ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 251, 2016-07-26 08:40

יעקב מרגי: בוקר טוב.

יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

אלעזר שטרן: יש לי הצעה לסדר.

יעקב מרגי: תן לקחת אוויר.

יעקב מרגי: עוד לא אמרתי מה סדר היום.

יעקב מרגי: היום ה-26 ביולי 2016, כ' בתמוז התשע"ו.

יעקב מרגי: הנושא שעל סדר היום הצת חוק לימוד חובה, תיקון מס' 34, התשע"ו-2016 שבגלל אתמול הודרה שינה מעיני מספר חברים בחדר הזה ובגללו גם שנה ומשהו אנשים חשבו שקבוצה גדולה של ילדים התחילה ללמוד את מקצועות הליבה או שנסגרו המוסדות בעטיים חוקק החוק על ידי שר החינוך הקודם.

יעקב מרגי: אני רוצה לשים דברים ולהתאים את המציאות.

יעקב מרגי: כשנואמים ואומרים, צריך להיצמד לעובדות כי אפילו בסטטיסטיקות, במחקרים ובסקרים יש סטייה.

יעקב מרגי: פרופסור טרכטנברג, עד עשרה אחוזים סטייה?

מנואל טרכטנברג: פחות.

יעקב מרגי: בין חמישים-שישים אלף תלמידים לבין מיליון, אני לא יודע איזו סטייה סטטיסטית יש.

יעקב מרגי: כששואלים אותי מה שלומך, אני אומר ברוך השם כיהודי מאמין, אבל כששואלים אותי מה נשמע, אני אומר שתלוי איפה אתה שם את האוזן.

יעקב מרגי: תלוי מי משמיע לך את מה שהוא רוצה להשמיע.

יעקב מרגי: אין ספק שיש ויכוח ציבורי בסוגיית לימוד מקצועות הליבה וטוב שכך.

יעקב מרגי: טוב שיש ויכוח וטוב שהדברים נאמרים אבל צריך להיצמד לעובדות.

יעקב מרגי: אני אומר את דעתי ברמה האישית אבל קודם נפתח את הדיון.

אלעזר שטרן: יש לי הצעה לסדר.

יעקב מרגי: לפני שאני אומר את דעתי האישית?

אלעזר שטרן: כן.

אלעזר שטרן: לפני.

יעקב מרגי: בבקשה.

אלעזר שטרן: אני חושב שהצעה בסדר גודל כזה – וכך מקובל גם – לא נכון שתהיה הצעת חוק פרטית.

<מירב ישראלי: יש שתיים.

<מירב ישראלי: גם וגם.

יעקב מרגי: אם היית נותן לי לסיים את דבריי, היית שומע שאנחנו נדון גם בממשלתית ונצביע גם על הצמדת הפרקים.

אלעזר שטרן: בסדר, אבל אני רוצה להסביר למה.

יעקב מרגי: עדיין במסגרת הצעה לסדר?

אלעזר שטרן: כן.

אלעזר שטרן: שר החינוך אמר על ההצעה הזאת, נימק אותה שהיא רק מ-2018.

יעקב מרגי: שר החינוך הנוכחי.

אלעזר שטרן: כן.

אלעזר שטרן: לכן זה שזה עוד לא קרה, זה ברור.

אלעזר שטרן: אנחנו ידענו שזה עוד לא יקרה.

אלעזר שטרן: ראש הממשלה, בתשובה לשאלה של השר אקוניס, אמר שזאת תוצאה של הסכם קואליציוני.

אלעזר שטרן: למה בדברי ההסבר לא כתוב שזה הסכם קואליציוני?

יעקב מרגי: לטובת השאלה גייסנו שתי יועצות משפטיות מהמעולות שיש גם בבניין הזה וגם ברחוב סלאח א-דין והן ישיבו לך.

אלעזר שטרן: באמת אני שואל.

אלעזר שטרן: זה רק חלק מהשאלה.

יעקב מרגי: מה עוד?

אלעזר שטרן: אפשר להתייחס לזה עכשיו?

יעקב מרגי: תסיים את ההצעה לסדר.

אלעזר שטרן: אם זה 2018, באמת אני אומר את זה, למה דיון שנגמר בשעה 2:00 בלילה על נושא שאתה אומר שבגינו הודרה שינה, לא משנה מה היה, מה עטף את זה?

אלעזר שטרן: אתם השתגעתם?

יעקב מרגי: שאלה במקום.

אלעזר שטרן: עשרת הימים של תזכיר החוק של שר החינוך הסתיימו ביום ראשון ב-9:00 בבוקר.

אלעזר שטרן: זאת אומרת, לא חלפו שעתיים בצום 17 בתמוז – באמת, באמצע הצום – והחליטו החרדים - - -

יעקב מרגי: יום שקרו בו חמישה דברים.

אלעזר שטרן: עכשיו שישה דברים.

יעקב מרגי: למה שישה?

מנואל טרכטנברג: גם זה.

אלעזר שטרן: מקצועות הליבה.

אלעזר שטרן: לא שמעת את הנאום אתמול?

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: הייתי מאחור.

אלעזר שטרן: הגמרא במסכת תענית אומרת על צום ט' באב שחמישה דברים רעים קרו לישראל.

אלעזר שטרן: אני אגיד לך בקצרה את מה שאמרתי אתמול.

יעקב מרגי: אני שם לב שאתה מקצר מאז התחלת בהצעה לסדר.

יעקב מרגי: ממילא ההצבעות לא יתחילו לפני 10:00, כך שאתה יכול לדבר.

יעקב מרגי: אתה פשוט קובע את הסטנדרט של אורך הנאומים של יתר החברים.

יעקב מרגי: קח את זה בחשבון.

אלעזר שטרן: אני רוצה את זה.

אלעזר שטרן: זה מה שאני מקווה.

יעקב מרגי: בכל מקרה, ב-10:00 נתחיל בהצבעות.

אלעזר שטרן: אני מכיר את פרופסור טרכטנברג, הוא יחתור לנתונים ויוכיח למה זה פוגע בחרדים.

אלעזר שטרן: מה שאני אמרתי, דרך אגב, בהקשר הזה היה שאני מכיר את החברים החרדים שלי, הם לא היו עושים דבר שמח ב-17 בתמוז.

אלעזר שטרן: זה צום.

יעקב מרגי: בניגוד להלכה.

אלעזר שטרן: נכון.

אלעזר שטרן: כנראה שזאת הגזרה השישית.

יעקב מרגי: אבל יום שנעשה בו קלקול, זה גם יום התיקון.

אלעזר שטרן: אבל מה זה קשור?

אלעזר שטרן: יום שנעשה בו הקלקול, זה גם יום התיקון.

יעקב מרגי: זה הפוטנציאל של התיקון.

אלעזר שטרן: אבל זה לא היה ואנחנו לא היינו מעזים לעשות ב-17 בתמוז דבר כל כך חשוב.

יעקב מרגי: ראית את החרדים יוצאים לכיכרות העיר לרקוד?

אלעזר שטרן: יציאת החרדים לכיכרות העיר, אל תנסה לחפש את ההיגיון.

אלעזר שטרן: חלקם, כואב להם.

אלעזר שטרן: חלקם, אין להם מה לעשות, אין להם מקצועות ליבה, הם לא יכולים לעבוד, זה מה שאומרים להם מי שמארגן אותם.

אלעזר שטרן: אני אומר לך שהם לא מבינים על מה.

אלעזר שטרן: הם כמו עדר.

יעקב מרגי: מה ההצעה לסדר?

אלעזר שטרן: אתה שואל אותי שאלות ואני עונה לך.

אלעזר שטרן: אני בהצעה לסדר.

יעקב מרגי: אתה מכיר את ועדת החינוך?

אלעזר שטרן: פעם אחרונה שהייתי בוועדת חינוך, אני לא רוצה להגיד לך מי ישבה לצדך.

יעקב מרגי: זאת שהוציאה אותך מכליך?

אלעזר שטרן: לא הוציאה אותי מכלי.

אלעזר שטרן: אני רוצה לחזור לדיון.

אלעזר שטרן: עכשיו, באמת.

אלעזר שטרן: תגיד לנו, יש משהו שאנחנו לא יודעים?

אלעזר שטרן: ראש הממשלה בזמן האחרון מופיע הרבה פעמים בציבור, שעות, כולל אתמול פעמיים.

אלעזר שטרן: לפני שבוע בכנסת - שעתיים, אתמול הוא היה בכנסת – שעה וחצי, בלילה הוא הוציא הודעה שנייה.

יעקב מרגי: אני עוזר לך.

יעקב מרגי: בתורכיה ארדואן התחיל לצאת לציבור ואף אחד לא שאל אותו למה הוא יוצא הרבה לציבור.

אלעזר שטרן: יודעים למה, אבל אני חושב שכאן יש נסיבות אחרות.

