ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 409, 2017-01-10 13:00

איתן כבל: אנחנו פותחים את הדיון.

איתן כבל: דיון מהיר של 5 חברי כנסת בנושא:

איתן כבל: זריקתן של אם יחידנית עם שתי בנותיה הקטנות לרחוב מדירת דיור ציבורי, של חבר הכנסת איציק שמולי, חברת הכנסת אורלי לוי-אבקסיס, חברת הכנסת קארין אלהרר, חבר הכנסת אילן גילאון וחבר הכנסת אורן חזן.

קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, זכיתי להצטרף להצעה לדיון מהיר שהגישו חבריי חברי הכנסת.

קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, בוועדה לביקורת המדינה אנחנו דנים מספר רב של פעמים בעובדה שיש הרבה מאוד דירות של הדיור הציבורי שמסיבות כאלו ואחרות חולקו כשלל לכל מיני.

קארין אלהרר: יש דירות שבהן נפתחו מועדוניות, ישיבות, בתי כנסת.

קארין אלהרר: מדובר בכל מיני מטרות ראויות וחשובות, אבל בואו נזכור לשם מה התכנסנו, למה מלכתחילה נועדו הנכסים האלה.

קארין אלהרר: הנכסים האלה נועדו לדיור הציבורי.

קארין אלהרר: במסגרת הדיונים שקיימתי בוועדה לביקורת המדינה, הגעתי לשלב התחנונים, ביקשתי שיפנו את זה, שימצאו דיור חלופי למטרות הטובות האחרות.

איתן כבל: בוודאי במקומות שיש מחסור.

קארין אלהרר: בדיוק.

קארין אלהרר: בטח במקומות שיש מחסור.

קארין אלהרר: המקרה שלגביו הוגשה הבקשה לדיון מהיר הוא מקרה מזעזע, אין אחר מזה.

קארין אלהרר: אני אשמח, אדוני, אם תאפשר להראות את הסרטון בן פחות מדקה, לראות את הזוועה.

איתן כבל: אני מאפשר.

קארין אלהרר: מדובר בצעירה עם מוגבלות קוגניטיבית.

קארין אלהרר: היא נאסרת באזיקים באמצע פינוי מדירה.

קארין אלהרר: נשברו לה השיניים.

קארין אלהרר: לאן הגענו?

קארין אלהרר: משרד השיכון, ייאמר לזכותו, פועל בעניין כדי לפנות, אבל אני מצטערת לומר, לא מספיק מהר.

קארין אלהרר: אסור שנגיע למקרים האלה.

קארין אלהרר: מה קרה לנו כחברה?

קארין אלהרר: אתם מפנים, שזה בעצמו עניין של עוול, באלימות?

קארין אלהרר: הדבר הזה לא מקובל, אסור שיהיה.

קארין אלהרר: לא רק שהם צריכים להתנצל, הם צריכים לפצות על כל הנזקים שנגרמו.

קארין אלהרר: צריך למצוא להם דיור.

קארין אלהרר: לא זורקים בן אדם לרחוב ואומרים לו: "תסתדר", יש קריטריונים במדינה, יש אנשים שזכאים, הזכאות קיימת להם.

קארין אלהרר: אם לא רוצים לתת את הדירה הזאת, תביאו דירה אחרת.

קארין אלהרר: לא זורקים משפחה שיש בה אדם עם מוגבלות.

קארין אלהרר: לא יקרה.

אילן גילאון: תודה, אדוני.

אילן גילאון: אני לא רוצה להרצות את כל ה"אני מאמין" בנושא הדיור הציבורי, עשיתי את זה עד שהכחילו לי הידיים תכל'ס.

אילן גילאון: ברור לגמרי שבסופו של דבר לא יהיה דיור ציבורי אם לא תהיה בנייה תקציבית.

אילן גילאון: דירות צריכים לבנות.

אילן גילאון: קורת גג צריכה להיות חוק יסוד במדינת ישראל, לכן אנחנו מגבשים משהו שנקרא "housing first".

אילן גילאון: אני רוצה להידרש להבטחה של שר השיכון הנוכחי על כך שלא יפונה אף דייר מהדיור הציבורי.

אילן גילאון: רק על כך בלבד.

אילן גילאון: אני אפילו לא אומר שמדובר באנשים עם מוגבלות, בילדים עם מוגבלות.

אילן גילאון: ההבטחה הזאת איננה מקוימת.

אילן גילאון: זה שיש השמשה של דירות למטרות טובות זה יפה מאוד, אבל אי אפשר לתקן עוול אחד בעוול שני.

אילן גילאון: איך אומרים לנו?

אילן גילאון: אנחנו תנועה שמאדירה את הפעולה הקהילתית, עושה פעולות חשובות.

אילן גילאון: תתכבד העירייה, תתכבד הממשלה, יתכבד משרד החינוך לעשות את הפעולות האלו לא בתוך הבתים הכל כך מועטים שיש לדיור הציבורי.

אילן גילאון: זאת מציאות עבריינית של 13,15,20 שנים שבהן המדינה לא מקיימת את החוק של רן כהן לגבי הנושא של מחזור הכסף בתוך הדיור הציבורי.

אילן גילאון: תראו, חבר'ה, לא יעזור שום דבר, אפשר לדבר עד מחר בבוקר.

אילן גילאון: אבא שלי היה אומר לי שבשביל שלא תהיה אבטלה צריך עבודה.

אילן גילאון: על מה אנחנו מדברים?

אילן גילאון: על מחיר למשתכן, על מחיר כזה או אחר.

אילן גילאון: אני בעצמי כבר לא תופס את העניין הזה.

אילן גילאון: צריך דירות.

אילן גילאון: אני מדבר היום על דיירי הדיור הציבורי.

אילן גילאון: אני יודע שלכל אדם במדינת ישראל מגיעה קורת גג.

אילן גילאון: אני בוגר הדיור הציבורי, אדוני, הייתי במשפחה חד-ילדית.

אילן גילאון: נכון שיש חד-הורית, אני הייתי במשפחה שהיא רק עם ילד אחד.

אילן גילאון: מדינת ישראל, כשהיה לה הכי פחות, מצאה לנכון לתת לאנשים קורת גג.

אילן גילאון: זאת הייתה תפישה לגמרי אחרת.

אילן גילאון: חברתי שואלת מה קרה לחברה שלנו.

אילן גילאון: מה שקרה לחברה שלנו היום זה שמי שמנהל אותה הם סוכני מכירות, אנשים ציניים שלא סופרים בני אדם, אנשים שרואים באנשים אחרים כלים, אינסטרומנטים.

אילן גילאון: אנחנו נדרשים למקרה הפרטי הזה, אבל המקרה הפרטי הזה, לצערי, הוא חזון נפרץ, הוא קיים בכל מקום.

אילן גילאון: לאן הגענו?

אילן גילאון: זה יכול לקרות לכל אחד, חבל על הזמן.

אילן גילאון: הבקשה כאן היא פתרון נקודתי.

אילן גילאון: אנחנו מצטערים שאנחנו כל הזמן צריכים לכבות שריפות, אבל זאת המציאות.

אילן גילאון: כשילד דופק לך בדלת ואומר לך: "אני רעב", אתה מכין לו סנדביץ', אתה לא מסביר לו על המהפכה.

אילן גילאון: זאת המציאות כאן.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש, ותודה לחבריי להגשה לדיון המהיר הזה.

אורלי לוי אבקסיס: תראה, אנחנו נמצאים כמעט באופן קבוע בוועדה הזאת, בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, בוועדה לביקורת המדינה, אבל הדברים לא זזים.

