הסמכה לשנות שני סכומים – גם את הסכומים הספציפיים שאפשר להפקיד בעקבות התיקון המבוקש וגם את הסכום המרבי לקופת גמל להשקעה, מ-70,000 שקל לסכום יותר גבוה.

אייל לב ארי: כשחוקקו את קופת גמל להשקעה, עד כמה שלי זכור, עלתה אפשרות כזאת והוועדה לא רצתה לאפשר העלאה דרך צו.

מכלוף מיקי זוהר: נכון.

מכלוף מיקי זוהר: עכשיו אנחנו חייבים לאפשר אותה.

אייל לב ארי: השינוי המבוקש לגבי העדכון הוא רלוונטי, לטעמי, רק לגבי 2.5 המיליון, לא לגבי ההפקדות הרגילות לקופת גמל להשקעה, שעומדות לשנה.

רחל עזריה: זו הסתייגות שאני מבקשת.

מכלוף מיקי זוהר: זה הפקדות למשקיעי נדל"ן, הן קצת שונות מאחרים.

מכלוף מיקי זוהר: אם אתה משקיע נדל"ן – יש לך הפקדה שונה.

אייל לב ארי: לכן ההסמכה הנכונה היא רק לגבי 2.5 מיליון.

מכלוף מיקי זוהר: אז אנחנו קובעים שזה רק לגבי ה-2.5 מיליון.

מכלוף מיקי זוהר: הלאה.

מכלוף מיקי זוהר: הבהרה לרשות המיסים, לראש הקואליציה ולמנכ"ל: אם אתם רוצים חוק בזמן, הנוסח יגיע היום.

אסי מסינג: בקופת גמל להשקעה ביקשנו שהסמכות תהיה גם להעלות את הסכום של ה-70,000.

אסי מסינג: אני לא מבין מה הבעיה שזה יישאר.

אייל לב ארי: ביקשנו להוריד את זה מכיוון שעמדת הוועדה, בעת החקיקה של קופת גמל להשקעה, היתה להשאיר את זה קשיח.

שי באב''ד: אז עכשיו אנחנו מבקשים מהוועדה לאפשר את זה.

מכלוף מיקי זוהר: מ-70,000 ל-100,000?

מכלוף מיקי זוהר: מה זה משמעותי?

אייל לב ארי: אם אעלה את הדברים שעלו בזמנו בוועדה – אחת הטענות היתה שהקופה הזאת תשמש סוג של מקלט להפקדה לאנשים שהממון בידם.

אייל לב ארי: אם הכוונה היתה לתת אז זה בגלל הטבות מס - - -

מכלוף מיקי זוהר: שניה, אני רוצה לעשות הפרדה בין בן אדם שרוצה להשקיע שם לבין אדם שהוא משקיע נדל"ן שיצא.

מכלוף מיקי זוהר: אם אתה משקיע נדל"ן שיצא משוק הנדל"ן - - -

יצחק כהן: לא קשור.

רחל עזריה: אם אתה משקיע נדל"ן שיצא אתה מקבל הטבות.

מכלוף מיקי זוהר: לא נוגעים בזה.

מכלוף מיקי זוהר: זו היתה עמדת הוועדה – לא נוגעים בזה.

רחל עזריה: מיקי זה היה חלק מהדיון הבוקר.

מכלוף מיקי זוהר: אני לא יכול, אני לא יושב-ראש הוועדה בפועל, אני לא הולך לעשות פה מחטפים לגפני.

מכלוף מיקי זוהר: לא עושה את זה.

רחל עזריה: זו היתה ההסתייגות - - -

מכלוף מיקי זוהר: לקרוא את העניין הפלילי עוד פעם, להבהיר.

קריאות: - - -

מכלוף מיקי זוהר: בואי נקריא את זה.

מכלוף מיקי זוהר: נבהיר את זה.

שלומית ארליך: מה אתה רוצה שאני אקריא?

שלומית ארליך: אין לי נוסח.

שלומית ארליך: מה להקריא?

אורי מקלב: על דיווח כוזב זה רישום פלילי.

אורי מקלב: שאר הדברים זה 100%, פי שניים ופי שלושה.

מכלוף מיקי זוהר: בדיוק.

מכלוף מיקי זוהר: רק על דיווח כזב יש גם רישום פלילי.

מכלוף מיקי זוהר: על כל השאר אין.

אורי מקלב: בסעיף 107(8) אני רוצה להוסיף עוד הערה - - -

ערן יעקב: במקום עבירות יש שם עבירה מנהלית?

אורי מקלב: הוא לא דיווח – כפול קנס.

אורי מקלב: גורם ההרתעה.

מכלוף מיקי זוהר: בסעיף 108 אנחנו רוצים להוסיף: "או דירה מחוברת".

מעין נשר: הסברנו לכם שאין בזה צורך.

אורי מקלב: אין צורך, אבל אנחנו רוצים לחדד את זה.

מכלוף מיקי זוהר: מה אכפת לך שזה כתוב?

מכלוף מיקי זוהר: אין בעיה, נוסיף "או דירה מחוברת".

אסי מסינג: אין לזה משמעות.

קריאות: - - -

אורי מקלב: כרגע זה נכנס: שתי דירות שחוברו לדירה אחת.

מכלוף מיקי זוהר: זה נכנס לחוק.

מכלוף מיקי זוהר: הדבר האחרון זה היתומים.

אורי מקלב: הסיכום היה שאם הדירות נרשמו על שמם, עד גיל 18, עושים שומה, מקפיאים ובגיל 18 זה עובר על שמם.

רועי פולקמן: רגע מה זה יתום?

רועי פולקמן: יתום זה מאם או מאב?

אורי מקלב: מאם או מאב.

רועי פולקמן: אז סליחה, זו לא ההגדרה.

רועי פולקמן: מה זה אומר?

רועי פולקמן: עם כל הכבוד, אז למה לא אם חד-הורית?

רועי פולקמן: לא לא לא, זה לא עובד ככה.

דוד ביטן: משניהם.

רועי פולקמן: ברור שמשניהם, אחרת זה לא מוגדר.

רועי פולקמן: חבר'ה, אין משמעות לזה.

רועי פולקמן: אתם יודעים כמה אנשים זה המקרה שלהם – כולל אותי?

רועי פולקמן: מה זה קשור.