אלעזר שטרן: על חוק של 2018, אנחנו דנים עד 2:00 לפנות בוקר.

יעקב מרגי: חיים, החבר העתידי של יש עתיד בוועדת החינוך, בבקשה.

חיים ילין: אני מבקש שתודיע לסגן השר פרוש.

יעקב מרגי: אתה עדיין לא חבר.

יעקב מרגי: הוא צדק.

חיים ילין: אמרתי שאני ממלא מקום.

יעקב מרגי: של מי?

חיים ילין: של זועבי.

חיים ילין: כל פעם שהיא עושה בלגן, אני מגיע.

חיים ילין: צריך לשים דברים על דיוקם.

מאיר פרוש: חיים, הקטע היה בסדר.

יעקב מרגי: אלעזר, הפרענו לך.

יעקב מרגי: תסיים בבקשה.

אלעזר שטרן: אני רוצה למקד את השאלה.

אלעזר שטרן: ההופעות הרבות באופן יחסי של ראש הממשלה בשבועיים האחרונים, דיונים ב-17 בתמוז על חוק הליבה, תוך 24 שעות להביא את זה לקריאה ראשונה, לעשות דיונים עד 2:00 לפנות בוקר, לפתוח ב-8:30 בבוקר את ישיבת ועדת החינוך על משהו שאמור להיות ב-2018.

אלעזר שטרן: כשהשר אקוניס מתנגד לראש הממשלה בתוך ישיבת הממשלה, הוא לא אומר לו שזה דבר חשוב, הוא יודע שזה לא, אלא הוא אומר לשר אקוניס שזה הסכם קואליציוני.

אלעזר שטרן: מה שאני רוצה לשאול זה האם ראש הממשלה יודע שיש בחירות.

אלעזר שטרן: דרך אגב, אני לא יודע את הסיבה אבל יכולות להיות הרבה סיבות.

אלעזר שטרן: האם ראש הממשלה יודע שיש בחירות ולכן מצד אחד הוא בא הרבה לכנסת או מופיע בציבור כמו אתמול עם ההתנצלות לחברים הערבים?

אלעזר שטרן: מתי פעם אחרונה ראש הממשלה באמצע השנה סתם דיבר כך?

אלעזר שטרן: אני שואל באמת.

אלעזר שטרן: אני לא צוחק.

אלעזר שטרן: אני מחבר את הדברים ואני שואל האם אתה כיושב ראש ועדת חינוך יודע משהו שאנחנו לא יודעים שמצריך את הכינוס הכול כך מוקדם בלחץ כזה על חוק כל כך חשוב בגלל שיש בחירות בהקדם, מסיבות שאולי שמורות אצל ראש הממשלה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: בוא ננסה להשיב להצעה לסדר המוזרה הזו, אבל אני אנסה לעמוד באתגר הזה.

חיים ילין: ממתי יש לך קושי?

יעקב מרגי: אני אמשיך בדברי הפתיחה שלי ואין ספק שתקבל תשובה גם לתהיות ולשאלות שלך.

יעקב מרגי: משרד החינוך, עת יציג את התיקון, אין ספק שכל השאלות שלך יקבלו מענה.

יעקב מרגי: אני לא יודע על איזה 2018 אתה מדבר.

אלעזר שטרן: זה מה ששר החינוך אמר.

יעקב מרגי: אתה יודע, יש היום את חופש המידע.

יעקב מרגי: אתה חבר כנסת יכול להיכנס ולקבל את המידע הזה בהכנסת כרטיס לכונן וקוד אישי.

אלעזר שטרן: את זה שמעתי באוזניים.

יעקב מרגי: ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת עובדת מדין כסדרם ומוספים כהלכתם.

יעקב מרגי: הדיון הזה הוא מוסף.

אלעזר שטרן: בשלושת השבועות אין מוספים.

יעקב מרגי: היה לוח זמנים והכנסנו את הישיבה הזאת וזה דבר שלא בשגרה לקיים דיון בבוקר.

יעקב מרגי: לכן אין שום בהילות.

יעקב מרגי: דבר שני.

יעקב מרגי: להזכיר לך שב-3 לחודש אנחנו יוצאים לפגרה.

יעקב מרגי: בשאלה שלך ובתהייה שלך השבת לשאלה שלך.

יעקב מרגי: בשאלה של יש את התשובה.

אלעזר שטרן: כן.

אלעזר שטרן: מה התשובה?

אלעזר שטרן: שיש בחירות?

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: אני מנסה לייחס לך ניסיון עשיר בחיים.

אלעזר שטרן: אבל לא פוליטי.

יעקב מרגי: ראש אכ"א, אלוף בצה"ל ועוד ידך רב לך, ויש לך חושים חדים.

יעקב מרגי: גם אלה שחשבו להתמהמה עם הצעת החוק, עכשיו קיבלו חיזוק לסיים את הדיון בהצעה כבר היום.

יעקב מרגי: יכול להיות שאתה צודק, אותו אחד נראה בציבור יותר מדי יחסית לפעם אחרת.

יעקב מרגי: אני ממשיך בתיאורים הדרמטיים שלך.

אלעזר שטרן: זאת עובדה.

יעקב מרגי: מרבה להופיע בציבור וזה מעלה תהיות.

יעקב מרגי: אתה לא היחיד ששואל מה קרה שלאחרונה הוא מופיע הרבה.

יעקב מרגי: מתראיין יותר מכפי שהוא רגיל.

אלעזר שטרן: אם תגיד לי שחוק מקצועות ליבה זאת תרפיה בשבילו כי הוא בלחץ.

יעקב מרגי: עכשיו לגופו של עניין.

יעקב מרגי: התחלתי לומר שהחוק הזה נכנס לתוקף עוד בכהונתו של שר החינוך הקודם שי פירון.

יעקב מרגי: אם מישהו חושב שבאותם מוסדות פטור התחילו ללמוד את מקצועות הליבה, אני מודיע לו שטעות בידו.

אלעזר שטרן: מה זה נקרא הוא נכנס לתוקף?

אלעזר שטרן: אני חושב שאתה טועה.

יעקב מרגי: רגע.

יעקב מרגי: מתי הוא נכנס לתוקף?

יעקב מרגי: מתי נכנס לתוקף התיקון של שי פירון?

אלעזר שטרן: הנה, תשאל.

מאיר פרוש: לא נכנס לתוקף.

יעקב מרגי: לא הספיק להיכנס לתוקף.

יעקב מרגי: אל תעמידו אותי על טעותי, עוד לא סיימתי את דבריי.

אלעזר שטרן: סגן השר אומר.

יעקב מרגי: אני אומר לך מידע אישי.

יעקב מרגי: אני יודע שאף מוסד פטור לא התכונן להתחיל ללמד את מקצועות הליבה.

אלעזר שטרן: יש להם זמן.

יעקב מרגי: דבר שני.

יעקב מרגי: לא מדובר לא במיליונים אלא מדובר באותה קבוצה שגם אם תחליט ושר החינוך יחליט שהוא לוקח להם את הסמל של מוסד פטור והם הופכים להיות מוסד שעובד ללא רישיון, הם לא ילמדו את מקצועות הליבה.

יעקב מרגי: לכן אל תהלכו אימים על החברה הישראלית.

יעקב מרגי: קודם כל, זה לא במסות עליהן מדברים.

יעקב מרגי: נכון, אני ברמה האישית אמרתי שאני אומר את דעתי.

יעקב מרגי: לי אין בעיה עם מקצועות הליבה אבל אני כן יודע לכבד את אותה קבוצה שבהשקפתה - - -

אלעזר שטרן: אני לא יודע לכבד?

יעקב מרגי: אני לא מדבר אליך.

יעקב מרגי: סליחה שאני מסתכל אליך.

יעקב מרגי: אני מדבר עכשיו לגופים המקצועיים ולפרוטוקול.

יעקב מרגי: אני גם יודע לכבד את אותה קבוצה.

יעקב מרגי: אנחנו חברה רב תרבותית וכולנו אוהבים להשתמש במונח הזה, אז אנא, נתכבד ונתייחס לאותה חברה רב תרבותית בהתאם.

יעקב מרגי: אני רוצה לומר לך שבהתאם לכך גם ברגישות הזו מאפשרים לבתי הספר במזרח ירושלים שנמצאים תחת ריבונות ישראל לעשות דברים שאתה לא היית מעז לעשות בחלקי ארץ אחרים של מדינת ישראל ואנחנו נדרשים לכך כאן לא אחת ולא שתיים.

יעקב מרגי: כמעט מפקירים את מערכת החינוך שם ועוד הרבה דברים שאנחנו מאפשרים.

יעקב מרגי: אני חושב שיש מקום לכבד את הרצון של הקהילות האלה שבחרו בדרך הזו, לא ביקשו שום סעד אלא רק ביקשו שלא יכפו עליהן.