אורלי לוי אבקסיס: אני מכירה את הכוח שיש לוועדה הזאת, אני מכירה את הכוח שיש ליושב-ראש של הוועדה הזאת.

אורלי לוי אבקסיס: אני מבקשת את עזרתך.

אורלי לוי אבקסיס: המקרים שבגינם ביקשנו פה את הדיון המהיר הם מקרים פרטניים, אבל הם מעידים על הכלל.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו הגשנו את הבקשה בעקבות שרונה אוחיון.

אורלי לוי אבקסיס: זה לפני הסיפור של בן-יאיר, אותה קשישה נכה עם הילדה עם תסמונת דאון.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו היינו עדים בחג האורות לחושך אחד גדול.

אורלי לוי אבקסיס: באה חברת עמידר לפנות בגשמים זועפים שיורדים על מדינת ישראל, בלי שיש תיאום בין משרד הרווחה למשרד השיכון ועמידר בנוגע לאותם פינויים.

אורלי לוי אבקסיס: נזרקה אם חד-הורית עם 2 ילדות קטנות באמצע החג לרחוב.

אורלי לוי אבקסיס: אין מסגרת לימודית, אין מערכת תומכת.

אורלי לוי אבקסיס: פניתי לשר השיכון.

אורלי לוי אבקסיס: אני חייבת לומר לחובתו ולחובתה של המדינה, כשרוצים לטפל בנושא הפרטני, מוצאים את הקולות, את הכוחות, לפעמים גם את התורמים כדי שיתגייסו.

אורלי לוי אבקסיס: לא כל המקרים מגיעים לתקשורת.

איתן כבל: הרוב המכריע לא מגיע.

אורלי לוי אבקסיס: בהחלט.

אורלי לוי אבקסיס: במקרה יש לנו איזו שהיא בשורה זמנית, אני מקווה שהיא תהיה ארוכת טווח.

אורלי לוי אבקסיס: בתווך גילינו את הפינוי של אותה אישה קשישה עם 74% נכות שיש לה ילדה עם תסמונת דאון.

אורלי לוי אבקסיס: נכון, יגידו לך שאותן משפחות הן פולשות.

אורלי לוי אבקסיס: למה הן פולשות?

אורלי לוי אבקסיס: בואו נתחיל לפרוט את הדבר הזה.

אורלי לוי אבקסיס: אני רק אספר לכם ששרונה אוחיון פלשה לדירה שהייתה ריקה במשך שנה וחצי.

אורלי לוי אבקסיס: למה יש דירות ריקות?

אורלי לוי אבקסיס: בן-יאיר רבקה והילה פלשו לדירה.

אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, הן זכאיות של משרד השיכון.

אורלי לוי אבקסיס: הן גרות בקומה רביעית, כאשר האימא היא עם הליכון, היא לא יכולה להתנייד.

אורלי לוי אבקסיס: הן נעולות, כלואות שם.

אורלי לוי אבקסיס: האימא, שבעצמה זקוקה לסיוע, היא העובדת הסיעודית של הבת שלה.

אורלי לוי אבקסיס: כשבאים לפנות, צריך לשאול כמה שאלות הרות גורל: האם זה נעשה בשיתוף משרד הרווחה, האם היה שם עובד סוציאלי.

אורלי לוי אבקסיס: אני אספר לכם מה עשו עם אותה ילדה.

אורלי לוי אבקסיס: אזקו אותה באזיקים.

אורלי לוי אבקסיס: אין זה משנה אם היא קטינה או לא, מדובר בילדה עם צרכים מיוחדים.

אורלי לוי אבקסיס: אני פניתי לשר ארדן, הוא הזדעזע מהסיפור הזה.

אורלי לוי אבקסיס: האם מישהו שהלך להיות שוטר במדינת ישראל תיאר לעצמו שהוא לא הולך להגן על החברה אלא הוא הולך לפגוע, הוא הולך לפנות את האנשים החלשים ביותר במדינת ישראל?

אורלי לוי אבקסיס: יש את משטרת ישראל, אדוני היושב-ראש, כדי לפנות בכוח?

אורלי לוי אבקסיס: כשרוצים לפנות 40 משפחות בגלל בנייה לא חוקית, כל המדינה על הרגליים.

אורלי לוי אבקסיס: פינויים זה דבר קשה, לא משנה אם זה מחוץ לקו הירוק או בתוך הקו הירוק.

אורלי לוי אבקסיס: הוא קשה שבעתיים כשמדובר באוכלוסייה מוחלשת ביותר במדינת ישראל - נכים, קשישים.

אורלי לוי אבקסיס: הוחמרו היום הקריטריונים כך שרק מי שנמצא בקצה הרצף יכול להיות זכאי.

אורלי לוי אבקסיס: מרוב שהעלו את הקריטריונים נוצר מצב שיש אנשים שזכאים לשכר דירה אבל לא לדיור ציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: אמרו שאין מספיק דירות ציבוריות.

אורלי לוי אבקסיס: נוצר מצב שדירות עמדו ריקות משום שלא מצאו את הלקוח הספציפי שלו מתאימה הדירה הזאת.

אורלי לוי אבקסיס: המדינה הוציאה מיליארד 600 מיליון שקל כל שנה על השתתפות בשכר דירה.

אורלי לוי אבקסיס: שנים אנחנו מדברים על הגמשת הקריטריונים.

אורלי לוי אבקסיס: כשהתחילו לעשות את הגמשת הקריטריונים, ראו זה פלא, בחלק מהמקומות התור הצטמצם בצורה משמעותית.

אורלי לוי אבקסיס: יש מקומות שהמדינה שומרת על השוכרים הציבוריים.

אורלי לוי אבקסיס: איפה לא נעשו הגמשות הקריטריונים?

אורלי לוי אבקסיס: בבאר שבע ובשדרות.

אורלי לוי אבקסיס: הפינויים האחרונים הם של אותם פולשים בבאר שבע.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו רואים שיש אוכלוסייה, שזאת אוכלוסיית הסטודנטים, שהמדינה, שמשרד השיכון שומרים עליה יותר מאשר על האנשים החלשים ביותר בחברה.

אורלי לוי אבקסיס: אני בעד הסטודנטים, אבל לא ייתכן שבדירות של דיור ציבורי - 55 בבאר-שבע ו-55 בשדרות - השוכרים יהיו סטודנטים.

אורלי לוי אבקסיס: הייתי אצל היועץ המשפטי לממשלה, עצרנו את מכירת החיסול לאותן עמותות, לאותם סטודנטים.

אורלי לוי אבקסיס: לא ייתכן לפנות אימהות חד הוריות, קשישים, נכים, להעדיף על פניהם אוכלוסיות חזקות, סטודנטים.

אורלי לוי אבקסיס: סטודנט זה מצב זמני.

אורלי לוי אבקסיס: פניתי למשרד השיכון ולעמידר.

אורלי לוי אבקסיס: בחלק מהדברים אני עדיין מחכה לתשובות.

אורלי לוי אבקסיס: הנושא של השוכרים הציבוריים לא היה צריך להיפתר היום, הוא היה צריך להיפתר ממזמן, גם בעקבות מבקר המדינה, גם בעקבות היועץ המשפטי לממשלה.

אורלי לוי אבקסיס: מותר לאשר שוכרים מסוימים בכפוף לנוהל.

אורלי לוי אבקסיס: מה הנוהל אומר?

אורלי לוי אבקסיס: כל הבקשות יובאו כל שנה בפני ועדה להקצאת דירות לשכירות.

אורלי לוי אבקסיס: זה בהתאם למספר הדירות בישוב ולמספר הממתינים והזכאים.