רועי פולקמן: זה פוטר חצי מהאנשים.

רועי פולקמן: זו לא הגדרה סבירה, אורי.

אורי מקלב: מה הבעיה?

מכלוף מיקי זוהר: חברים, אני רוצה להודיע לכולם: בשעה 6:30 אני מסיים את הדיון.

מכלוף מיקי זוהר: אתם רוצים חוק?

מכלוף מיקי זוהר: תתחילו להתיישר.

אורי מקלב: לדוגמה: משפחה גרעינית עם שני הורים ושני ילדים.

אורי מקלב: האבא נהרג, השאיר שני ילדים בני פחות מגיל 18.

אורי מקלב: לאמא יש את הדירה שלה, לאבא היתה עוד ירושה של 50% מדירה, ועכשיו קנו לכל ילד דירה, מהפיצויים, כדי שהם יהיו מסודרים.

מכלוף מיקי זוהר: לא, לא יהיה.

מכלוף מיקי זוהר: לא הגיוני.

אורי מקלב: הדירה רשומה על שם הילדים.

קריאה: מה שאתה אומר פה, משפחות חד-הוריות - - -

אורי מקלב: אני לא אומר חד-הוריות, אני אומר מישהו שאבא שלו נהרג.

רועי פולקמן: אתה לא מגדיר את זה ככה.

רועי פולקמן: מה עם אם חד-הורית?

מכלוף מיקי זוהר: עצור.

מכלוף מיקי זוהר: תרשמי בסעיף הפטורים את ההצעה של פטור לילד עד גיל 18 שיתום משני הוריו.

אורי מקלב: מה עם הירושה, שנה עד שמוכרים?

דוד ביטן: אין דבר כזה.

דוד ביטן: אתה רוצה לפוצץ הכול?

דוד ביטן: אין דבר כזה.

רועי פולקמן: אמרנו שנת אבל, זה נכון.

מכלוף מיקי זוהר: גפני ירד מזה.

מכלוף מיקי זוהר: זה נגמר.

קריאות: - - -

מכלוף מיקי זוהר: הבהרה לפרוטוקול: החוק הזה מתייחס רק למי שיש לו שלוש דירות נכון להיום.

מכלוף מיקי זוהר: אם מישהו הולך לקנות דירה מחר כדי לקבל את מענק מס השבח – זה בטל.

קריאות: - - -

שי באב''ד: זה המס שבח.

שי באב''ד: אני מתקן.

שי באב''ד: זה המס שבח שחל בחוק קיים רק לגבי דירות שקיימות היום.

קריאה: הטבה.

שי באב''ד: ההטבה.

שי באב''ד: אמרתי זה המס שבח מה זה אם לא המענק?

שי באב''ד: די כבר.

מכלוף מיקי זוהר: ההטבה במס שבח תינתן לכל מי שיש לו שלוש דירות ומעלה, נכון להיום.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

אורי מקלב: דירה בירושה שלא הושכרה בשנה הראשונה מיום הפטירה, לא תיחשב.

מכלוף מיקי זוהר: דירה בירושה שלא הושכרה בשנה הראשונה אחרי הפטירה לא תימנה בחוק, רק אחרי שנה.

מכלוף מיקי זוהר: יש הרבה משפחות שבשנה הראשונה לא עושות כלום עם הדירה.

מכלוף מיקי זוהר: זה נוהל הלכתי.

מכלוף מיקי זוהר: עכשיו הסתייגויות.

שלומית ארליך: יש לנו שתי הסתייגויות של חבר הכנסת פולקמן.

שלומית ארליך: אתה רוצה להציג אותן?

קריאות: - - -

רועי פולקמן: הסתייגות אחת פשוטה אמרה שאם הוכנס סעיף בחוזה שבו מתנים את פתיחת החוזה בהעברת מס שכירות הוגנת – הסעיף הזה בטל.

דוד ביטן: לא, אני לא מסכים.

רועי פולקמן: למה?

רועי פולקמן: מה הבעיה בסעיף הזה?

דוד ביטן: - - - מה הקשר שכירות הוגנת?

דוד ביטן: - - -

רועי פולקמן: סליחה, חוזר בי.

רועי פולקמן: אם בחוזה מכניסים סעיף שאומר שיפתחו אותו אם עובר חוק מס דירה שלישית, הסעיף הזה בטל.

שרן השכל: אבל אתה לא יכול לאכוף את זה.

שרן השכל: יביאו את זה ממקום אחר.

רועי פולקמן: זה רק נשק לשוכר.

רועי פולקמן: אין אכיפה, אין כלום.

מכלוף מיקי זוהר: מי בעד ההסתייגות של רועי פולקמן?

מכלוף מיקי זוהר: מי נגד?

מכלוף מיקי זוהר: בעד – רוב

מכלוף מיקי זוהר: ההסתייגות של חבר הכנסת רועי פולקמן נתקבלה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: ההסתייגות נתקבלה.

קריאות: - - -

מכלוף מיקי זוהר: לא אין שאלות!

מכלוף מיקי זוהר: שלוש דקות נגמר הדיון.

רועי פולקמן: ההסתייגות השניה - - -

שרן השכל: מיקי יש לי עוד הסתייגויות, אני מבקשת.

רועי פולקמן: הסתייגות שנייה: הסמכה של רשות מקומית לייצר רשם שכירויות.

מכלוף מיקי זוהר: אל תעלה את ההסתייגות, אנחנו לא יכולים.

רועי פולקמן: אכפת לך שאעלה את זה למליאה?

יצחק כהן: למליאה – בסדר.

דוד ביטן: לא, אנחנו לא רוצים.

רועי פולקמן: אמשוך את זה אם לא תסכים.

דוד ביטן: עזוב אותך, זה דבר חדש.

רועי פולקמן: תבדוק את זה.

רועי פולקמן: זה משפט.

רועי פולקמן: נפיל את ההסתייגות, ואם תרצה – אמשוך אותה.

שי באב"ד: די, ביטן, נגמר.

שי באב"ד: הוא ויתר על ההסתייגות השנייה.

קריאות: - - -

מכלוף מיקי זוהר: על השנייה הוא ויתר, הראשונה עומדת בעינה.

קריאות: - - -

שלומית ארליך: יש הסתייגות של חברת הכנסת רחל עזריה.

מכלוף מיקי זוהר: תמשכי אותה.