יעקב מרגי: תבוא ותגיד, זכותך עומדת לך, שלפי דעתך תלמיד כזה לא זכאי בכלל להכרה – זה בינך לבין סולם הערכים שלך, איך נחשב ילד במדינת ישראל ולא משנה מי הוא ומה הוא.

יעקב מרגי: לכן את דעתי אמרתי מהיום הראשון עת עלתה הסוגיה הזאת לדיון הציבורי.

יעקב מרגי: תהליכים שבכפייה לא הוכיחו את עצמם בשום נושא.

אלעזר שטרן: זאת לא כפייה?

יעקב מרגי: לא.

אלעזר שטרן: מקצועות ליבה על אחרים.

אלעזר שטרן: איך המדינה מסבסדת.

אלעזר שטרן: החוק שקיים היום לפני השינוי, הוא לא כפייה?

אלעזר שטרן: תגיד, אתה מכיר תהליכים שהם לא בכפייה?

אלעזר שטרן: במשרד האוצר עושים משהו שהוא לא בכפייה?

אלעזר שטרן: מה זה נקרא בכפייה?

יעקב מרגי: שאלת שאלה.

יעקב מרגי: למרות שאני חורג ממנהגי, בדרך כלל אני לא עונה לקריאות ביניים, אני אתייחס.

יעקב מרגי: אנחנו בדיון ורוצים לצלול לתוך הסוגיה.

אלעזר שטרן: אתה לא רוצה לצלול.

אלעזר שטרן: אתה רוצה להעביר את זה.

יעקב מרגי: לא נכון.

אלעזר שטרן: אל תגיד לצלול.

אלעזר שטרן: יש לך הסכם קואליציוני.

אלעזר שטרן: גם פרופסור טרכטנברג יודע שכל דברי החכמה שהוא יגיד, והוא יגיד, לא ישנו פסיק במה שאתם מביאים עכשיו.

אלעזר שטרן: אלה לא כללי המשחק.

אלעזר שטרן: כללי המשחק הם דיון כדי לשנות.

יעקב מרגי: הנה, עושים דיון.

אלעזר שטרן: אנחנו כאן לא כדי לעשות דיון.

יעקב מרגי: למה אתה חושד בכשרים?

אלעזר שטרן: כי ראש הממשלה אמר שיש הסכם קואליציוני כתוב.

יעקב מרגי: נראה לי שיועצים משפטיים יאפשרו לנו לקיים הצבעה ללא דיון?

אלעזר שטרן: לא.

אלעזר שטרן: צריך לקיים את ההצגה הזאת.

אלעזר שטרן: זה ברור.

יעקב מרגי: אני אגלה לך עוד משהו.

יעקב מרגי: האינטרס של מי שרוצה להעביר את התיקון הזה הוא לקיים דיון כדי שזה לא יהיה בגיץ.

יעקב מרגי: אז אל תדאג.

יעקב מרגי: בקטע הזה, אל תדאג.

אלעזר שטרן: גם את זה צריך לעשות, שלא יהיה בגיץ.

אלעזר שטרן: אתה הבנת את זה?

יעקב מרגי: לימדת אותנו את כללי המשחק.

יעקב מרגי: ארבע שנים הייתי שר.

אלעזר שטרן: איזה דיון.

אלעזר שטרן: גם זה יבוא לבג"ץ והדיון מתקיים כדי שזה לא יהיה בגיץ.

יעקב מרגי: ברור.

יעקב מרגי: נכון.

יעקב מרגי: כשאתה לא מקיים תהליך בצורה נכונה, יבואו חברים שלנו מרחוב סאלח א-דין ויאמרו לך שהם לא יוכלו להגן על עמדתך בבג"ץ.

אלעזר שטרן: כבר היו כאלה שאמרו.

יעקב מרגי: נכון ולכן אני פיתחתי רגישות.

אלעזר שטרן: זה לא מנע את הממשלה הזאת מלקבל החלטות שהחברים מרחוב סאלח א-דין אמרו להם שיהיה קשה להגן על זה בבג"ץ.

יעקב מרגי: אתה יודע שבסוף את השעון אני אעצור.

אלעזר שטרן: אני בונה רק עליו .

יעקב מרגי: אני אומר לך שארבע שנים הייתי שר בממשלת ישראל, ואני מקווה שאתה מכבד את אותן ממשלות שאתה לא נמצא בהן - - -

חיים ילין: יש לי שאלה.

חיים ילין: בבוקר אלה לימודי ליבה?

יעקב מרגי: הגעת באיחור.

יעקב מרגי: אצלנו מי שמאחר, לא מקבל תשובה על שאלה שנשאלה ולא מקבל שתייה.

חיים ילין: אז מה אני עושה כאן?

אלעזר שטרן: אתה חלק מהתפאורה.

אלעזר שטרן: אתה בגיץ.

אלעזר שטרן: בג"ץ רואה גם תמונות?

יעקב מרגי: תאמין לי שלא נעלם מעיניו שום דבר.

יעקב מרגי: גם אם הוא לא שם לב למשהו, יש אנשים טובים שמסבים את תשומת לבו.

יעקב מרגי: לא חסרים אנשים טובים.

אלעזר שטרן: לכן אמרתי לחיים, שידע.

אלעזר שטרן: הוא צריך שיראו אותו בתמונות.

יעקב מרגי: לכן אני אומר לך שזה הדיון וזאת מהות הדיון.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, רבותיי, אמרתי את דעתי האישית.

יעקב מרגי: אני בעד לימוד מקצועות הליבה, אצלנו ברשת החינוך מלמדים את מקצועות הליבה, אבל אני כן יודע באותה נשימה לומר לך שאני יכול להבין, ואני מכבד את רצונה של קבוצה שבהשקפת עולמה לא רוצה בזה.

אלעזר שטרן: גם אני.

אלעזר שטרן: אני רוצה להבין על מה הדיון כדי שנדע.

יעקב מרגי: אתה לא נותן לי להשלים משפט שלם.

אלעזר שטרן: סליחה.

מאיר פרוש: במהלך הדיון משתרש כאן כאילו לא לומדים לימודי ליבה.

יעקב מרגי: לא לחינם הוא מפריע לי.

יעקב מרגי: הוא לא נותן לי להשלים את הדברים כדי שהציבור לא ידע.

מאיר פרוש: באותם מוסדות לומדים לימודי חול.

מאיר פרוש: הם לא לומדים את זה בגין כך שיש תכנית יסוד למדינה ולמשרד החינוך אלא הם לומדים חלקים מתוך מה שלומדים ביתר בתי הספר.

מאיר פרוש: הם לומדים את זה מכיוון שהם יודעים שצריך את הנקודות האלה, את הדברים הבסיסיים האלה, ללמוד והם לומדים את זה.

מאיר פרוש: זה לא שלא לומדים לימודי חול.

מאיר פרוש: לומדים לימודי חול.

מאיר פרוש: הם לא לומדים את זה בגין כך שיש תכנית יסוד והמדינה מבקשת שילמדו כך וכך.

מאיר פרוש: זה לא שלא לומדים.

יעקב מרגי: אלעזר, יש לך חברים, כבד אותם, שרוצים להתבטא.

יעקב מרגי: אלעזר הפריע לי בעקביות.

אלעזר שטרן: אתה רוצה לסכסך ביני לבין החברים שלי?

יעקב מרגי: אם אני יכול לסכסך ביניכם, מה אכפת לי?

יעקב מרגי: בעקביות, בשיטתיות ובהתמדה הפריע לי אלעזר להגיע לנקודה.

יעקב מרגי: האמת צריכה להיאמר.

יעקב מרגי: רוב רובם של תלמידי ישראל בחינוך החרדי לומדים את מקצועות הליבה.

יעקב מרגי: יש כאלה שלומדים את המקצועות במלואם, יש כאלה שלומדים קצת פחות, הבנות לומדות, כך שזה לא כצעקתה.

יעקב מרגי: לא מיליון.

אלעזר שטרן: בסדר.

אלעזר שטרן: אז 42 אלף?

אלעזר שטרן: נדבר על 42 אלף.

יעקב מרגי: אני אומר לכם שאני כן יודע וכן צריך לכבד בחברה בה אנחנו נמצאים, חברה רב תרבותית, קבוצה שהשקפת עולמה בסוגיה הזו, אני לא רוצה להישמע דרמטי ולומר ייהרג ובל יעבור.

אלעזר שטרן: זאת ועדה לכבוד או ועדה לחינוך?

אלעזר שטרן: מה הוועדה הזאת?

מאיר כהן: על מה מדברים?

יעקב מרגי: אם תעזור לי עם חברך, אני אודה.

מאיר כהן: אני לא מצליח.

אלעזר שטרן: זאת ועדה לכבוד האדם או ועדת החינוך?

מאיר כהן: שטרן היה פעם המג"ד שלי במילואים.

מאיר כהן: כשהוא מתחיל לדבר - - -

אלעזר שטרן: הוא מתחיל לסחוב אלונקה.