אורלי לוי אבקסיס: אם כך היה המצב, בבאר שבע לא היו צריכים להיות לנו סטודנטים בדיור ציבורי, היו צריכים להיות שם זכאים, ילדים שהם הומלסים.

אורלי לוי אבקסיס: אני מבקשת לומר לך, אדוני היושב-ראש, את החלם הגדול ביותר במדינת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: מדובר באוכלוסיית רווחה.

אורלי לוי אבקסיס: על מי היא נופלת כשנעשה פינוי?

אורלי לוי אבקסיס: על משרד הרווחה.

אורלי לוי אבקסיס: מאחר ואין סנכרון בין המשרדים השונים, משרד הרווחה יכול להשתמש רק בכלים שיש לו.

אורלי לוי אבקסיס: אין לו דיור ציבורי, אין לו דירות חלופיות, אפילו אין לו דירות זמניות.

אורלי לוי אבקסיס: מה הכלי שיש לו? הוצאת ילדים מהבית.

אורלי לוי אבקסיס: אם הם מגיעים לבית משפט כי האימא לא יכולה לדאוג לקורת גג זמינה וארוכת טווח, בית המשפט קובע – זה קרה לא פעם - שהילד עובר לידי המדינה.

אורלי לוי אבקסיס: אתה יודע כמה עולה להחזיק ילד אחד בחודש במסגרת כזאת?

אורלי לוי אבקסיס: בסביבות ה-10 אלפים שקל.

אורלי לוי אבקסיס: אם משרד הרווחה ומשרד השיכון היו משתפים פעולה, הרבה יותר היה זול למצוא למשפחה את הפתרון הראוי - הילד לא היה מנותק מהמשפחה שלו, הוא לא היה צריך את העובד הסוציאלי, את הפסיכולוג, את הנזק הנפשי שהוא יסחוב איתו כל החיים על הניתוק.

אורלי לוי אבקסיס: ילד בכיתה א' או בגיל חובה לא יכול להבין למה מנתקים אותו מאימא שלו, למה המדינה זורקת אותו לרחוב.

אורלי לוי אבקסיס: את זה צריך להפסיק.

אורלי לוי אבקסיס: אולי הגיע הזמן שנקדם איזו שהיא חקיקה שתדבר על כך שתהיה עבודת מטה של כמה משרדים, כאשר כל אחד יביא את איגום המשאבים שלו, ואז נוכל לדאוג לבנייה ולסיפוק אותם צרכים.

אורלי לוי אבקסיס: בנייה ציבורית חייבת להיות.

אורלי לוי אבקסיס: בואו נתחיל מזה שנחזיר את הדירות למלאי מכל אותם אנשים שהם כביכול חשובים אבל הם לא הקופה הקטנה.

איציק שמולי: תראו, אנחנו ביקשנו לקיים את הדיון הזה.

איציק שמולי: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש, על הקיום המהיר של הישיבה הזאת, וזה אחרי שהזדעזענו מהמקרה שקרה בבאר שבע.

איציק שמולי: אין ספור פעמים ובאין ספור הזדמנויות הובטח לנו, גם על ידי השר, שאין יותר פינויים, שלא יהיו יותר פינויים מהדיור הציבורי.

איציק שמולי: לא בערך, לא ליד, לא פרשנות, מילה במילה.

איציק שמולי: אנחנו רואים פעם אחר פעם שהדברים האלה נמשכים.

איציק שמולי: האג'נדה שלי היא ברורה.

איציק שמולי: אני אומר לכם את הדברים האלה בכאב, אבל על 40 בתים בעמונה שרצו לפנות כל המדינה עמדה על הרגליים, כל הממשלה הסתובבה בהיסטריה, כל הקואליציה עמדה להתפרק.

איציק שמולי: יום יום מפנים מהדיור הציבורי, מפנים אנשים וזורקים אותם כמו כלבים לרחוב.

איציק שמולי: כשראיתי את התמונה עם שתי הבנות ברחוב, לי זה שבר את הלב.

איציק שמולי: אני לא יודע איך מדינה מסוגלת להסתכל לך בעיניים, איך היא יכולה לעמוד ולחיות בשלום עם המצב הזה.

איציק שמולי: זה דבר שהוא לא אפשרי.

איציק שמולי: אי אפשר שלא להצדיע לך, אורלי, על המאבק שלך ארוך השנים עבור הדיור הציבורי, ולהצדיע לפעילים, בעיקר לפעילות, שמובילות את המאבק הזה בגאון והרבה מאוד שנים.

איציק שמולי: בסוף זה עוול כפול.

איציק שמולי: אם אנחנו מסתכלים מה עשו פה לדיור הציבורי במשך עשרות שנים, איך שדדו את הדיור הציבורי, איך כל הממשלות לקחו את הכספים של הדיור הציבורי והעבירו אותו לצרכים אחרים, אפשר לראות שזה מה שיצר את התורים האין סופיים בדיור הציבורי.

איציק שמולי: אנחנו באים לפה, אדוני היושב-ראש, בתביעה אחת ברורה: להפסיק באופן חד משמעי את הפינויים בדיור הציבורי.

איציק שמולי: שתיים, כפי שהבטיח שר השיכון מעל בימת הכנסת, להעביר בכל מקום בארץ הליך של הגמשת קריטריונים.

איציק שמולי: הוא עשה את זה בדימונה ובמקומות נוספים.

איציק שמולי: אין שום סיבה שבעיר מסוימת תעמודנה דירות ריקות והאוכלוסיות לא יהיו זכאיות, זה פשוט לא הגיוני.

איציק שמולי: הדבר השלישי, ואני אומר את זה כיו"ר התאחדות הסטודנטים לשעבר וכתושב העיר לוד שמוביל פרויקט של 500 סטודנטים בעיר, לא העזנו ולא נעז להיכנס לדירה ששייכת לדיור הציבורי בלוד.

איציק שמולי: למה?

איציק שמולי: כי אנחנו באים לעשות פרויקט חברתי, אנחנו באים לעשות ציונות.

איציק שמולי: אם כל הפרויקט החברתי בלוד הוא לעשוק את השכבות החלשות, מה הועילו חכמים בתקנתם.

איציק שמולי: זאת צריכה להיות המדיניות הסטודנטיאלית בכל מקום ומקום, אני אומר את זה כמישהו שהסטודנטים יקרים לליבו, אני הגעתי מהסטודנטים.

איציק שמולי: אסור לקחת לטובת פרויקטים חברתיים דירות של דיור ציבורי שאנשים, נשים ומשפחות מחכים להם שנים.

איציק שמולי: (הקרנת סרטון)

אורלי לוי אבקסיס: אותה ילדה שצועקת בסרטון: "אני רוצה את אימא, אני רוצה את אימא", זאת ילדה שלוקה בשכלה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו צריכים להבין שהפינוי שנעשה פה הוא בניגוד לחוק.

אורלי לוי אבקסיס: כשאנחנו מדברים על פינוי של אוכלוסיות כאלו, הפינוי חייב להיעשות מול הרווחה בעיר.

אורלי לוי אבקסיס: מי ישלם את המחיר פרט לאותה ילדה?

<שרונה אוחיון: אני כבר 5 שנים גרה בשכירות.

איתן כבל: שכירות פרטית, או שכירות בסיוע משרד השיכון?

<שרונה אוחיון: בסיוע של משרד השיכון.

<שרונה אוחיון: במהלך 5 השנים האלו הגשתי אין ספור בקשות לוועדות, אבל כל פעם נדחיתי, אמרו לי שזה בגלל שגודל המשפחה שלי לא מזכה אותי בדירה בדיור הציבורי.

<שרונה אוחיון: למטה היה כתוב את הקריטריונים לזכאים, שזה אימהות חד הוריות עם 3 ילדים ומעלה.