מכלוף מיקי זוהר: אני לא יכול לאשר לך.

מכלוף מיקי זוהר: של המאה אלף שקל אני לא יכול.

רחל עזריה: דיברתי עם גפני, הוא אמר נראה.

קריאות: - - -

שי באב''ד: רועי, רועי.

שי באב''ד: אומר היועץ המשפטי, אנחנו הורגים את החוק הזה גם ככה - - -

קריאות: - - -

דוד ביטן: תן לה את זה, מיקי.

דוד ביטן: עזוב נו.

מכלוף מיקי זוהר: עמדת הוועדה הייתה להשאיר את זה על 70.

מכלוף מיקי זוהר: תבדוק לי עם גפני שיגיד לי כן, אני אעשה.

מכלוף מיקי זוהר: אני לא רוצה לריב.

מכלוף מיקי זוהר: גפני – זו לא העמדה שלו.

מכלוף מיקי זוהר: אתה רוצה לעשות משהו בניגוד לעמדת היו"ר?

מכלוף מיקי זוהר: היה פה דיון רחב על זה; הוא לא רצה להעלות ל-70,000, עכשיו אתה פתאום חוטף לו את זה ל-100,000?

מכלוף מיקי זוהר: מחטף?

מכלוף מיקי זוהר: נרשמה רביזיה של איציק כהן על ההסתייגות של פולקמן שהתקבלה.

קריאות: - - -

מכלוף מיקי זוהר: תרשמי כל העברה או מכירה לקרוב מדרגה ראשונה – לא יהיה זכאי למענק.

מכלוף מיקי זוהר: ליאת גרבר: לא רק מדרגה ראשונה – ל"קרוב" לפי חוק מיסוי מקרקעין.

מכלוף מיקי זוהר: "קרוב" – לפי חוק רישום מקרקעין.

מכלוף מיקי זוהר: הצבעה על ההסתייגות של רחל עזריה.

מכלוף מיקי זוהר: חברים.

מכלוף מיקי זוהר: רשמת?

קריאות: - - -

דוד ביטן: סגן שר לא יכול להגיש רביזיה.

שי באב''ד: שלומית, הוא יכול להגיש רביזיה?

אייל לב ארי: בתחום משרדו – יש אפשרות.

דוד ביטן: סגן שר יכול להגיש רביזיה?

דוד ביטן: מה פתאום.

דוד ביטן: רק חברי כנסת.

מכלוף מיקי זוהר: סגן השר מבקש למשוך את הרביזיה.

מכלוף מיקי זוהר: רשמנו את העניין של הקרוב לפי חוק מיסוי מקרקעין?

מכלוף מיקי זוהר: ההסתייגות של רחל עזריה, להעלות מ-70,000 ל-100,000.

מכלוף מיקי זוהר: מי בעד ההסתייגות?

מכלוף מיקי זוהר: מי נגד?

מכלוף מיקי זוהר: בעד – מיעוט

מכלוף מיקי זוהר: ההסתייגות של חברת הכנסת רחל עזריה לא נתקבלה.

מכלוף מיקי זוהר: ההסתייגות לא נתקבלה, היא עולה למליאה.

רחל עזריה: אני מעלה את ההסתייגות למליאה.

מכלוף מיקי זוהר: הסתייגות של חברת הכנסת נורית קורן.

מכלוף מיקי זוהר: חברים לא שומעים כלום.

שלומית ארליך: "לבחון האם הכנסתו היא - - - מהדירה שבבעלותו בלבד או קיימת הכנסה נוספת כמו פנסיה או הכנסה ממקום עבודה נוסף.

שלומית ארליך: להחריג לסעיף זה קצבאות ביטוח לאומי וקצבאות זקנה".

מכלוף מיקי זוהר: מי בעד ההסתייגות של נורית קורן?

מכלוף מיקי זוהר: מי נגד?

מכלוף מיקי זוהר: בעד – מיעוט

מכלוף מיקי זוהר: ההסתייגות של חברת הכנסת נורית קורן לא נתקבלה.

מכלוף מיקי זוהר: ההסתייגות לא נתקבלה.

מכלוף מיקי זוהר: השר חוזר בו בשלישית ומגיש רביזיה על ההסתייגות של רועי פולקמן.

שלומית ארליך: הסתייגות נוספת של חברת הכנסת נורית קורן: "לקיים מבחן שווי דירה - - - עם בעלי הדירות נחשבות כדירות יוקרה ועל כן השכירות המתקבלת תהיה גבוהה".

מכלוף מיקי זוהר: מי בעד ההסתייגות?

מכלוף מיקי זוהר: מי נגד?

מכלוף מיקי זוהר: בעד – מיעוט

מכלוף מיקי זוהר: ההסתייגות של חברת הכנסת נורית קורן לא נתקבלה.

מכלוף מיקי זוהר: ההסתייגות לא נתקבלה.

מכלוף מיקי זוהר: נשארו לנו ההסתייגויות של שרן השכל.

שרן השכל: אני לוקחת את סעיפים 8 עד 16 ואני רוצה לנמק אותם.

מכלוף מיקי זוהר: לא לא לא, את מקריאה את ההסתייגות ואנחנו מצביעים עליה.

שרן השכל: למה?

שרן השכל: אני לא יכולה לנמק את ההסתייגויות שלי?

מכלוף מיקי זוהר: את רשאית לנמק.

מכלוף מיקי זוהר: בבקשה, אבל קצר.

שרן השכל: הסתייגויות 8 עד 16, אני מחברת אותן יחד ואני מנמקת אותן.

שרן השכל: ואז אחבר עוד כמה ואנמק.

יצחק כהן: יש פה מהויות או סתם?

שרן השכל: הסתייגות אחת.

יצחק כהן: קדימה, תעני אותנו.

יצחק כהן: לא התענינו מספיק, תעני אותנו.

יצחק כהן: תודה רבה לך.

שרן השכל: כמו שאתם הולכים לענות את אזרחי ישראל עם חוק מיותר, שכולם פה מתנגדים אליו, שכופפתם את היד של כולם פה בשביל להעביר אותו, שכל הדור שלי יקלל את הרגע שאנחנו מעבירים את החוק הזה – גם אני.

שרן השכל: למה?

רחל עזריה: הדור שלך יברך על זה.

רחל עזריה: זה לא נכון.