יעקב מרגי: הוא קולגה וגם חבר ואני לא רוצה לומר שמי שיכול עליו, זאת מירי רגב.

יעקב מרגי: זה לא פייר לומר את זה.

אלעזר שטרן: משפט אחרון.

אלעזר שטרן: אני רוצה להגיד לך דבר אחד.

אלעזר שטרן: תשמע, יש פרופסור לחינוך שאומר שבתי הספר היום לאט לאט הולכים והופכים לבייביסיטר.

אלעזר שטרן: עכשיו אני לא צוחק.

אלעזר שטרן: התלמידים אוספים את כל המידע ממערכות אחרות.

יעקב מרגי: אולי תתכבד לבוא ולשבת בשולחן הזה ואז תשמע כמה פעמים זה נאמר כאן?

אלעזר שטרן: תן לי להגיד לך.

אלעזר שטרן: תן לי להשלים.

יעקב מרגי: אם חינוך מעניין אותך, אני מזמין אותך לכאן.

יעקב מרגי: אני מזמין אותך להיות חבר בוועדה.

אלעזר שטרן: בסדר.

אלעזר שטרן: יכול להיות.

אלעזר שטרן: בחיים שלי עסקתי קצת בחינוך.

אלעזר שטרן: אין כאן שאלה של כבוד האדם ואם יש כאן שאלה של כבוד האדם, זה רק איך אתה מכבד את האדם ונותן לו את הזכויות לעבוד אחר כך ולהשתלב בחברה.

אלעזר שטרן: את זה נגיד לתוך הדיון ולא לעכשיו.

מאיר כהן: מה היה בסלט בבית המלון?

יעקב מרגי: בגלל צנעת הפרט וחברות אישית, אני לא אומר לך.

חיים ילין: הוא אכל אתך ארוחת בוקר?

חיים ילין: הוא לא הספיק לרוץ, הוא לא שחה.

יעקב מרגי: רץ, התפלל וגם אכל.

אלעזר שטרן: לפרוטוקול.

אלעזר שטרן: שחה, רץ, התפלל וגם אכל.

<יהודית גידלי: אני רוצה להזכיר לכם שהדיון בשידור.

אלעזר שטרן: עכשיו באמת.

אלעזר שטרן: זאת לא שאלה של כבוד האדם וזאת לא שאלה של כפייה.

אלעזר שטרן: אני אומר לפני שמתחיל הדיון בכלל.

אלעזר שטרן: כל הכנסת הזאת עסוקה בכפייה.

אלעזר שטרן: המילה חוק, לצערי הרב יש בה כפייה.

אלעזר שטרן: בלי כפייה, איש את רעהו חיים בלעו.

אלעזר שטרן: לא דיברנו על זה הבוקר, אבל כך כתוב.

יעקב מרגי: אני מכיר מקום אחר שאומרים כופין אותו עד שאומר רוצה אני.

יעקב מרגי: השאר זה לא נכון.

מאיר פרוש: זה מה שאנחנו עושים.

יעקב מרגי: איפה כתוב כופין?

אלעזר שטרן: כתוב בכמה מקומות.

יעקב מרגי: רוצים לשמוע משהו על בעיה לשונית?

אלעזר שטרן: בוודאי.

אלעזר שטרן: רוצים לשמוע הכול.

יעקב מרגי: אמר הרב עובדיה עליו השלום שיש כאן סתירה.

יעקב מרגי: כופין אותו עד שאומר רוצה אני.

יעקב מרגי: לא יכול להיות שבכפייה יש רצון.

יעקב מרגי: זאת כפייה.

יעקב מרגי: הוא אומר שאצל יהודי טוב, לא שייך לא רוצה אלא מה קרה, יש לו כאן איזו עינית שעם הזמן מצטבר קצת אבק, נותנים לו שתי כאפות, מנערים את האבק ואז הוא אומר רוצה אני.

אלעזר שטרן: אני קיבלתי מהרב עובדיה כמה כאפות.

אלעזר שטרן: פנחס בן אלעזר בן אהרן הכהן, הנני נותן לו את בריתי שלום.

יעקב מרגי: ב-10:00 הצבעות.

יעקב מרגי: מ-10:00 עד 10:30.

אלעזר שטרן: הנני נותן לו את בריתי שלום.

אלעזר שטרן: שואלים המפרשים למה דווקא לקנאי אתה נותן ברית שלום.

אלעזר שטרן: יש כאלה שיגידו שהוא גילה קנאות והוא קיבל ברית שלום.

אלעזר שטרן: לנו יש פרשנות אחרת.

אלעזר שטרן: למה כתוב תיתן אמת ליעקב חסד לאברהם?

אלעזר שטרן: אתה אתי?

יעקב מרגי: אתך.

יעקב מרגי: יש לי חלוקת קשב.

אלעזר שטרן: למה דווקא אמת ליעקב וחסד לאברהם?

אלעזר שטרן: הקדוש ברוך הוא נותן לכל אחד את מה שחסר לו.

אלעזר שטרן: האבות שלנו היו בני אדם, הם לא היו מלאכים.

אלעזר שטרן: למה יעקב מקבל ברית אמת?

אלעזר שטרן: בגלל מה שהוא עשה עם עשיו כשהוא גנב לו את הבכורה.

אלעזר שטרן: הוא עבד על אימא שלו קצת וזה בסדר גמור.

אלעזר שטרן: הקדוש ברוך הוא אמר לו.

אלעזר שטרן: למה אברהם מקבל חסד?

אלעזר שטרן: בגלל שילוח ישמעאל וגם כאן הקדוש ברוך הוא אמר לו כל אשר תאמר לך שרה, שמע בקולה, אבל אני אמרתי לך שבמקרה הזה נעדר חסד ואני משלים לך חסד.

אלעזר שטרן: לכן פנחס מקבל ברית שלום.

אלעזר שטרן: למה?

אלעזר שטרן: כי קנאי, צריך לאזן אותו עם ברית שלום.

אלעזר שטרן: אני אומר מה אני רוצה לומר כאן.

מירב בן ארי: מה קורה כאן?

יעקב מרגי: אתה יודע שיש קנאות מכל מיני סוגים.

יעקב מרגי: לגופו של עניין.

יעקב מרגי: אני קיבלתי נזיפה, ובצדק.

יעקב מרגי: משרד החינוך.

יעקב מרגי: נציג את החוק, נציג את התיקון, נשמע מה הרציונל, יכול להיות שאנחנו סתם מתווכחים.

יעקב מרגי: יכול להיות שאני, יעקב מרגי, יושב ראש ועדת החינוך, טעיתי, חשבתי שהחוק הזה נכנס לתוקף.

אלעזר שטרן: אולי עכשיו באמת תבטל את הדיון.

אלעזר שטרן: אם אתה יודע שזה ל-2018 ועוד לא נכנס, אולי תבטל את הדיון.

יעקב מרגי: יש מושג לא תמנע טוב מבעליו.

יעקב מרגי: אתה יודע כמה טוב יעשה להרבה אנשים שידעו שמה שעשה פירון לא קיים?

יעקב מרגי: עכשיו, עזוב אותנו.

<לירן שפיגל: בוקר טוב.

<לירן שפיגל: הלשכה המשפטית במשרד החינוך.

<לירן שפיגל: אני אקריא את הצעת החוק.

יעקב מרגי: לא רק תקריא.

יעקב מרגי: גם תסביר אותה.

יעקב מרגי: תסביר אותה, את הרציונל, כי ההקראה תהיה לקראת לפני ההצבעה.

<לירן שפיגל: בסדר.

<לירן שפיגל: לפני שאני נכנס להקראה.

<לירן שפיגל: בהצעת החוק יש שני תיקונים.

<לירן שפיגל: התיקון הראשון הוא טכני במהותו והוא מדבר על חובת הרישום של ילד בגיל שלוש.

<לירן שפיגל: כרגע בנוסח החוק מדובר על גיל חמש אך מאחר שחוק לימוד חובה קובע את חובת הלימוד מגיל שלוש, אנחנו מבקשים להבהיר שחובת הרישום הוא גם כן מגיל שלוש.

<לירן שפיגל: זה קשור אחד בשני.

<לירן שפיגל: התיקון השני.

<לירן שפיגל: אנחנו מדברים כאן על שני תיקונים אבל הם קשורים אחד לשני.

<לירן שפיגל: אנחנו מדברים על מתן הסמכה.

יעקב מרגי: רגע.

יעקב מרגי: שאני אבין.

יעקב מרגי: כשאתה אומר לי התיקון הטכני, זאת אומרת שללא התיקון הזה חובת הרישום לא קיימת על מוסדות הפטור?

<לירן שפיגל: זה לא קשור למוסדות הפטור.

יעקב מרגי: לא קשור.

יעקב מרגי: זה כללי.