<שרונה אוחיון: אני בן אדם לא בריא, אני מתקיימת מביטוח לאומי.

<שרונה אוחיון: אני לא יכולה להרשות לי ולבנות לשכור דירה נורמאלית, לכן אני שוכרת יחידת דיור.

<שרונה אוחיון: יש לי קושי.

<שרונה אוחיון: יש לי ילדה שמוגבלת בלקות דיבור.

<שרונה אוחיון: יש לאימהות חד-הוריות קושי לשכור דירה בגלל איזו שהיא סטיגמה.

<שרונה אוחיון: לא כל אחד מוכן להשכיר לנו דירה.

<שרונה אוחיון: בעלי הדירות חוששים שאולי הילדים שלנו וולגריים, אולי הם יהרסו, ישברו, יקלקלו, אולי האימא לא תעמוד בתשלומים.

<שרונה אוחיון: יש לי קושי לשכור דירה.

<שרונה אוחיון: אני רואה את הבוז שאני מקבלת מאלה שאני רוצה לשכור מהם דירה.

<שרונה אוחיון: אני רואה מסביבי דירות ריקות במשך שנתיים, 4 שנים ו-5 שנים.

<שרונה אוחיון: איפה אני?

<שרונה אוחיון: עשיתי צבא, הבטיחו לי הבטחות לפני הצבא.

<שרונה אוחיון: איפה המדינה שלי?

<שרונה אוחיון: אני עושה את כל זה בשביל הבנות שלי.

<שרונה אוחיון: שכרתי חדר וסלון.

<שרונה אוחיון: הילדה שלי הרגישה כאילו שכרתי לה חצי וילה.

<שרונה אוחיון: אני לא מבינה לאן אנחנו מגיעים.

<שרונה אוחיון: אני עצובה מהמקרה הזה.

אילן גילאון: כמה זמן הדירה שפלשת אליה הייתה ריקה?

<שרונה אוחיון: שנה וחצי.

<שרונה אוחיון: אני יכולה לתת לך לדבר עם מי שגרה שם.

אורלי לוי אבקסיס: תספרי על הפינוי, מתי הוא נעשה, באיזו צורה הוא נעשה.

<שרונה אוחיון: הפינוי נעשה בחג.

<שרונה אוחיון: הם ישר נכנסו לבית.

<שרונה אוחיון: שמעתי שהם מנסים לפרוץ את הבית.

<שרונה אוחיון: ביקשתי מהשוטרים שיחכו עוד שבוע בגלל החג, אבל זה לא עניין אותם, הם פרצו את הדלת.

<שרונה אוחיון: הם ישר שמו לי אזיקים בידיים וברגליים.

<שרונה אוחיון: הם טענו שאולי אני אפגע בי ובציבור.

<שרונה אוחיון: לא פעלתי בשום דרך אלימה.

<שרונה אוחיון: לא השתמשתי בבלון גז בתוך הבית, או בדרך כזאת או אחרת.

<שרונה אוחיון: אני לא אסכן את הבנות שלי או את עצמי.

<שרונה אוחיון: כששאלתי אותם אם הם מבינים שהם מוציאים אותי מהבית וזורקים אותי לרחוב, הם אמרו לי: "אל תדאגי, אין דבר כזה אנשים זרוקים ברחוב, אנחנו נעזור לך".

איתן כבל: איפה את נמצאת עכשיו?

<שרונה אוחיון: הרווחה עוזרת לי לשכור דירה.

איתן כבל: יש לך קורת גג ברגע זה?

<שרונה אוחיון: כן, אבל זה פתרון זמני לחודשיים-שלושה.

איתן כבל: תודה לך.

איתן כבל: אנחנו נעשה כל מאמץ לסייע.

<מירי אבוטבול: אני בתה של הנכה שפונתה מביתה באלימות.

<מירי אבוטבול: אימא שלי היא דיירת עמידר במשך 37 שנים.

<מירי אבוטבול: אחותי לא מוכנה לדבר איתי יותר, כיוון שלא הצלחתי למשוך אותה מהניידת.

<מירי אבוטבול: אימא שלי משלמת כל חודש את כל התשלומים, אף פעם לא חזרה לה הוראת קבע.

<מירי אבוטבול: היא לא יצאה מהבית 4 חודשים.

<מירי אבוטבול: היא הרגישה שהיא בכלא.

<מירי אבוטבול: היא גרה בקומה רביעית על עמודים.

<מירי אבוטבול: היא לא מצליחה לרדת במדרגות, נרדמות לה הרגליים, היא פשוט נופלת.

<מירי אבוטבול: בצעד נואש היא פלשה לדירה.

<מירי אבוטבול: באזור שבו היא גרה יש קרוב ל-11 דירות ריקות במשך שנים.

<מירי אבוטבול: בבאר שבע קיימות המון דירות ריקות.

<מירי אבוטבול: עם כל הכבוד לסטודנטים, גם הם יכלו לעזור לנו, לעזור לצרכים של הנכים.

<מירי אבוטבול: יש המון מקרים כדוגמתה של שרונה.

<מירי אבוטבול: יש לי אצבע מאשימה כלפי עמידר.

<מירי אבוטבול: עמידר החדשה היא עמידר מושחתת.

<מירי אבוטבול: אימא שלי היא לא אחות של אף מנהלת בעמידר כדי לקבל דירה.

<מירי אבוטבול: אני מפנה אצבע מאשימה כלפי משרד השיכון, אני מפנה אצבע מאשימה כלפי משטרת ישראל, בפרט כלפי משטרת באר שבע.

<מירי אבוטבול: איך אפשר לאשר דבר כזה?

<מירי אבוטבול: אני לא מצדיקה פלישה, אבל זה היה צעד נואש.

<מירי אבוטבול: אף שוטרת לא הייתה נלווית לפינוי.

<מירי אבוטבול: אחותי קיבלה מכות.

<מירי אבוטבול: השוטר חיים נתן לאחותי אגרופים כל עוד היא המשיכה לצעוק.

<מירי אבוטבול: הוא שבר לה את השן.

<מירי אבוטבול: היה לה חשש לשבר בגוף.

<מירי אבוטבול: הם טוענים שאימא שלי איימה עליהם.

<מירי אבוטבול: איך אישה שלא יכולה להגיע להליכון שלה, שקשה לה לזוז, איך היא יכולה לאיים על שוטר מיומן, את זה אני לא מצליחה להבין.

<מירי אבוטבול: יש את כל הבנייה בהתנחלויות שמגנה עלינו מאויבנו.

<מירי אבוטבול: מי מגן עלינו מאויבנו, מהאויבים שמפנים אותנו מהדירות שלנו?

<מירי אבוטבול: מי זה האויב האמיתי שלי?

<מירי אבוטבול: תודה רבה, אורלי, אין דברים כמוך, את דבר נדיר.

<מירי אבוטבול: כרגע אין לאימא שלי מקום מגורים.

<עזריאל גהסי: אני בא מבאר-שבע.

<עזריאל גהסי: לפני 3 שבועות פינו אותי מדירה של עמידר שפלשתי אליה.

<עזריאל גהסי: אני נמצא בדירה כ-8 חודשים.

<עזריאל גהסי: הדירה הזאת הייתה סגורה במשך 18 שנה.

<עזריאל גהסי: זאת הייתה דירה שהייתה צמודה לדירה שהייתי גר בה.

<עזריאל גהסי: קיבלתי דירה של 42 מטר כשחייתי לבד.

<עזריאל גהסי: היום אני עם 6 נפשות בתוך דירה של 42 מטר.

<עזריאל גהסי: שני חיילי צה"ל גרים במחסן, בחוץ, בלי שירותים, בלי מים.