מכלוף מיקי זוהר: אני מבקש שקט.

שרן השכל: לכם אולי כבר יש דירה, אבל להרבה אנשים בגילי אין עדיין דירה ואנחנו שוכרים דירות.

שרן השכל: המשמעות של החוק הזה היא שאתם מעלים לנו את השכירות של הדירות.

שרן השכל: יש משבר דיור, בגלל זה אנחנו לא יכולים לקנות דירות, ועכשיו אתם יוצרים עוד משבר דיור בשוק השכירות, כך שאנחנו גם לא נוכל לשכור דירות.

שרן השכל: אני רוצה להקריא את עמדת בנק ישראל בנושא הזה.

שרן השכל: "נגידת בנק ישראל קיבלה את פנייתך וביקשה ממני להשיב בנושא מיסוי על דירה שלישית, שעלה בשיחות בין משרד האוצר לבנק ישראל.

שרן השכל: "

מכלוף מיקי זוהר: הקראת את ההסתייגות?

שרן השכל: לא.

מכלוף מיקי זוהר: אז תקראי אותה.

מכלוף מיקי זוהר: סיימת לנמק.

מכלוף מיקי זוהר: אני מבקש שקט כי אני לא יכול להמשיך את הדיון ככה.

מכלוף מיקי זוהר: תקראי בבקשה את ההסתייגות.

שרן השכל: במקום המילים "בכל שנת מס" יבואו המילים "אחת לעשר שנות מס".

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: מי בעד ההסתייגות?

מכלוף מיקי זוהר: מי נגד?

מכלוף מיקי זוהר: בעד – מיעוט

מכלוף מיקי זוהר: ההסתייגות של חברת הכנסת שרן השכל לא נתקבלה.

מכלוף מיקי זוהר: ההסתייגות לא נתקבלה.

שרן השכל: עכשיו אני מנמקת את הסתייגות מס' 17.

שרן השכל: אני רוצה להקריא את התשובה של נגידת בנק ישראל ומה בנק ישראל חושב על זה.

מכלוף מיקי זוהר: לא לא לא.

שרן השכל: זה הנימוק.

שרן השכל: קודם כול, כפי שאמרנו לא פעם, דרך המלך לטפל במחירי הדירות העולים היא על-ידי הגדלת היצע הדירות.

שרן השכל: אני חושבת שהמס המוצע צפוי לתרום לירידה מסוימת במחירים של הדירות לרוכשי דירה ראשונה.

שרן השכל: מצד שני, הוא יפעל לעלייה מסוימת בשכר הדירה.

שרן השכל: כלומר, יש פה איזשהו טרייד-אוף, והטרייד-אוף הזה צריך להיות מוצג, ובסופו של דבר הממשלה בוחרת איפה היא רוצה לשים את משקל היתר.

שרן השכל: זה ברור שההחלטה על מס כזה אומרת שהבחירה היא לפעול לירידת מחירי הדירות, גם אם זה בא על חשבון עלייה בשכר הדירה.

שרן השכל: אנחנו לא יודעים להעריך את העוצמה של ההשפעות האלה, אנחנו לא יודעים להעריך את הגמישות.

שרן השכל: אגב, עוד תכונה של הפרמטרים הספציפיים של המס המוצע היא שהוא יפעל יותר על דירות זולות כי, למשל, משקיע בחר להשקיע בדירה אחת יקרה – הוא לא ימוסה.

מכלוף מיקי זוהר: זהו.

מכלוף מיקי זוהר: עכשיו לקרוא את ההסתייגות בבקשה.

שרן השכל: סעיף 104א.

שרן השכל: בסופו יבוא סעיף - - -

רחל עזריה: שרן, הדור שלך - 50% מהזוגות הנשואים מגיל 20 עד 29 חיים בשכירות.

רחל עזריה: לעומת זאת, בשנת 1997 רק 34%.

רחל עזריה: זה אומר שהדור שלך לא יכול לרכוש דירות.

שרן השכל: הדרך היחידה לפתור את הבעיה הזו היא לבנות עוד.

רחל עזריה: לא נכון.

שרן השכל: לבנות עוד.

שרן השכל: תיבנו עוד.

שרן השכל: אנחנו לא נוכל גם לשכור דירה.

שרן השכל: אתם מובילים אותנו לאסון.

שרן השכל: הדור שלי לא יוכל לשכור דירה יותר ויצטרך לחזור לגור עם ההורים שלו.

שרן השכל: זה מה שאנחנו עושים עכשיו.

רחל עזריה: דירות זה משאב מוגבל.

רחל עזריה: זה לא יעזור לבנות עוד ועוד, את חייבת לייצר מצב שבו המשקיעים מצננים את השוק ויוצאים מהשוק.

רחל עזריה: זה מה שאנחנו עושים, מה שאנחנו עושים פה הוא בדיוק בשביל דור ה-Y, הוא בדיוק בשבילך.

שרן השכל: אז תעשו את זה בהוראת שעה ובואו נראה אם זה יוריד את מחיר הדירות.

שרן השכל: בואו נעשה את לשישה חודשים, לשנה ותראי אם זה יוריד.

שרן השכל: ואם לא - - -

רחל עזריה: חוקקנו חוק יפה בדיוק בשביל הדור שלך.

רחל עזריה: בואי תצטרפי לחוק היפה הזה.

שרן השכל: את מהמרת.

רחל עזריה: אני לא.

רחל עזריה: אני עושה פה מהלך יפה בדיוק בשביל הדור הזה.

שרן השכל: בנק ישראל אומר שאת מהמרת, ואת מהמרת על העתיד שלי ושל כל הדור שלי.

שרן השכל: זה מה שאת עושה.

רחל עזריה: לא.

רחל עזריה: אני מסייעת לך.

רחל עזריה: סוף סוף מישהו מתייחס לדור שלך.

שרן השכל: המחירים יתחילו לעלות ולא תוכלי להוריד אותם יותר.

רחל עזריה: הצדק הבין-דורי הוא בדיוק בנושא הזה.

רחל עזריה: אני ממש מציעה לך להצטרף לחוק הזה בשמחה.

מכלוף מיקי זוהר: רחל עזריה, תודה.

מכלוף מיקי זוהר: נא לקרוא את ההסתייגות, חברת הכנסת שרן השכל.