<לירן שפיגל: לא קשור.

<לירן שפיגל: זה תיקון כללי.

מנואל טרכטנברג: כן.

מנואל טרכטנברג: זה בגללי.

מנואל טרכטנברג: יש כאלה שאומרים שזה באשמתי.

<לירן שפיגל: ב-1984 תוקן חוק לימוד חובה ונקבע שילדים חייבים ללמוד מגיל שלוש.

<לירן שפיגל: במסגרת התיקון, ככל הנראה השמיטו את התיקון בסעיף 3 שקבע חובת רישום מגיל שלוש.

<לירן שפיגל: לכן אנחנו כרגע עושים את התיקון הזה, היות ובתשע"ו חוק לימוד חובה הוחל על גילי שלוש באופן מלא בכל הארץ.

<לירן שפיגל: קודם זה הוחל בהדרגה בצווים שפרסם שר החינוך.

<לירן שפיגל: זה התיקון הראשון.

<לירן שפיגל: התיקון השני, למעשה תיקון בשני סעיפים בחוק לימוד חובה שקשורים אחד בשני.

מנחם אליעזר מוזס: בוקר טוב.

יעקב מרגי: מה שהיה צריך להשלים את אלעזר שטרן, זאת הנוכחות שלך.

מנחם אליעזר מוזס: אתמול, מה שהוא אמר, אף אחד לא הבין מה שהוא אמר.

יעקב מרגי: אלעזר, קיבלת חצי שעה.

יעקב מרגי: חצי שעה התעללת בחברים.

מנחם אליעזר מוזס: גם אני יכול לקבל את רשות הדיבור?

יעקב מרגי: אני אתן לך.

<לירן שפיגל: התיקון השני, אלה תיקונים בסעיפים 5 ו-10א בחוק לימוד חובה שעוסקים במוסדות הפטור.

<לירן שפיגל: סעיף 5(א) לחוק לימוד חובה מדבר על הסמכות של השר לתת פטור לילדים ולנערים שלומדים במוסד חינוך שהוא מוסד פטור, וסעיף 10א מדבר על תקצוב של אותם מוסדות פטור.

<לירן שפיגל: שני התיקונים בעצם קובעים את הסמכות הכללית של שר החינוך לקבוע בתקנות תנאים והוראות לצורך תקצוב של מוסדות פטור, לצורך ההגדרה של מיהו בעצם אותו מוסד פטור ומה התנאים לצורך הפעלת מוסד הפטור.

<לירן שפיגל: יש לנו הוראות דומות בחקיקת החינוך, סעיף 11 לחוק חינוך ממלכתי קובע סמכות כללית לשר החינוך לקבוע הוראות לגבי מוסדות מוכרים שאינם רשמיים, לגבי ההתנהלות שלהם, לגבי התקצוב שלהם ולמעשה אנחנו עושים כאן מהלך דומה.

מאיר כהן: למה אתם לא שוללים רישיון למוסד שמפלה?

יעקב מרגי: עומדת לשר הזכות לשלול.

מאיר כהן: אבל הם לא עושים את זה, כולל הלשכה המשפטית במשרד החינוך.

מאיר כהן: משרד החינוך הקים את אחת הוועדות המצ'וקמקות שאין כמותה ברחבי העולם, ועדת הערר לבנות שהפעילו כנגדן גזענות.

מאיר כהן: שים לב, פרופסור טרכטנברג.

מאיר כהן: ילדה חרדית שהפעילו כנגדה גזענות בבני ברק או באלעד או בסמינר כזה או אחר או ילדה בגיל העשרה שאסר – ובחוק הדיבה אנחנו הכנסנו את זה – שתהיה שלילה מידית של הרישיון.

יעקב מרגי: אבל מי יקבע אם זו אפליה או לא?

מאיר כהן: ברגע שאומרים לתלמידות ספרדיות.

מאיר כהן: אתה יודע את זה.

אלעזר שטרן: ממוצא ספרדי.

מאיר כהן: ממוצא ספרדי.

מאיר כהן: אתה יודע את זה.

יעקב מרגי: אני רוצה את ועדת הערר הזאת.

יעקב מרגי: אתה יודע למה אני רוצה אותה.

מאיר כהן: ברגע שבית ספר בא ואומר שהוא מקבל רק שלושים אחוזים או רק עשרים אחוזים, וככל שהשנים נוקפות, בתי הספר אומרים שהם לא מקבלים.

מאיר כהן: בתי ספר באלעד, בתי ספר בבני ברק, בתי ספר בירושלים סירבו לקבל בנות חרדיות.

מאיר כהן: אני אומר לך אדוני היושב ראש, אתם לא רוצים לימודי ליבה, איך אומרים באידיש?

מאיר כהן: בסדר.

מאיר כהן: תהיה בריא ומאושר.

מאיר כהן: יקרע לי את הלב, יכאב לי, אבל יהיה.

מאיר כהן: אבל זה שבחוק הזה לא יהיה סעיף ברור ולא נסתפק בסעיף 5 או בסעיף 10 - - -

יעקב מרגי: סעיף 5 בחוק זכויות התלמיד.

יעקב מרגי: אנחנו נקבל הבהרות.

יעקב מרגי: מאיר, אני מבטיח לך שאני אקבל הבהרה בסוגיה הזאת.

מאיר כהן: אתם עושים ממנו פלסטר.

מאיר כהן: זה מביש.

מאיר כהן: זאת המאה ה-21, זאת מדינת ישראל, זאת תנועת ש"ס שחרתה על דגלה להחזיר עטרה ליושנה אבל לוקחת חלק באפליה של הילדים שלה.

מאיר כהן: אתה צריך להזדעק ודרעי היה צריך לשבת שם ולעמוד על שתי רגליו ולומר, ריבונו של עולם, איך זה שבחוק הליבה לא שמים את זה.

מאיר כהן: לפחות על כך תצביעו נגד.

יעקב מרגי: שאלה במקום.

מאיר כהן: אנחנו עמדנו באומץ גדול על כך שבית ספר שיפלה בנות, תישלל זכותו.

מאיר כהן: יושבים כאן האנשים ממשרד החינוך ומגמגמים כי הם לא יודעים מה להגיד.

מאיר כהן: משרד החינוך, כולל השר, מתבייש בדבר הזה.

יעקב מרגי: מאיר, שמענו.

יעקב מרגי: השאלה במקום.

יעקב מרגי: זועקת ואני רוצה לומר בצורה חד משמעית שאני אשאל את השאלות ואנחנו נקבל הבהרות לגבי האפליה.

מאיר כהן: הם יגידו לך שיש את סעיף 10.

מאיר כהן: קשקוש.

מאיר כהן: אני הייתי מנהל בית ספר 25 שנים, למדה אצלי לוסי אהריש ולא העזתי ולא העזו ההורים אצלנו להגיד מילה אחת עליה.

מנחם אליעזר מוזס: מי זאת?

מאיר כהן: על זאת הייתה גאוותי, שבבית הספר למדו ילדים ערבים.

מאיר כהן: כאן בנות ספרדיות נתונות לאפליה.

יעקב מרגי: זעקתך נשמעה.

מירב בן ארי: הוא כל הזמן מתעסק בזה, עם האפליה של בתי הספר.

מירב בן ארי: היו כאן דיונים אין ספור.

מירב בן ארי: גם באלעד היינו וגם בבית שמש.

מאיר כהן: אני לא חושד בכשרים.

מירב בן ארי: יהודה אומר שלוסי לא באמת ערבייה.

יהודה גליק: לוסי היא ערבייה אשכנזייה.

מאיר כהן: חס וחלילה.

מאיר כהן: לוסי היא ערבייה.

<קריאה: כמו עיסאווי.

מירב בן ארי: כמו זוהיר בהלול.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מאיר, זעקתך נשמעה ואני חושב שזה נכון.

יעקב מרגי: זו זעקתי מאז אני מכהן בכלל ובמיוחד כיושב ראש ועדת החינוך.

יעקב מרגי: יושב כאן מנהל המחוז החרדי שיודע שהדבר היחיד שיכול להעלות לי את לחץ הדם, זאת הסוגיה הזאת של האפליה.

יעקב מרגי: אנחנו נקבל הבהרה חד משמעית.

יעקב מרגי: התחייבתי בציבור אתמול ושלשום שאף חוק לא יעבור אם לא תנוח דעתי שסוגיית האפליה מעוגנת.

יעקב מרגי: גם לא ברור לי איך נכנסה לכאן סוגיית האפליה, אם היא מתייחסת רק למוסדות הפטור או מתייחסת באופן כללי.

יעקב מרגי: לכן תתייחס גם לסוגיה הזאת בהרחבה.

<לירן שפיגל: אני אתייחס.

<לירן שפיגל: כפי שציינתי, אנחנו מדברים כאן על תיקון שנותן הסמכה כללית ולא מגביל את שיקול הדעת של שר החינוך לגבי התנאים והכללים שצריכים להיות.