<עזריאל גהסי: נלחמתי להביא אותם מאתיופיה לפה.

<עזריאל גהסי: יש לי עוד שני ילדים, ילדה בת 6 וילד בן 9.

<עזריאל גהסי: איפה הם יישנו, על האימא, על האבא?

<עזריאל גהסי: איפה הם יכינו שיעורים?

<עזריאל גהסי: באיזו פינה בבית של 42 מטר?

<עזריאל גהסי: כשבאו לפנות אותי, לא נלחמתי.

<עזריאל גהסי: אני לא אתן לשים לי אזיקים על הידיים.

<עזריאל גהסי: אני נכה 86%, יש לי 100% אי כושר עבודה.

<עזריאל גהסי: אני בבית כל היום.

<עזריאל גהסי: אני חי מ-5000 שקלים עם 6 נפשות.

<עזריאל גהסי: באו להוציא אותי בלי צו של בית משפט.

<עזריאל גהסי: רבותיי, תראו איך הדירה שפלשתי אליה נראתה.

<עזריאל גהסי: חתולים מתים היו על המיטה.

<עזריאל גהסי: היה שם סירחון שעבר דרך הקירות אלי.

<עזריאל גהסי: הכל מתועד בתמונות, בתאריכים.

<עזריאל גהסי: מי קובע?

<עזריאל גהסי: לפי הנחיה של שר השיכון, לאחר 30 יום לא מפנים.

<עזריאל גהסי: מי קובע מתי ה-30 יום מתחילים, הפקידות בעמידר?

<עזריאל גהסי: פקידה שהייתה אצלי לפני 4 חודשים, אמרה לי: "אתה עוד תקבל את הדירה".

<עזריאל גהסי: בסוף העבירו אותה תפקיד.

<עזריאל גהסי: באים ואומרים לי שבתוך 30 יום מפנים אותי בכוח.

<עזריאל גהסי: בושה.

אורלי לוי אבקסיס: איפה אתה עכשיו?

<עזריאל גהסי: אני חי בדירה של 42 מטר.

<עזריאל גהסי: שני החיילים גרים בחוץ.

איתן כבל: תראו, הנושאים האלה מוכרים לי היטב.

איתן כבל: אני חושב שזה אחד הנושאים שאני הכי ותיק בהתעסקות בהם.

איתן כבל: חלק מהקריטריונים, אני אומר את זה בהתרגשות רבה, קבעתי וכתבתי במו ידיי.

איתן כבל: אני מדבר במובן הטכני, ממש לכתוב את הכלים.

איתן כבל: יובל מכיר את זה בעצמו.

איתן כבל: אני יכול לומר לכם, התדרדרנו מאוד מאוד ברבות השנים בכל הנוגע לטיפול בדיור הציבורי.

איתן כבל: רן כהן בא לעשות לכולם טוב, אבל הממשלה הלכה וריסקה את החוק שלו.

איתן כבל: היא בעצם השתמשה בחוק לריסוק הדיור הציבורי.

איתן כבל: אנחנו נמצאים בפני שוקת שבורה.

איתן כבל: אני רוצה לעשות אבחנות ברורות לגבי האחריות של כל גורם וגורם.

איתן כבל: תראו, חברים, אני לא בא להגן על עמידר, זה גם לא תפקידי.

איתן כבל: משרד הבינוי והשיכון, אני אומר את זה לשר הנוכחי, בוודאי לשרים הקודמים, לא יכול להתחבא מאחורי עמידר והגופים המשכנים האחרים.

איתן כבל: ההנחיות הן הנחיות של משרד הבינוי והשיכון.

איתן כבל: מי שקובע את הקריטריונים זה משרד הבינוי והשיכון.

איתן כבל: מי שנותן את ההוראות זה משרד הבינוי והשיכון.

איתן כבל: עמידר, עמיגור והגופים האחרים הם גופים מבצעים.

איתן כבל: אני אומר את זה לא ממקום שבא לתת לעמידר רוח גבית.

איתן כבל: הרבה פעמים אזרחים נלחמים מול עמידר כשהם בכלל צריכים להילחם מול גורם אחר לגמרי, מול רשות אחרת לגמרי.

אורלי לוי אבקסיס: מה קורה כאשר עמידר מפרים את הוראת השר?

איתן כבל: משרד הבינוי והשיכון אחראי לכל מה שנוגע לפינוי, אי פינוי, זכאי, לא זכאי.

איתן כבל: השר התייצב בוועדה ונתן התחייבויות מפה עד להודעה חדשה, כולל דיווח קבוע לוועדה.

איתן כבל: אני מאשים את עצמי.

איתן כבל: סליחה שאני אומר את זה, אבל אני מאשים את עצמי על כך שלא ישבתי להם על הראש.

איתן כבל: אורלי, את צודקת, כשהוועדה רוצה לקחת פה דברים, היא לוקחת אותם, היא יודעת לעקור הרים ולטחון אותם זה בזה.

איתן כבל: אני מתחייב לשים את הנושא הזה בראש סדר העדיפות שלנו.

איתן כבל: זה אחד הנושאים המרכזיים שנוביל אותם כאן.

איתן כבל: אני רוצה לקבל דיווח לגבי כמה דירות מאוכלסות בדיור הציבורי, כמה דירות פנויות.

איתן כבל: אני רוצה שהמדינה תגיד לי כמה דירות פנויות על פי חלוקה יישובית.

איתן כבל: אני רוצה לדעת על כל אותן דירות שמוגדרות בחזקת המדינה ואינן בשימוש הדיור הציבורי.

איתן כבל: דרך אגב, אני זוכר שכשהייתי במשרד הבינוי והשיכון לא היה מחסור של דיור ציבורי, לא הייתה בעיה של דיור ציבורי, המדינה נתנה את זה לאותם גופים כמשמורת.

איתן כבל: זה לא המצב היום.

איתן כבל: אנחנו רוצים לדעת בכמה דירות כאלו מדובר.

איתן כבל: אנחנו רוצים לדעת כמה ניתנו לבתי כנסת, לסטודנטים, לעמותות.

איתן כבל: אנחנו גם נצא לסיור.

איתן כבל: בואו נלך על זה בכל הכוח.

איתן כבל: בואו נלך לראות מקרוב במה דברים אמורים.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני, אולי כדאי שתבקש את הרשימה של אלה בדיור הציבורי שנותנים להם השתתפות בשכר דירה כי אין דירות.

אורן אסף חזן: אפשר גם לבקש את הרשימה של הדירות הריקות בדיור הציבורי.

איתן כבל: אמרנו את זה.

איתן כבל: תשמעו, רוב האנשים ממתינים בתור כמו ילדים טובים.

איתן כבל: אני אומר את זה בהתרגשות רבה.

איתן כבל: אני יודע שהפולשים במצב קשה.

איתן כבל: אני רוצה שלא ניתן רוח גבית.

איתן כבל: אנחנו נפעל מול משרד הבינוי והשיכון, נפעל מול עמידר, מול עמיגור, מול כל גורם אחר.

איתן כבל: בשום פנים ואופן אני לא אסכים שהאנשים שממתינים בקשיים בלתי אפשריים ואין להם את האומץ לבצע את הפלישות, יימצאו כל הזמן מאחור.

איתן כבל: אני מכיר את זה.

איתן כבל: בתקופה שהייתי לא אהבתי שמי שקיבל היה זה שבא והתפרץ לשר.

איתן כבל: יש אנשים שבכלל לא יודעים שאפשר לפנות למשרד הבינוי והשיכון.

איתן כבל: יש לא מעט אנשים שאפילו לא יודעים שיש להם זכויות.