שרן השכל: סעיף 104: "בסופו יבוא: סעיף זה, תוקפו יפה אך ורק במידה שהדירה היתה מושכרת".

שרן השכל: כלומר, רק מי שמשכיר את הדירה יצטרך לשלם את המס.

מכלוף מיקי זוהר: מי בעד ההסתייגות?

מכלוף מיקי זוהר: מי נגד?

מכלוף מיקי זוהר: בעד – מיעוט

מכלוף מיקי זוהר: ההסתייגות של חברת הכנסת שרן השכל לסעיף 104 לא נתקבלה.

מכלוף מיקי זוהר: ההסתייגות לא התקבלה.

שרן השכל: הסתייגות מס' 19.

שרן השכל: סעיף 104(ב2): "לאחר "במהלך שנת המס" יבוא "לא ישלם".

שרן השכל: על מנת לנמק את זה, אני רוצה להקריא לכם מאמר קצר - - -

קריאות: מה מאמר קצר?

שרן השכל: של מרב ארלוזורוב מ"דה מרקר" על מיסוי דירה שלישית.

שרן השכל: אקריא את הטענות שהיא מעלה שם לגבי החוק הנורא הזה.

מכלוף מיקי זוהר: חברת הכנסת שרן השכל, עוד שניה אני עוזב.

שרן השכל: אני צריכה לנמק את זה.

שרן השכל: אני רוצה להסביר למה צריך לעשות את זה.

מכלוף מיקי זוהר: חברת הכנסת שרן השכל, אני מבקש ממך להקריא את ההסתייגות.

שרן השכל: הקראתי את ההסתייגות ואני מבקשת לנמק אותה.

מכלוף מיקי זוהר: אז נימקת אותה.

שרן השכל: לא נימקתי אותה.

מכלוף מיקי זוהר: אז תנמקי אותה.

שרן השכל: "המס החדש על בעלי דירות: כל הדרך לגיהינום.

שרן השכל: לא צודק, לא ישים - ומסובך: הכוונה למסות את העשירים על ההון שלהם נכונה, אבל למה רק נדל"ן ולמה רק דירה שלישית ויותר?

שרן השכל: להלן שאלת תם: איך רשות המסים תצליח לגבות מס שמחייב אותה לבצע הערכות שמאי שנתיות ל-80,000 דירות?

שרן השכל: "

מכלוף מיקי זוהר: שרן, עברו שתי דקות.

מכלוף מיקי זוהר: את חייבת לקרוא את ההסתייגות.

רחל עזריה: בארצות-הברית יש חוק על ריבוי נכסים.

רחל עזריה: ואם מצליחים לעשות את זה בארצות-הברית, אני בטוחה שנצליח גם פה.

מכלוף מיקי זוהר: את מפריעה לקריאת ההסתייגות.

מכלוף מיקי זוהר: נא לקרוא את ההסתייגות.

שרן השכל: הסתייגות 21: סעיף 104ב(3)(א) וסעיף קטן ב(3)(ב): הסעיף יימחק ובמקומו יבוא "חייב במס שחל שינוי בשיעור בעלותו בדירת מגורים במהלך שנת המס ישלם מס רק בשנת המס שאחרי השינוי שחל בשיעור דירת המגורים".

מכלוף מיקי זוהר: מי בעד ההסתייגות?

מכלוף מיקי זוהר: מי נגד?

מכלוף מיקי זוהר: בעד – מיעוט

מכלוף מיקי זוהר: ההסתייגות (21) של חברת הכנסת שרן השכל לא נתקבלה.

מכלוף מיקי זוהר: ההסתייגות לא התקבלה.

מכלוף מיקי זוהר: שרן, עכשיו את עוצרת עם ההסתייגויות.

מכלוף מיקי זוהר: עכשיו אנחנו דנים ברביזיה של סגן השר איציק כהן.

מכלוף מיקי זוהר: מי בעד הרביזיה של סגן השר?

מכלוף מיקי זוהר: בעד – רוב

מכלוף מיקי זוהר: הרביזיה נתקבלה.

מכלוף מיקי זוהר: הרביזיה נתקבלה.

מכלוף מיקי זוהר: אה, אני צריך להודיע חצי שעה על הרביזיה.

מכלוף מיקי זוהר: - - - חברים, חבר הכנסת פולקמן מבקש להגיש שוב הסתייגות, זהה לחלוטין להסתייגות הקודמת.

רועי פולקמן: אולי באינטונציה אחרת.

רועי פולקמן: ההסתייגות מתנה את האפשרות לשים חוזה שמותלה בהעברת מס דירה שלישית.

מכלוף מיקי זוהר: מי בעד ההסתייגות?

מכלוף מיקי זוהר: מי נגד?

מכלוף מיקי זוהר: בעד – מיעוט

מכלוף מיקי זוהר: ההסתייגות של חבר הכנסת רועי פולקמן לא נתקבלה.

מכלוף מיקי זוהר: ההסתייגות לא התקבלה, היא עוברת למליאה.

מכלוף מיקי זוהר: סגן השר יצחק כהן יכול להגיע לפה, בבקשה, ולהודיע לנו מה הוא רוצה לעשות עם הרביזיה שלו?

מכלוף מיקי זוהר: אני מבין שאדוני, בפעם הרביעית, משנה את דעתו ומחליט למשוך.

מכלוף מיקי זוהר: האם אתה מושך את הרביזיה, אדוני סגן השר?

מכלוף מיקי זוהר: אני אומר לך שלהערכתי אתה מתכוון למשוך את הרביזיה.

מכלוף מיקי זוהר: האם אדוני מושך את הרביזיה?

מכלוף מיקי זוהר: אגב, תוכל להגיש אותה שוב.

מכלוף מיקי זוהר: מושך את הרביזיה; הרביזיה נמשכה.

מכלוף מיקי זוהר: לאחר סיום ההסתייגויות של חברתי לסיעה, חברת הכנסת שרן השכל, נצביע על החוק לפי הנוסח שהוקרא פה, בלי ההסתייגות של רועי פולקמן, שהתקבלה פה בוועדה.

שלומית ארליך: ללא התיקון לחוק שהוכנס - - -

מכלוף מיקי זוהר: ללא התיקון לחוק, שהוכנס על-ידי רועי פולקמן.

מכלוף מיקי זוהר: חברת הכנסת שרן השכל, אני רוצה שתקשיבי לי, אני רוצה לדבר אלייך ברצינות.