יעקב מרגי: אלמלא הסעיף הזה שהכניס כאן השר פירון, שיקול הדעת של השר או ידיו הכבולות של השר בטיפול בסוגיית האפליה הן בשלילת סמל מוסד שגורר אחריו אפילו כתב אישום, גם שלילת תקציב.

<לירן שפיגל: אני אתייחס עכשיו לסוגיית האפליה.

<לירן שפיגל: אפליה היא דבר אסור.

<לירן שפיגל: משרד החינוך, גם לפני שחוקק סעיף 10 – שאני אדגיש שהעיסוק שלו הוא בתקצוב של מוסדות הפטור.

<לירן שפיגל: הוא לא עוסק ברישוי של מוסדות פטור, הוא לא עוסק במה מוסדות הפטור חייבים ללמד מתוך תכנית היסוד.

<לירן שפיגל: הוא מדבר על תקצוב של מוסדות הפטור – לפני התיקון של סעיף 10, גם אז אפליה הייתה אסורה הן מכוח חוק זכויות התלמיד - - -

יעקב מרגי: חוק זכויות התלמיד, אתה יכול לומר לי במפורש שבהגדרת המוסדות, מוסדות הפטור בפנים?

<לירן שפיגל: הגדרה של מוסד חינוך בחוק זכויות התלמיד היא הגדרה רחבה.

יעקב מרגי: כוללת את מוסדות הפטור?

<לירן שפיגל: כוללת את מוסדות הפטור.

יעקב מרגי: אני חייב שזה ייאמר.

<לירן שפיגל: ההגדרה של מוסד חינוך בחוק זכויות התלמיד מפנה להגדרה בחוק לימוד חובה שזאת הגדרה מאוד מאוד רחבה.

אלעזר שטרן: אתה כופה על בית ספר אשכנזי לקבל ספרדים?

אלעזר שטרן: איך אתה כופה את זה?

אלעזר שטרן: הם חושבים שרק אשכנזים צריכים ללמוד בו וזאת זכותם.

יעקב מרגי: אני אומר לך.

יעקב מרגי: אתה גורר אותי למגרש שאני לא רוצה להגיע אליו אבל אני אענה לך.

יעקב מרגי: אתה גורר אותי למקום אחר ואני אומר לך, הנה, אני, אני יעקב מרגי, הלוחם הגדול באפליה, שאילו לא היו מקבלים אף תלמידה ספרדייה, לא הייתי מתלונן על אפליה.

יעקב מרגי: הייתי יודע למתג את המוסדות שלי ואני לא צריך אותם.

אלעזר שטרן: אז מותר?

יעקב מרגי: רגע.

יעקב מרגי: אני לא כופה אותם.

יעקב מרגי: יש חוק מדינה וחוק הוא לא כפייה.

יעקב מרגי: איך אתה אדם נאור וליברל - - -

אלעזר שטרן: אתה אמרת לי שהחוק הוא כפייה.

יעקב מרגי: אתה אומר שחוק הוא כפייה.

אלעזר שטרן: אתה אמרת.

יעקב מרגי: אתה אומר כפייה.

אלעזר שטרן: אין כפייה בכל החוקים.

אלעזר שטרן: אתה הכנסת את המושג הזה.

יעקב מרגי: אז אני חוזר בי.

אלעזר שטרן: יופי.

אלעזר שטרן: אני שמח.

יעקב מרגי: בבקשה, לירן.

<לירן שפיגל: אני רוצה גם לחדד ולומר שלפי חוק פיקוח על בתי ספר, במידה ומתקיימת אפליה בבית ספר, המנהל הכללי של משרד החינוך רשאי לצוות על סגירה של מוסד חינוך.

מאיר כהן: תראה לי פעם אחת שעשו את זה במגזר החרדי.

מאיר כהן: פעם אחת שסגרו.

מאיר כהן: הקימו ועדות ערר מבישות.

יעקב מרגי: אני אענה לך, מאיר.

יעקב מרגי: אתה צודק.

מאיר כהן: כמו במשטרים גזעניים.

מאיר כהן: במקום לטפל במנהלים ולשלול רישיון ולכסח את מי שעשה את זה, אמרו להם בסדר, תעשו טובה, תקלטו את הבנות.

יעקב מרגי: נגמרו הימים האלה.

מאיר כהן: לא נגמרו.

מאיר כהן: זה קורה עכשיו.

יעקב מרגי: יושב כאן מנהל המחוז החרדי שגם הוא ידבר אחר כך ואני אומר לך חד משמעית שזה התחיל משנה שעברה לאור הזעקה הייתה.

יעקב מרגי: ועדות הערר הוקמו אבל המימוש בצורה אגרסיבית והנחרצות של משרד החינוך באה לידי ביטוי בשנה שעברה.

מאיר כהן: היא תסתיים עכשיו.

יעקב מרגי: לצערי הרב זה קרה, לבושתי ולחרפתי זה קורה.

יעקב מרגי: אני אומר לך שהשאיפה שלנו, ואנחנו עושים זאת בישיבות סטטוס ועוקבים כל שבוע, אני אומר לך בוודאות מלאה שאלעד השנה לא תככב בכלל בסוגיה הזאת.

יעקב מרגי: אני יודע שנכון להיום, למרות שנסגר שם בית ספר תיכון לבנות, הם שיבצו כבר את כל הבנות.

יעקב מרגי: אני אומר לך שאנחנו שואפים לכך שב-1 לספטמבר לא תהיה אפילו בת אחת שלא התקבלה.

יעקב מרגי: אני שמח שמשרד החינוך עושה את זה ולא מחכה אלא תוך כדי הרישום עושה גם הידברות ומנסה להביא את זה בהידברות בין ההורים.

יעקב מרגי: לא תמיד הרציונל של ההורים מתאים.

יעקב מרגי: במקרים גדולים זאת גם אפליה משוועת.

מאיר כהן: זאת הבעיה.

מאיר כהן: ההידברות.

יעקב מרגי: תן לי לסיים.

מאיר כהן: מה זאת הידברות?

מאיר כהן: אני צריך לדבר עם מנהל?

יעקב מרגי: כן.

יעקב מרגי: אני אגיד לך למה.

מאיר כהן: מה פתאום?

מירב בן ארי: אין מנהלים גזעניים?

מאיר כהן: תעיפו אותו.

מירב בן ארי: למי אתה אומר את זה?

מירב בן ארי: לבן אדם שכל אוגוסט בשנה שעברה טיפל בזה.

מאיר כהן: זה לא עליו.

מאיר כהן: מדברים על התופעה.

מירב בן ארי: הוא מכיר את התופעה.

יעקב מרגי: חייבים לומר ביושר, למרות שאני שם את זה על ראש שמחתי ועל ראש מאבקיי, שהמצוקה של המוסדות החרדים בתשתיות ובינוי, אין לה אח ורע במזרח ירושלים פרט למזרח ירושלים.

יעקב מרגי: תבינו את זה.

יעקב מרגי: קח את ירושלים, אתן לכם דוגמה.

יעקב מרגי: אני לא מלמד עליהם זכות אבל תבינו את המצוקה.

יעקב מרגי: בירושלים יש מצוקת דיור, אנשים עוברים לשכונות כמו קריית יובל וגבעת מרדכי.

יעקב מרגי: ראש העיר, כדי לא לאפשר התחרדות של השכונות האלה, מפנה את כל התלמידים והתלמידות החרדים לבית וגן.

יעקב מרגי: בית וגן רוויית תלמידים משלה.

יעקב מרגי: יש בית ספר עם אלפיים תלמידים וראש העיר מתעקש.

יעקב מרגי: אין כבר מקום לשים שם קרוואן.

יעקב מרגי: יש מצוקה אמיתית.

יעקב מרגי: כשאני, תסלחו לי על הביטוי, חובט בראשי המוסדות האלה, אני חובט בהם כי אני לא רואה כלום.

יעקב מרגי: לא מעניינת אותי מדינה, לא מעניין אותי ראש ממשלה, לא מעניין אותי שר חינוך, לא מעניין אותי ראש העיר אלא מעניין אותי התלמיד והתלמידה שהם בראש מעייני.

יעקב מרגי: אני גם יודע, תוך כדי שאני חובט בו, שבאמת לסמינר הזה, אם אני כופה עליו היום לקבל בירושלים ולעשות לו שיבוץ על הראש שלו דרך העירייה בלי ועדת ערר, אני יודע שאני צריך לספק לו כיתה אבל לצערי הרב משרד החינוך בסוגיה של הבינוי עובד כמו בתקופה המנדטורית.

יעקב מרגי: אני לא מגן על אפליה, אני מגנה אותה, אלחם בא ואיאבק בה, ואמרתי זאת ואני אומר זאת בריש גלה.

אלעזר שטרן: אנחנו עושים הפסקה לכבוד הגמלאים?