איתן כבל: יש אנשים שכשאני שואל אותם אם הם פנו, הם לא יודעים אפילו למי לפנות.

איתן כבל: זה נשמע לכם מופרך, זה נשמע לכם מוזר, אבל יש כזה מצב.

איתן כבל: אני רוצה שנייצר יישור קו בתהליך הזה.

<דני גיגי: אחת הבעיות הגדולות זה שמייצרים סוג של מאבק בין אלה שזכאים לאלה שלא זכאים.

<דני גיגי: יש פה מעל 150 אלף משפחות שמקבלות סיוע בשכר דירה, הן לא יכולות לשכור דירות.

<דני גיגי: לאנשים האלה אין ברירה.

<דני גיגי: אני מסכים עם המקום הזה של להגיד "יש אנשים שמחכים בתור", אבל כל עוד אין פתרון אתה לא יכול לצפות למשהו אחר מהאנשים האלה.

<מיכה רחמן: פלישה היא חלק מהמאבק.

<מיכה רחמן: זה חלק ממאבק.

<מיכה רחמן: הפתרון הוא בתקציב לדיור הציבורי, לא להגיד להם לא לפלוש.

איתן כבל: אני לא מסכים עם מיכה.

איתן כבל: אני לא אומר את זה כי אתם לא צודקים בתפישה, כי אתם לא צודקים בעיקרון, אני אומר את זה כי אתה פותר עוול ביצירת עוול.

<דני גיגי: אין להם ברירה.

איתן כבל: זאת בדיוק הנקודה.

איתן כבל: הקרב הוא מול הממשלה, לא מול אלה שממתינים לידך בתור.

איתן כבל: אני מבין את מה שאתם אומרים.

אורלי לוי אבקסיס: איתן, אני איתך לחלוטין, אבל תקשיב, כשאנחנו מדברים בשורדים, אנחנו לא יכולים לצפות מהם להיות נחמדים.

איתן כבל: אמרתי שאני לא שופט.

אורלי לוי אבקסיס: באין ברירה האימא צריכה לדאוג לקורת גג לילדים.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא יודעת אם אני לא הייתי פולשת בסיטואציה דומה.

אורלי לוי אבקסיס: כדי להביא קורת גג לילדים שלי, סביר להניח שהייתי פולשת, לא הייתי נחמדה.

איתן כבל: אני לא שופט אף אחד, אני גם לא מוכן לעמוד במקום של לשפוט את מה שאומר מר רחמן, את מה שאומר דני, את מה שאת אומרת.

איתן כבל: אני לא שופט, באמת שלא.

איתן כבל: אני מחוקק.

איתן כבל: התפקיד שלי הוא גם להגן על האחרים.

איילת נחמיאס ורבין: אמרת משהו נכון, אבל כשאנחנו מסתכלים על האנשים האלה, אין לנו תשובות.

<דני גיגי: המדינה לא עושה כלום כדי לפתור את משבר הדיור בתקציב הנוכחי ובחקיקה שהתחייבו עליה.

<דני גיגי: זה לא קורה.

<דני גיגי: שום דבר לא קורה לטובת האנשים.

<דני גיגי: בלי המאבק גם מה שקורה לא היה קורה.

<דני גיגי: אנחנו פשוט אובדי עצות.

אורן אסף חזן: התמונה שנמצאת מאחורי הדברים הרבה יותר קשה.

אורן אסף חזן: לפעמים הפתרון הרבה יותר קל.

אורן אסף חזן: חלק נכבד מהמצוקה שקיימת היום נצליח לפתור אם נתרכז בלשנות את הבירוקרטיה.

אורן אסף חזן: אתה אמרת שיש אנשים שלא יודעים, אבל יש אנשים שיודעים ובגלל העצלנות של הפקידים שאומרים להם שהם לא יכולים - -

אורלי לוי אבקסיס: אורן, יש אלפי משפחות עם תעודת זכאות.

אורלי לוי אבקסיס: הם עברו את כל הבירוקרטיה, רק אין דירות.

אורן אסף חזן: אני לא מדבר על כל ה-100%.

אורן אסף חזן: אם אנחנו נתרכז בלמטה, בקטן, בפתרונות המידיים, לא בכל העוגה, אולי נצליח להביא איזו שהיא בשורה.

<רבקה כהן בנלולו: אני רוצה להתייחס לנושא של הפלישות.

<רבקה כהן בנלולו: במצב הזה אנשים יכולים לחכות שנים על גבי שנים.

<רבקה כהן בנלולו: אני נמצאת 5 שנים בוועדות, אני לא רואה שהדברים זזים.

<רבקה כהן בנלולו: כשזה מגיע לאישה שאין לה קורת גג, היא לא יכולה לחכות למר איתן כבל, לשר השיכון, היא צריכה קורת גג כרגע.

<רבקה כהן בנלולו: הפתרון לא ניתן באמצעות החוק.

<רבקה כהן בנלולו: אין עתיד.

<רבקה כהן בנלולו: אנשים מחכים עם תעודה שמראה שהמדינה מכירה בצורך שלהם בדיור, היא רק לא עומדת בזה.

<רבקה כהן בנלולו: למה הם יחכו, למי הם יקוו, לעוד דוח מבקר שיצא ולא ייעשה עם זה שום דבר?

<רבקה כהן בנלולו: אותו בן אדם לא יכול לחכות.

<רבקה כהן בנלולו: הוא לא יכול לחכות שיזיזו פה הליכים.

<רבקה כהן בנלולו: אנחנו רואים שגלנט הבטיח 5% דיור ציבורי.

<רבקה כהן בנלולו: אין כסף בתקציב.

<רבקה כהן בנלולו: כל מה שנעשה בדיור הציבורי נעשה מכספי הקרן, מעט מאוד כסף חדש.

<רבקה כהן בנלולו: אנחנו לא רואים עתיד בדיור הציבורי.

<מיכה רחמן: אנחנו רואים שהמלאי הולך וקטן, אין שום פרספקטיבה.

<מיכה רחמן: מה יעשו אנשים?

<מיכה רחמן: המצב בעוד כמה שנים יהיה הרבה יותר גרוע.

<מיכה רחמן: מוכרחים לתת תקציבים.

<מיכה רחמן: ועדת הכלכלה תעשה טוב אם היא תדאג לזה שיהיו תקציבים, לא רק תדאג לעניין הפלישות.

<מיכה רחמן: עניין הפלישות חשוב מאוד, אבל קודם תדאגו לתקציבים.

<מיכה רחמן: אנחנו הגנו על פלישות, אנחנו נגן על פלישות, אין ברירה אחרת, זה חלק ממאבק.

<מיכה רחמן: ברגע שיש פלישה רואים שאין ברירה.

איילת נחמיאס ורבין: כמו שידענו לעשות שימוע בנושא הגז, בנושא של הקטל בדרכים, בואו נעשה שימוע בנושא של הדיור הציבורי, כי התחושה היא שזרקו את האנשים מאחור.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו מדברים פה על סיוע בשכר דירה, אבל גם מי שמקבל סיוע בשכר דירה לא יכול לשכור דירות עם הסיוע הזה.

איילת נחמיאס ורבין: המדינה לא באמת נותנת פתרון.

איילת נחמיאס ורבין: מה הם רוצים שהם יעשו עם הכסף הזה?

איילת נחמיאס ורבין: קארין, לפני חודשיים היה דיון אצלך בנושא הדיור הציבורי.

איילת נחמיאס ורבין: תשמעו, משהו לא תקין קורה פה.

איילת נחמיאס ורבין: מה מדהים?