מכלוף מיקי זוהר: את חברתי לסיעה ואת חברת ליכוד.

מכלוף מיקי זוהר: כולנו בליכוד הודענו, ללא יוצא מן הכלל, שאנחנו מתנגדים לחוק.

מכלוף מיקי זוהר: אמרנו שאנחנו בבעיה קשה מבחינה זאת וזה פוגע לנו באג'נדה.

מכלוף מיקי זוהר: מנגד, היתה לנו משמעת קואליציונית ומחויבות קואליציונית לתמוך בחוק.

מכלוף מיקי זוהר: עשינו את זה באופן שמכבד את הרעיון הדמוקרטי, עם כל הצער והקושי שבדבר.

מכלוף מיקי זוהר: את תוכלי להרים פה הסתייגויות עוד כמה שעות, אבל מה שיקרה זה דבר אחד – החוק בסוף יעבור, אבל עובדי המשכן, היועצים המשפטיים, כל האנשים שיושבים פה, כולל חברייך לסיעה משלמים מחיר.

מכלוף מיקי זוהר: לא היינו 48 שעות בבית וזה לא כל כך נעים להיות בסיטואציה הזאת.

מכלוף מיקי זוהר: אנשים רוצים ללכת לראות את הילדים שלהם.

מכלוף מיקי זוהר: אני סמוך ובטוח שכבר עכשיו כל מי שדרש ממך או ביקש ממך לייצג אותו נאמנה ראה את המלחמה שלך.

מכלוף מיקי זוהר: הוכחת, מעל כל צל של ספק, שאת לא רוצה שהחוק הזה יהיה.

מכלוף מיקי זוהר: למנוע את העברת החוק לא תוכלי, אבל המלחמה שעשית באמת ראויה לציון ואני סבור ואפילו בטוח שכולם ידעו ממנה.

מכלוף מיקי זוהר: לכן אני מבקש באופן אישי: בואי נתאם שתקראי עוד כמה הסתייגויות, כדי לעשות את זה באופן מכובד.

מכלוף מיקי זוהר: ההסתייגויות יפלו, תגידי שאת מסיימת עם ההסתייגויות ונצביע על החוק.

מכלוף מיקי זוהר: זה מכובד, זה נכון וזה ראוי.

מכלוף מיקי זוהר: מעבר לזה, אני מכיר אותך מספיק טוב ואני יודע שאת לא רוצה להיות, חלילה, אויבת של מדיניות ראש הממשלה.

מכלוף מיקי זוהר: ראש הממשלה ביקש להעביר את החוק הזה, בניגוד לעמדת רוב חברי הכנסת במפלגה.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו צריכים ללכת עם הרעיון הזה, כי ראש הממשלה ביקש ובסוף אנחנו מחויבים למדיניות ראש הממשלה.

מכלוף מיקי זוהר: על כן, אני מבקש ממך לבקש את הצעתי כדי שנוכל לסיים את הלילה הזה.

דוד ביטן: חבר קואליציה לא מגיש המון הסתייגויות.

דוד ביטן: אין דבר כזה.

מכלוף מיקי זוהר: חברת הכנסת שרן, תאמרי כמה מילים ונתקדם.

שרן השכל: מיקי, תסתכל מסביב.

שרן השכל: אין לך פה לא אופוזיציה, לא נציגי ציבור, לא אף אחד שייצג את הציבור.

שרן השכל: אתם סוגרים את זה ביניכם בלי שאף אחד ישמיע את הקול שלהם.

שרן השכל: מכופפים לכם את היד.

דוד אמסלם: מי זה "לכם"?

מכלוף מיקי זוהר: המסר הועבר.

מכלוף מיקי זוהר: את מוכנה לקבל את ההצעה שלי?

שרן השכל: מיקי, אני היחידה פה בחדר שלפחות הביאה משהו בשביל להתנגד לדבר הזה.

מכלוף מיקי זוהר: בסדר, אז אני מבטיח לך שהציבור לא יהיה עיוור לכך.

מכלוף מיקי זוהר: הוא רואה את זה והוא יעריך את זה, אבל למנוע את החוק את לא יכולה.

מכלוף מיקי זוהר: את יודעת שהוא יעבור.

מכלוף מיקי זוהר: זה שאת ממרמרת לכולם את החיים, זה לא ישנה את זה שהחוק יעבור.

מכלוף מיקי זוהר: הוכחת מעל לכל צל של ספק שנאבקת נגד החוק יותר מכולם – יותר מהאופוזיציה, שהלכה מפה.

מכלוף מיקי זוהר: עשית את שלך בקטע הפרלמנטרי הציבורי.

מכלוף מיקי זוהר: עכשיו לפגוע באיזה 50 איש שיושבים פה בחדר ובעובדי הכנסת זה לא דבר ראוי בשום קונסטלציה, כי למנוע את החוק את לא יכולה.

מכלוף מיקי זוהר: לכן אני אומר לך, ואני אומר לך את זה גם כהצעה חברית: הוכחת שנאבקת יותר מכולם.

מכלוף מיקי זוהר: עכשיו בואי נגמור את זה בצורה מכובדת.

מכלוף מיקי זוהר: קבלי את עצתי, קראי הסתייגויות עוד כמה דקות ונעבור להצבעה.

מכלוף מיקי זוהר: האם את מקבלת את הצעתי?

שרן השכל: יש לי כמה הסתייגויות שאני רוצה לעבור עליהן.

שרן השכל: אמרתי לביטן קודם שאקצר את זה ואצרף כמה הסתייגויות יחד, אבל את כולן אני רוצה להעלות למליאה.

מכלוף מיקי זוהר: כמה הסתייגויות את רוצה להקריא?

שרן השכל: אקריא את ההסתייגויות שחשובות לי.

מכלוף מיקי זוהר: כמה?

מכלוף מיקי זוהר: בואי נסכם מספר.

שרן השכל: אני רוצה להקריא את זה בשביל לנמק את הסיבות למה החוק הזה רע.

מכלוף מיקי זוהר: עשר הסתייגויות – סיכמנו?

שרן השכל: אני רוצה לסיים להקריא את זה, כדי שכולם פה ישמעו.

מכלוף מיקי זוהר: כמה זמן את רוצה?

שרן השכל: לא אגדיר לך את זה בזמן.