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: קודם כל, אנחנו מקדמים אותם בברכה.

יעקב מרגי: אני רוצה שתהיו גאים בדור הזה שבא אחריכם שמקיים דיונים לעומק, לא תמיד בסוגיות שכולם אוהבים להתעסק אתן, אבל גם בזה אנחנו מתעסקים.

יהודה גליק: בימים הטובים של מפא"י לא היו אפליות ולא היה כלום.

אלעזר שטרן: אולי שיאמרו מהניסיון שלהם איך אנחנו נראים בעיניהם.

יעקב מרגי: תגיד לי, אתה לא רוצה לסיים את הדיון היום?

אלעזר שטרן: לא.

אלעזר שטרן: אתה לא יודע שאני לא רוצה לסיים אותו?

יעקב מרגי: יושב ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת ייחד דיון מיוחד רציני יותר לכבודם של הגמלאים.

אלעזר שטרן: מתי?

יעקב מרגי: היום, בשעה 10:30.

אלעזר שטרן: אבל אם הם כבר כאן, אולי עכשיו?

יעקב מרגי: הם באו עכשיו להתחמם.

יעקב מרגי: עושים חימום לקראת הדיון.

יעקב מרגי: הם יראו את תהליך הדיון, את התהליכים, את הדינמיקה ואז הם יקיימו את הדיון לשמו באו.

יעקב מרגי: אני רוצה שתתייחס לסוגיית האפליה בצורה חד משמעית.

יעקב מרגי: האם בזה שהסעיף הזה יורד היום יחד עם סוגיית הליבה, האם ידיו של שר החינוך בסנקציות – אם זה לקיחת סמל מוסד, שלילת תקציבים והגשת כתב אישום על הפעלת מוסד ללא רישיון – כבולות יותר או שהוא משוחרר?

<לירן שפיגל: לא.

יהודה גליק: אדוני היושב ראש, שאלה קריטית.

יהודה גליק: באיזה שעה ההצבעות?

יעקב מרגי: בין 10:00 ל-10:30.

יעקב מרגי: מתחילות ב-10:00.

מיקי לוי: אלה שמצביעים ולא מבינים.

<לירן שפיגל: אני רוצה לציין בפני הוועדה באופן חד משמעי שהתיקון לא מגביל את שיקול דעת השר או את שיקול המנהלת הכללית לבטל רישיון, להוציא צו סגירה, להפסיק תקצוב למוסד שמפלה, לא למוסד פטור ולא למוסד מוכר שאינו רשמי.

<לירן שפיגל: אנחנו נטפל בתופעות של אפליה בכל הכלים שעומדים לרשותנו וכך אנחנו גם עושים כיום.

<לירן שפיגל: יש מוסדות שנעצר להם תקצוב במקרים של אפליה ויש מוסדות שברגע שמצאנו שהם לא קיבלו תלמיד או תלמידה שלא כדין, כפינו עליהם לקבל את התלמידים אליהם.

<לירן שפיגל: אנחנו נוקטים בכל הצעדים שעומדים לרשותנו לרבות הפסקת תקצוב.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חברי הכנסת.

מנואל טרכטנברג: אני רוצה להתייחס לנושא גופו, מעבר להיבט הפוליטי.

מנואל טרכטנברג: לפני מספר חודשים הקמתי שדולה לשוויון הזדמנויות לציבור החרדי.

מנואל טרכטנברג: אני חוזר ואומר, שדולה לשוויון הזדמנויות לציבור החרדי.

מנואל טרכטנברג: לא כפייה, לא בקשות, לא תחינות, אלא שוויון הזדמנויות.

מנואל טרכטנברג: בראש ובראשונה שוויון הזדמנויות בתחום התעסוקתי.

מנואל טרכטנברג: אנחנו דורשים מהם להשתלב אבל המעסיקים לא תמיד פותחים שערים ולא תמיד משלמים שכר הוגן וכולי.

מנואל טרכטנברג: באותה שדולה, במסגרת הדיונים, הצעירים החרדים שרוצים להשתלב בתעסוקה, הם העלו את הסוגיה של חוסר המוכנות שלהם מבחינת רכישת כישורים כדי להשתלב בתעסוקה.

מנואל טרכטנברג: לא אני העליתי זאת ולא מישהו אחר אלא הם העלו את זה.

מנואל טרכטנברג: מדינת ישראל לא נותנת לזה מענה.

מנואל טרכטנברג: אני לא אומר מה המענה הנכון.

מנואל טרכטנברג: אני אומר שמדינת ישראל מתנערת מהאחריות שלה לא לכפות אלא לאותו ציבור צעיר חרדי שרוצה להשתלב, ויש עשרות אלפים שכבר עובדים – המספרים מדברים בעד עצמם - כאשר שיעור ההשתתפות של נשים חרדיות בתעסוקה מאוד מאוד עלה בשנים האחרונות וגם של גברים חרדים.

מנואל טרכטנברג: הגענו כמעט לחמישים אחוזים שיעור השתתפות של גברים חרדים בתעסוקה.

מנואל טרכטנברג: אלא מה, מכיוון שלא רכשו כישורים נאותים, הם מוצאים את עצמם רוצים לעבוד, חלקם מצליחים לעבוד, אבל במקצועות או בעיסוקים שמביאים בקושי שכר מינימום.

מנואל טרכטנברג: התלונה המרכזית שלהם – ויש את הפרוטוקולים של הכנס ואפשר לקרוא אותם – היא שהם לא יודעים אנגלית כאשר אנגלית היא אחד המכשולים הגדולים ביותר, לא יודעים, לא מתמטיקה מי יודע מה אלא יסודות המתמטיקה ומחשבים.

מנואל טרכטנברג: זאת הטענה המרכזית שכמעט כל עיסוק כיום בשוק התעסוקתי של המאה ה-21 דורש מינימום של ידע במתמטיקה או בחשבון, באנגלית ובמחשבים.

מנואל טרכטנברג: אנחנו פשוט לא מקנים להם את הכישורים האלה.

מנואל טרכטנברג: אני בעוונותיי הייתי יושב ראש ות"ת, המועצה להשכלה גבוהה, במשך כחמש וחצי שנים.

יעקב מרגי: למה בעוונותיי?

אני אסביר לך.

יעקב מרגי: בעוונותיהם של אחרים, אבל לא שלו.

מנואל טרכטנברג: עשיתי רבות כדי לתת מענה לרצון של הציבור החרדי לרכוש הכשרה במקצועות כדי להשתלב בתעסוקה.

מנואל טרכטנברג: אני גאה בזה, שזה התאפשר לי הרבה מאוד.

מנואל טרכטנברג: אלא מה, כחמישים אחוזים מאלה שרוצים ללמוד ומגיעים להשכלה גבוהה, לא עוברים את המכינה.

מנואל טרכטנברג: נכשלים במכינות.

מנואל טרכטנברג: למה?

מנואל טרכטנברג: כי אין להם את הבסיס.

מנואל טרכטנברג: אני בעצמי ביקרתי, ראיתי ודיברתי עם הצעירים האלה שהם לא יכולים להתמודד.

מנואל טרכטנברג: הם צריכים לסגור פערים שנוצרו על פני שנים רבות ולא יכולים לעשות את זה.

מנואל טרכטנברג: חלקם כן, חלקם לא.

מנואל טרכטנברג: מה אני רוצה לומר.

מנואל טרכטנברג: העניין הוא לא הפוליטיקה למרות שלצערי הרב הפוליטיקה משתלטת על הכול.

מנואל טרכטנברג: מדינת ישראל חייבת לתת מענה לצעירים שרוצים.

מנואל טרכטנברג: אני לא בא ואומר שמי שבשום פנים ואופן לא רוצה, ניתן לו.

מנואל טרכטנברג: אני אומר שהציבור החרדי משווע לתעסוקה איכותית כי הוא רוצה לצאת מהעוני, כי הוא רוצה דיור כמו כל אחד אחר.

מנואל טרכטנברג: יש אפשרות לעשות את זה אבל אם אתה לא בונה את היסודות המינימליים לכך, זה לא יקרה.

מנואל טרכטנברג: אנחנו עושים עוול להם ולא למישהו אחר.

מנואל טרכטנברג: איך לעשות את זה.

מנואל טרכטנברג: אין לי כאן את הפתרונות איך לעשות את זה בצורה הכי מושכלת, אבל אני רוצה להגיד את הדבר הבא.

מנואל טרכטנברג: רוצים לחוקק חוק, לבטל את החקיקה של החוק, בבקשה, הפוליטיקה עושה את שלה אבל מה, תביאו פתרונות.

מנואל טרכטנברג: אי אפשר רק לבטל חוק שחוקק ולהרים ידיים ולהגיד שהמצב נשאר בעינו.

מנואל טרכטנברג: אי אפשר לעשות דבר כזה.