איילת נחמיאס ורבין: זה לא רק שיש דירות באופן פוטנציאלי, אלא יש מקומות שבהם אפשר לייצר דירות באמצעות התחדשות עירונית, אפשר לשפץ.

איילת נחמיאס ורבין: יש המון דברים שאפשר לעשות.

איילת נחמיאס ורבין: המדינה החליטה שהדיור הציבורי לא חשוב לה.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו לא יכולים לעמוד יותר מנגד.

<ראובן קפלן: אני מתמודד עם זה שנה וחצי.

<ראובן קפלן: המקרים הם סופר קשים.

<ראובן קפלן: אני לא יכול להסתכל בעיניים של אף אחד מהאנשים שפולשים.

<ראובן קפלן: אנחנו עושים את מה שנדרש מאיתנו על פי דין.

<ראובן קפלן: המקרה של שרונה הוא לא מקרה יחיד.

<ראובן קפלן: כמו שרונה יש עשרות אלפים שאין להם פתרון.

<ראובן קפלן: שרונה היא אחת מיני רבים.

<ראובן קפלן: שרונה פלשה, עשתה מעשה.

<ראובן קפלן: יש עשרות אלפים כמוה.

<ראובן קפלן: הם פולשים לדירות של זכאים.

<ראובן קפלן: כל הדירות שפלשו אליהן בבאר-שבע – אני לא מדבר על ג'הסי, זה מקרה אחר - הן דירות משוריינות, הן דירות שמיועדות לאנשים שהיו צריכים להיכנס אליהן.

<ראובן קפלן: יתירה מזאת, בשבוע שעבר הייתה לנו פלישה לדירה מאוכלסת.

<ראובן קפלן: שיפצנו את הדירה ב-90 אלף שקל.

<ראובן קפלן: מישהו נכנס, החליף את הצילינדר ופלש.

<ראובן קפלן: גם זה קורה.

<ראובן קפלן: גם אלו פלישות שקורות.

<ראובן קפלן: גם בהן צריך לטפל.

אורלי לוי אבקסיס: תגדיר פלישה טרייה.

אורלי לוי אבקסיס: על פי חוק זה 30 יום.

אורלי לוי אבקסיס: אתם מפנים גם אחרי 3,4 ו-5 חודשים.

<ראובן קפלן: אנחנו לא מפנים אחרי 4 ו-5 חודשים.

<ראובן קפלן: מאיתנו נדרש לפנות אנשים שפלשו פלישות טריות למען אנשים שמחכים לדיור הציבורי הזה.

<ראובן קפלן: אם בית המחוקקים יחליט שלא נעשה את זה, אנחנו לא נעשה את זה.

<ראובן קפלן: אני אשמח לא לעשות את זה, תאמינו לי.

<ראובן קפלן: כל פלישה כזאת מורידה לי עוד כמה שנים מהחיים.

<ראובן קפלן: ברגע שלא נעשה ברור מה יקרה, את כל הזכאים באותו רגע אפשר לגרוס במגרסה.

<ראובן קפלן: אם כל דירה תאוכלס על ידי פולש יהיה פה תוהו ובוהו.

<ראובן קפלן: זה הדבר היחידי שאני יכול להגיד.

אורלי לוי אבקסיס: בית המחוקקים הזה אמר לפנות אוכלוסייה עם צרכים מיוחדים בשיתוף הרווחה.

אורלי לוי אבקסיס: למה שם הוא לא מקיים את החוק?

אורלי לוי אבקסיס: מה שנוח מקיימים, מה שלא נוח לא מקיימים.

קארין אלהרר: תראו, אני בירכתי את שר השיכון על זה שהוא אמר שהוא מקצה סכום כסף ודירות ספציפיות לאנשים עם מוגבלויות.

קארין אלהרר: איך זה מתיישב עם פינוי של אישה נכה, עם פינוי של ילדה עם מוגבלות?

קארין אלהרר: איך זה קורה?

קארין אלהרר: אני רוצה הסבר לדבר הזה.

<ראובן קפלן: שר הבינוי הקצה 100 מיליון שקל לקניית 100 דירות בשביל נכים רתוקים.

קארין אלהרר: לא רק נכים רתוקים.

אורלי לוי אבקסיס: האם הפינויים האלו היו על דעתו של משרד השיכון והעומד בראשו?

<יובל פרנקל: אני לא רוצה לדבר על הדברים הטובים.

<יובל פרנקל: יש המון דברים טובים שקרו בשנה וחצי האחרונות.

<יובל פרנקל: אנחנו נמצאים מול קשיים.

<יובל פרנקל: אפילו עם הסיוע החדש אנחנו נמצאים מול מצוקות נוראיות.

<יובל פרנקל: כל יום אנחנו בהחלטות לגבי משפחה עם 5 ילדים מול משפחה עם 7 ילדים.

<יובל פרנקל: גם משפחה עם 5 ילדים זו מצוקה נוראית.

<יובל פרנקל: בשדרות לא היה מעולם תור, עכשיו נוצר תור.

<יובל פרנקל: יש שם 55 דירות של סטודנטים.

<יובל פרנקל: פינינו 15 דירות.

<יובל פרנקל: כשהיה צורך היינו מפנים.

<יובל פרנקל: הודענו על פינוי של 25 דירות כדי לגמור את כל התור.

<יובל פרנקל: משרד השיכון בודק אם יש צורך בהגמשה.

<יובל פרנקל: אם יהיה צורך, אנחנו נפנה יותר.

<יובל פרנקל: מהרגע שהודענו את ההודעה הזאת, אני מקבל המון פניות מאנשי ציבור ומחברי הכנסת על למה אני מפנה.

אורלי לוי אבקסיס: אתה מבין, הסטודנטים הם פרח מוגן, דיירי הדיור הציבורי לא.

<יובל פרנקל: אני מניח שבשבוע הבא אני יוזמן לדיון דחוף על למה מפנים במקום אחר, לא פה.

איתן כבל: אל תדאג, בעניין הזה נדע להגן עליך.

אורלי לוי אבקסיס: אתם פיניתם סטודנטים.

אורלי לוי אבקסיס: למה עמידר לא עושים את זה בבאר שבע?

<יובל פרנקל: פינינו 15 דירות.

אורלי לוי אבקסיס: אולי יש בעיה עם החברה.

<יובל פרנקל: אני חושב שגם שם יעשו.

<חגי רזניק: אני פה בשליחות השר גלנט.

<חגי רזניק: היה חשוב לשר גלנט להגיד פה אמירה.

<חגי רזניק: השר גלנט רתם אותי לעבוד לצידו.

<חגי רזניק: אני באתי ממציאות של מצוקה, יצאתי בגיל צעיר מהבית בצו של בית משפט.

<חגי רזניק: אני יודע מה זה אומר כשנמצאים בלי קורת גג, כשיש חוסר בקורת גג.

<חגי רזניק: אני מכיר חלק גדול מהפונים.

<חגי רזניק: אני עובד בשיתוף פעולה עם חברי הכנסת, הכל בשליחות השר גלנט.

<חגי רזניק: אנחנו לא עובדים בשם עצמנו.

<חגי רזניק: אי אפשר לעשות הכל, אבל אטימות אין.

<חגי רזניק: כשהשר גלנט נכנס לתפקיד, קראו למשרד משרד הבינוי.

<חגי רזניק: השר הוסיף למשרד את עניין השיכון, כי כחלק מהתפישה החברתית שלו הוא הבין שלא עוסקים רק בבינוי, עוסקים גם בשיכון.

<חגי רזניק: שיכון זה אנשים, שיכון זה חברה ודיור ציבורי.

<חגי רזניק: מה שאני אומר זו תחילתה של דרך, יש עוד הרבה עבודה לעשות.