שרן השכל: אקריא את מה שחשוב לי ונסיים את זה.

מכלוף מיקי זוהר: תקראי.

שרן השכל: "המס החדש על בעלי דירות: כל הדרך לגיהינום.

שרן השכל: לא צודק, לא ישים - ומסובך: הכוונה למסות את העשירים על ההון שלהם נכונה, אבל למה רק נדל"ן ולמה רק דירה שלישית ויותר?

שרן השכל: להלן שאלת תם: איך רשות המסים תצליח לגבות מס שמחייב אותה לבצע הערכות שמאי שנתיות ל-80,000 דירות?

שרן השכל: השאלה הזו אינה תיאורטית.

שרן השכל: זאת בדיוק השאלה העולה מהמס החדש שמשרד האוצר, בראשות השר משה כחלון, החליט להטיל עתה: מיסוי על דירה שלישית, בשיעור של 1% משווי הדירה.

שרן השכל: אין צורך לנסות לפתור את השאלה הזו, התשובה היא ברורה מאליה: אין כל סיכוי שרשות המסים תוכל לעמוד בנטל של הערכות שווי של 80,000 דירות - זהו מספר הדירות השלישיות ויותר, שמחזיקים 54,000 המשקיעים בישראל שברשותם יותר משלוש דירות.

שרן השכל: העומס שיוטל על רשות המסים בעקבות זאת יביא לסתימת המערכת.

שרן השכל: בפועל, מדובר במס בלתי ישים, משום שלא ניתן להתמודד עם העלויות התפעוליות הכרוכות בגבייה שלו.

שרן השכל: " ורק להפנות אתכם לעוד סעיף קטן שנמצא בחוק, שאומר ששר האוצר, באישור ועדת הכספים של הכספים של הכנסת, רשאי לקבוע בתקנות אגרות ותשלומים אחרים שיש לשלמם בעד פעולות ושירותים שנותן המינהל לצורך ביצוע הוראות חוק זה.

נדב שיינברג: זה לא בחוק.

שרן השכל: הסרתם את זה?

נדב שיינברג: כן.

שרן השכל: זה הוסר, סעיף ב?

שרן השכל: לא שמעתי שזה יורד משם.

נדב שיינברג: לא היית.

שרן השכל: הייתי בדיון.

שרן השכל: הייתי פה כל הלילה.

דוד אמסלם: באת מהבית, ישנת צהרים, התקלחת ובאת לפה - - -

שרן השכל: ממש לא, דודי.

שרן השכל: אספר לך שגם אני לא בבית מאתמול בבוקר.

מכלוף מיקי זוהר: שרן, תסיימי את הקריאה, בבקשה.

שרן השכל: אז רק להגיד שבסופו של דבר גם האכיפה של זה, זה ייצא מהכיס של האזרחים – בניית המערכת הזו וכל ההשלכות של שמאים, חוקרים ואנשים שמגיעים לבתים של אנשים.

שרן השכל: "גם רשות המסים הבחינה בכך.

שרן השכל: זה לא סוד שבתוך משרד האוצר שוררת אי-הסכמה מקצועית בנוגע למס החדש: אגף התקציבים רואה בו בייבי שלו, וגם הצליח להלהיב את השר כחלון לגביו.

שרן השכל: רשות המסים הרבה פחות מתמוגגת מהמס החדש, בלשון המעטה.

שרן השכל: הבעיות התפעוליות הקשות שכרוכה בהן גביית המס הן רק קצה הקרחון בכל הנוגע להתנגדות של רשות המסים למהלך.

שרן השכל: הרשות נזעקה להסביר שההצעה שהוגשה לביצוע עשרות אלפי הערכות שמאי בשנה היא בלתי ישימה, ולכן הוחלט לשנות את המנגנון התפעולי של החוק: במקום הערכת שווי פרטנית לכל דירה ודירה, ייקבע ממוצע אזורי.

שרן השכל: כל דירה תמוסה בשיעור של 1% מהשווי הממוצע" – להלן הנוסחה שהוצגה קודם.

שרן השכל: הבעיה היא "שנפתחו איומים חדשים.

שרן השכל: אגף התקציבים הוא שמקדם את המס החדש, וזאת משני טעמים עיקריים: האחד, עיקרון הצדק.

שרן השכל: מחזיקי דירה שלישית ויותר הם בדרך כלל אנשים עשירים.

שרן השכל: ההכנסה הממוצעת שלהם היא 46,000 שקל בחודש, ואין דבר שמגדיל עושר ופערים יותר מאשר צבירת נכסים.

שרן השכל: "

מכלוף מיקי זוהר: שרן, את צריכה להתכנס לסיום.

מכלוף מיקי זוהר: זה עוד ארוך?

מכלוף מיקי זוהר: אי אפשר להגזים, צריך לסיים.

מכלוף מיקי זוהר: כבר 7:00 בבוקר, אנשים רוצים לראות את הילדים שלהם.

מכלוף מיקי זוהר: אני לא ראיתי ארבעה ילדים שלי כבר שלושה ימים.

מכלוף מיקי זוהר: תסיימי, בבקשה.

שרן השכל: אקרא את הפסקה ועוד כמה הסתייגויות קטנות שרציתי.

שרן השכל: "הבעיה עם הכוונות הטובות של אגף התקציבים ושל השר כחלון היא שיש סיכוי טוב שהן מובילות לגיהינום.

שרן השכל: ראשית, הכוונה למסות את העשירים על ההון שלהם היא כוונה צודקת, אבל למה רק נדל"ן ולמה רק דירה שלישית ויותר?

שרן השכל: "

יצחק כהן: קראת את זה כבר.

יצחק כהן: זו פעם שלישית.

רחל עזריה: תקשיבי, את בקואליציה.

מכלוף מיקי זוהר: די, די.

שרן השכל: "הכלכלן הצרפתי תומאס פיקטי מקדם בלהט את הרעיון של מיסוי ההון בעולם, אבל לשם כך צריך למסות את ההון כולו, כולל השקעות בחברות ובמניות, ולפי השווי המדויק - ולא איזה שווי תיאורטי של ממוצע אזורי.

שרן השכל: "

מכלוף מיקי זוהר: זהו.

מכלוף מיקי זוהר: שרן, תעברי להסתייגויות.

שרן השכל: שניה, עוד פסקה.