<חגי רזניק: אי אפשר בשנה וחצי לתקן את העולם.

<חגי רזניק: מה שורש הבעיה של הדיור הציבורי?

אילן גילאון: מה שמעניין אותנו זה שהשר התחייב שאין פינוי.

איתן כבל: אני רוצה שתתייחס אך ורק לאירועים שהיו כאן.

איתן כבל: האם עסקתם במשרד בשני המקרים שהגיעו עד כדי פינוי אלים?

איתן כבל: אני רוצה לשמוע לגבי התחייבות השר.

<חגי רזניק: הבעיה היא שלאורך זמן לא היה רכש של דירות.

<חגי רזניק: השר איכלס 600 דירות פנויות, רכש 1000, והוא מייצר פרויקט של עוד 2600 דירות בשיתוף עם עמיגור והסוכנות.

<חגי רזניק: זה דבר חשוב.

<חגי רזניק: אי אפשר ביום אחד לעשות הכל.

<חגי רזניק: השר הבין שיש פלישות, שיש פינויים.

<חגי רזניק: יש אנשים שאני לא מקנא בהם, אני לא שופט אותם.

<חגי רזניק: השר הקים ועדה בראשות אורנה ברביבאי.

<חגי רזניק: הוא אמר שהוא עוצר את כל הפלישות, למעט פלישה טרייה.

אורלי לוי אבקסיס: פלישה טרייה היא 30 יום.

אורלי לוי אבקסיס: יש פה מקרים של 3,4 ו-5 חודשים.

<חגי רזניק: את שני המקרים הפרטניים נפתור.

<חגי רזניק: אנחנו דיברנו עם הנהלת באר-שבע.

<חגי רזניק: הייתי מעורב בשני המקרים האלה.

<חגי רזניק: אני לא רק מעורב בשני המקרים האלה, אני מטפל ב-100 מקרים ביום.

אורלי לוי אבקסיס: יש פתרון זמני.

אורלי לוי אבקסיס: הוא לא פתרון ארוך טווח.

אורלי לוי אבקסיס: איתן, לא שמתם לב מה נאמר כאן?

אורלי לוי אבקסיס: נאמר כאן שעמידר חרגה מהוראת השר.

אורלי לוי אבקסיס: השר אמר עד 30 יום.

אורלי לוי אבקסיס: יש פה פינויים שעברו את ה-30 יום.

אורלי לוי אבקסיס: מי בעל הבית, עמידר או השר?

איתן כבל: אני רוצה התחייבות לגבי שני המקרים שלשמם התכנסנו, למרות שאינני אוהב את הדרך הזאת, תמיד אמרתי את זה.

איתן כבל: אני אומר את זה כאחד שעסק ואכלס אלפים בישראל, מדן ועד אילת.

איתן כבל: אני לא אומר את זה כמליצה, אני אומר את זה באמת.

איתן כבל: למקרים האלה, שהם באמת הגיעו לפתחנו בצורה כל כך דרמטית, כל קשה וכואבת, אנחנו מבקשים לתת מענה.

איתן כבל: אני מבקש שתדווחו לי באופן אישי על התקדמות שני המקרים האלה.

איתן כבל: אני מבקש שהשר לביטחון פנים יעביר לנו את תוצאות הבדיקה על התנהגות המשטרה באירוע שהאישה הציגה פה.

איציק שמולי: האם יש אצלכם מידע כמה דירות נמצאות בשימוש שלא לטובת הדיור הציבורי?

איציק שמולי: מה המדיניות שלכם לגבי הדבר הזה?

יעקב אשר: לא פחות חשוב זה הדירות הריקות.

איתן כבל: אמרתי.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני, יש היום ועדה בראשות אורנה ברביבאי, האלוף שלשעבר, שדנה בנושא של הפינויים.

אורלי לוי אבקסיס: אולי כדאי לבקש שעד שהיא לא תסיים לקבל את המסקנות ולהגיש אותן לשר לא יהיו פינויים אלא באישורו של השר, שלא יתחילו להגיד לנו זה עמידר, זה משרד השיכון.

אורלי לוי אבקסיס: שכל בקשה לפינוי תהיה עם חתימה של השר, כדי שנדע אם זה הגיע לשולחנו.

<אתי חן-זקן: 6 שנים אני במאבק.

<אתי חן-זקן: אני אם חד-הורית לשני ילדים.

<אתי חן-זקן: אני לא עומדת בקריטריונים.

<אתי חן-זקן: יש לי פיברומיאלגיה בעצמות.

<אתי חן-זקן: פיברומיאלגיה זאת מחלה שאי אפשר לעלות מדרגות איתה.

<אתי חן-זקן: משרד השיכון נותן לי כל שני וחמישי סירוב.

<אתי חן-זקן: אני לא עומדת בקריטריונים בגלל שאני אם חד-הורית?

איתן כבל: תעבירי ליועץ השר את הפרטים, הוא לא מכיר את המקרה.

איתן כבל: יש היום קריטריונים שהוקשחו, לצערי.

<אתי חן-זקן: חייבים לשנות את הקריטריונים.

איתן כבל: הבעיה היא לא רק הקריטריונים.

איתן כבל: בסוף זה מלאי הדיור והתקציב לשכירות.

איתן כבל: אתה יכול להגמיש את הקריטריונים, אתה יכול לעשות מה שאתה רוצה, אבל אם אין דירות - -

<אתי חן-זקן: מה אני יכולה לעשות חוץ מלפלוש?

<אתי חן-זקן: איזה פתרון יכול להיות לי ולילדים שלי?

איתן כבל: אני מבקש ממך לדבר עם היועץ של השר.

איתן כבל: אני אשאל אותו על ההתקדמות.

<עידית לוי: תעלו לאנשים שהם לבד את מענק השכירות.

<עידית לוי: אני גרה בתוך מחסן של 17 מטר, בלי אוויר, בלי חלונות.

<עידית לוי: אני עם ילדה.

<עידית לוי: אני לא מדברת רק על עצמי.

איתן כבל: אני יודע שהשר גלנט מחויב מאוד מאוד לעניין הזה.

איתן כבל: חשוב לי שהדברים ייאמרו.

איתן כבל: אני גם נמצא איתו בקשר על הדברים האלה.

איתן כבל: לצידו יש את סגן השר לוי, הוא באמת יוצא מגדרו.

איתן כבל: הנושאים האלה קרובים מאוד מאוד לליבו.

איתן כבל: אני חוזר ואומר, אנחנו נקיים דיון אחרי שנקבל את כל התשובות לשאלות.

איתן כבל: אני אעבור עליהן באופן אישי.

איתן כבל: אנחנו נשב ונראה איך אנחנו מתקדמים מכאן.

איתן כבל: אני אשקול ברצינות, אחרי שנקבל את התשובות, לערוך שימוע בנושא של הדיור הציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: אתה יכול לקצוב להם זמן לתשובות?

איתן כבל: בוודאי.

איתן כבל: אנחנו קוצבים זמן.

איתן כבל: המשרד שלהם נמצא על שולחננו.

איתן כבל: ייאמר לזכותו של השר גלנט, נענינו גם בפעם הקודמת שהגשנו בקשות.

איתן כבל: חגי, אנחנו מבקשים תשובות ענייניות, כדי שנדע את המציאות, כדי שננסה לעשות הכל על-מנת לעזור.

איתן כבל: עד סוף פברואר נהיה אחרי שקיבלנו את החומר, אחרי שישבנו בתוכנו והחלטנו.

איתן כבל: יש מצב, אני אומר לכם, שנצא לשימוע בכל הנוגע לדיור הציבורי.

איתן כבל: תודה רבה, הישיבה נעולה.