שרן השכל: "שלישית, לא מדובר במיסוי שווי אמיתי, כי הרי החישוב יעשה לפי ממוצע אזורי.

שרן השכל: ומה יעשה המשקיע, שבבעלותו דירה שפונה לרחוב הראשי בדיוק מעל לתחנת האוטובוסים המפויחת?

שרן השכל: במקרה שלו, השווי הממוצע האזורי עושה לו עוול, וניתן להניח שלא מעט משקיעים יעתרו על כך לבג"ץ, ובצדק רב.

שרן השכל: " מיקי, הכוונה היא שיש כל כך הרבה חורים ובעיות עם החוק הזה.

שרן השכל: הוא חוק שלא צריך לעבור בחוק ההסדרים, הוא חוק שאנחנו צריכים לשבת עליו – אם הוא עובר – לפחות כמה חודשים טובים בוועדה ולא להריץ את זה בצורה כזו.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: הסתייגויות בבקשה.

שרן השכל: לא, אתה לא נותן לי לסיים.

שרן השכל: אתה כל הזמן קוטע אותי.

מכלוף מיקי זוהר: לא, סיימת.

דוד ביטן: מה, את קוראת לנו מאמר?

דוד ביטן: דברי, למה את קוראת מאמר?

מכלוף מיקי זוהר: שרן, די.

מכלוף מיקי זוהר: הסתייגויות.

שרן השכל: הסתייגות מס' 30, סעיף 107: לאחר סעיף קטן (6) יתווספו הסעיפים הבאים: 1.

שרן השכל: דירת מגורים המשמשת למגורים של נתמכי קצבאות נכות ונתמכי קצבאות זקנה".

שרן השכל: זה לתת פטור לנכים ולאנשים שנתמכים מזה בקצבאות הזקנה שלהם.

שרן השכל: 2.

שרן השכל: דירות מגורים למי שילדיו משרתים בשירות לאומי או בשירות חובה; 3.

שרן השכל: דירות מגורים של מי שמקבל קצבת פנסיה; 4.

שרן השכל: דירת מגורים של נכה צה"ל; 5.

שרן השכל: דירת מגורים של עולה חדש, עד עשר שנים בארץ; 6.

שרן השכל: דירות מגורים של אם חד-הורית או אב חד-הורי; 7.

שרן השכל: דירת מגורים של משפחה שסך כל הכנסתה לנפש מציבה אותה מתחת לקו העוני; 8.

שרן השכל: דירת מגורים של מי שמתגורר עד עשרה ק"מ מגבולות ישראל; 9.

שרן השכל: דירות מגורים של מי שמתגורר באזורי עדיפות לאומית או פריפריה.

מכלוף מיקי זוהר: מי בעד ההסתייגות?

מכלוף מיקי זוהר: מי נגד?

מכלוף מיקי זוהר: בעד – מיעוט

מכלוף מיקי זוהר: ההסתייגות (30) של חברת הכנסת שרן השכל לא נתקבלה.

מכלוף מיקי זוהר: ההסתייגות לא התקבלה.

שרן השכל: כל ההסתייגויות האלה, אני רוצה להעביר אותן למליאה.

שלומית ארליך: רק אלה שהצבענו עליהן.

שרן השכל: לא.

שלומית ארליך: אין דבר כזה.

שלומית ארליך: אי אפשר להעלות למליאה מה שלא - - -

שרן השכל: אז אני מקריאה ממספר 33 עד מספר 1238 כמקבץ אחד, ואז אני מעלה את כולן.

שלומית ארליך: לא, אין דבר כזה.

שרן השכל: מה זאת אומרת?

שלומית ארליך: זה לא עובד ככה.

שלומית ארליך: כדי להעלות הסתייגות למליאה אנחנו צריכים להעלות אותה פה לדיון, להצביע עליה ולהפיל אותה.

שלומית ארליך: כך היא עולה למליאה.

שלומית ארליך: יש פה הסתייגויות שהן טכניות במהותן, הן סדרתיות: במקום המילה "שמונה" יבוא "שלוש, ארבע, חמש, שש".

שלומית ארליך: מבחינתנו, אם הולכים להקריא הסתייגות עכשיו, פשוט נצמצם את ההסתייגויות כך שכל סדרה הופכת להיות הסתייגות אחת.

מכלוף מיקי זוהר: היא לא רוצה להקריא עוד הסתייגויות.

שלומית ארליך: אי אפשר להעלות אותן למליאה - - -

מכלוף מיקי זוהר: שרן, אפשר להעלות רק הסתייגויות שהעלית פה בוועדה.

מכלוף מיקי זוהר: כל מה שהקראת בוועדה, מתחילת הדין ועד סופו, יעלה למליאה.

שרן השכל: אי אפשר לכווץ - - -?

שלומית ארליך: לא, זה לא עובד ככה.

מכלוף מיקי זוהר: אז תאמרי לפרוטוקול שסיימת להקריא הסתייגויות.

מכלוף מיקי זוהר: האם את מושכת את ההסתייגויות?

שרן השכל: הקראנו עד הסתייגות מס' 31.

שרן השכל: מפה יש את ההסתייגויות הסדרתיות; את יכולה לכווץ אותן ולהפוך אותן לאחת?

מכלוף מיקי זוהר: לא, אי אפשר.

מכלוף מיקי זוהר: צריך להקריא הסתייגות כדי שתעלה למליאה.

מכלוף מיקי זוהר: שרן, האם את מושכת את יתרת ההסתייגויות – כן או לא?

שרן השכל: בסדר.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: חוק מיסוי דירה שלישית.

מכלוף מיקי זוהר: סימן ד' – מס ריבוי דירות.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו מצביעים על כל התיקונים שנאמרו פה בחוק, למעט התיקון שנכנס על-ידי חבר הכנסת רועי פולקמן.

מכלוף מיקי זוהר: מי בעד החוק?

מכלוף מיקי זוהר: מי נגד?

מכלוף מיקי זוהר: בעד – 6

מכלוף מיקי זוהר: נמנעים – אין פרק ח' (סימן ד' - מס ריבוי דירות), מתוך הצעת חוק התכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2017 ו-2018), התשע"ז-2016

מכלוף מיקי זוהר: תודה, נתקבל.

מכלוף מיקי זוהר: כולנו כחלון.

מכלוף מיקי זוהר: הישיבה נעולה.