מנואל טרכטנברג: אני מבין אם הייתם באים, כל הנוגעים בדבר, ומציעים מתווה שבמתווה הזה על פני חמש השנים הקרובות נוודא שכל צעיר חרדי או לא חרדי ירכוש את המינימום שדרוש כדי שיוכל בסוף להשתלב בתעסוקה.

מנואל טרכטנברג: בבקשה, אז היה אפשר לדון, אבל כאן אנחנו לפני מה?

מנואל טרכטנברג: לפני עובדה קיימת שחוק כן, חוק לא.

מנואל טרכטנברג: משהו כמו יו-יו.

מנואל טרכטנברג: זאת לא צורה של התנהלות אחראית של מדינה.

מנואל טרכטנברג: על זה אני מקונן.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת חיים ילין.

אלעזר שטרן: אני עוד לא דיברתי.

יעקב מרגי: לא דיברת?

יעקב מרגי: נבדוק בפרוטוקול כמה חסר ונשלים.

חיים ילין: כבוד היושב ראש, בוקר טוב לכולם, תודה רבה.

חיים ילין: אני רוצה לחלק את הדיון לכמה נושאים.

יעקב מרגי: ישבנו כאן עד 2:00 לפנות בוקר.

<קריאה: שמענו את אותם נאומים.

מנחם אליעזר מוזס: אני לא נאמתי.

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה לנאום עכשיו.

חיים ילין: הבעיה היא שאתם לא מצליחים לעצבן אותו.

חיים ילין: אני מעצבן אתכם אבל אתם לא מצליחים לעצבן אותי.

חיים ילין: אחד הדברים החשובים הוא הבנה שרק דרך החינוך אתה יכול לסגור פערים חברתיים.

חיים ילין: אין דרך אחרת.

חיים ילין: לטווח ארוך, סגור פערים.

חיים ילין: בתוך סגירת הפערים האלה שנעשים על ידי החינוך, יש מה שנקרא איך אתה מגיע כמעט לכל תלמיד במדינת ישראל, גם בפריפריה, ואתה נותן לו את האפשרות למצות את הפוטנציאל.

חיים ילין: לא רק מצוינות אלא למצות את הפוטנציאל שלו.

חיים ילין: כאן אנחנו נכנסים לנישה שהיא מה שנקרא כמה הזדמנות יש לאותו ילד לנסות ולרכוש את אותם מקצועות הכרחיים לעתיד.

חיים ילין: אני לא יכול לכפות על אף אחד.

חיים ילין: אני רוצה לציין כאן שחוק הוא בדיוק זה.

חיים ילין: חוק בא ואומר תעשה ואל תעשה, בדיוק כמו המצוות ובדיוק כמו ההלכה אלא שזה בצורה אחרת לגמרי, מקל וגזר.

חיים ילין: כך זה עובד.

חיים ילין: החוק נועד בדיוק כדי להקנות דברים של תעשה או אל תעשה.

חיים ילין: לקחו את זה לצד הפוליטי.

חיים ילין: בסדר.

חיים ילין: כולנו מתעסקים בפוליטיקה.

חיים ילין: אני לא אוהב את הסגנון הזה כי כשאנחנו באים ואוכלים שם בפרסה, אני כבר לא מבין מה קורה שם.

חיים ילין: מי זאת המליאה הנכונה, זאת שמאחורה בפרסה או זאת שבתוך הכנסת כשהמצלמות מצלמות.

יעקב מרגי: אחד משלים את השני.

יעקב מרגי: אני השבתי על השאלה הזאת לעצמי.

יעקב מרגי: לעצמי אמרתי שאחד משלים את השני.

חיים ילין: אני אומר לך שהמליאה הנכונה היא זאת שהיא בלי מצלמות בפרסה.

חיים ילין: שם מאחורה אין עוינות ואין פוליטיקה.

יעקב מרגי: שם האמת יוצאת לאור.

חיים ילין: באים ומנסים בשנאה - - -

יעקב מרגי: אין שנאה.

חיים ילין: אל תגיד לי שאין.

יעקב מרגי: אין שנאה.

חיים ילין: כאילו כל מה ש-יש עתיד עשתה היה נגד.

יעקב מרגי: בוועדה הזאת אין שנאה.

חיים ילין: לא בוועדה.

יעקב מרגי: בוועדה הזאת יש אהבה.

חיים ילין: אמרתי לך שנאה פה?

חיים ילין: אתה לא מקשיב.

חיים ילין: הלכת לישון מאוחר וקמת מוקדם.

יעקב מרגי: פה רק אהבת ישראל.

חיים ילין: אני רב עם הבת שלי.

חיים ילין: היא לומדת ארבע יחידות מתמטיקה, מוציאה מאה ואני אומר לה ללכת על חמש יחידות.

חיים ילין: שר החינוך כל הזמן מפרסם שחשוב ללמוד חמש יחידות במתמטיקה.

חיים ילין: פתאום הוא בא ומה הוא עושה?

חיים ילין: הוא לוקח מגזר שלם ואומר שהם לא צריכים את זה.

יעקב מרגי: אם הייתי קונספירטור, הייתי חושד בו שהוא רוצה להעלות את אחוז הזכאות.

חיים ילין: לא.

חיים ילין: הוא לא רוצה.

חיים ילין: עזוב, תן לי לדבר בשפה שאני מדבר.

אלעזר שטרן: כבר עשו תרגילים כאלה.

מנואל טרכטנברג: בעבר עשו.

יעקב מרגי: חומר למחשבה.

מנואל טרכטנברג: בעבר עשו את התרגילים האלה.

יעקב מרגי: איזה יושב ראש לא מוצלח אני.

יעקב מרגי: אני לא מקבל.

אלעזר שטרן: אתה מטעם הקואליציה?

מנואל טרכטנברג: אתה יכול להיות שר החינוך כי אתה חושב נכון.

חיים ילין: זה תמיד כך.

חיים ילין: בקואליציה אומרים את הדברים הנכונים ואחר כך מצביעים הפוך.

חיים ילין: תמיד אתם אומרים את האמת.

אלעזר שטרן: כאילו חדש, אבל ותיק.

אלעזר שטרן: מבין הכול.

<קריאה: חיים, אלעזר מחכה לדבר.

חיים ילין: אני חיכיתי ארבעים דקות.

חיים ילין: הוא בא ולוקח אוכלוסייה שלמה, מגזר שלם, ואומר להם שהם לא צריכים את זה.

יעקב מרגי: אוכלוסייה שלמה?

יעקב מרגי: קבוצה מתוך אותה אוכלוסייה.

חיים ילין: כבוד היושב ראש, אתמול היה כאן דיון על הסטודנטים לווטרינריה ובפעם הראשונה אני הבנתי איך משתמשים לא נכון בדת.

חיים ילין: למה?

יעקב מרגי: מה קשורים הסטודנטים לווטרינריה?

חיים ילין: אני אסביר לך את הקשר.

חיים ילין: מה היה בדיון?

חיים ילין: הדיון היה לימודי וטרינריה.

חיים ילין: סטודנטים בשנה האחרונה לומדים את לימודי הווטרינריה ועובדים בבית חולים כחלק מהמסגרת אבל מה הבעיה?

יעקב מרגי: מנצלים אותם.

חיים ילין: כן, אבל את מי?

חיים ילין: רק את החילוניים ולא את הדתיים.

יעקב מרגי: יש דתיים שלומדים וטרינריה?

חיים ילין: כן.

חיים ילין: יש.

חיים ילין: הם פטורים מלעשות תורנויות בשבת, כולל ערבי חגים.

חיים ילין: בא מנהל בית הספר הווטרינרי ואומר, חברים, הם לא מפסידים כלום.

חיים ילין: שים לב למה שהוא אומר.

חיים ילין: הם לא מפסידים כלום, הם אומרים שב-24 שעות של השבת יש את כל התאונות האפשריות לבעלי החיים ולכן זה חשוב מאוד שיעשו את התורנויות.

חיים ילין: אז איך בן אדם דתי מסיים את לימודי הווטרינריה בלי התמחות?

מנחם אליעזר מוזס: מה הקשר ללימודי הליבה?

יעקב מרגי: רגע.

חיים ילין: אז הוא אומר שהם לא מפסידים שום דבר כי הם באים לפני השבת.

חיים ילין: זאת התחושה שלי כאן.

חיים ילין: אין הבדל.

חיים ילין: אף אחד לא מפסיד, כולם שווים, למעט אותו מיעוט.

יהודה גליק: לא רק שהם לא מפסידים אלא הם מרוויחים את השבת.

חיים ילין: אותו הדבר כאן.

חיים ילין: בא השר ואומר עזבו, לא משנה, כולם ילמדו חמש יחידות ואנחנו נעודד את כולם למעט אותו מגזר ותאמינו לי, כולם יצאו בסופו של דבר בני אדם.

חיים ילין: אין לי ספק שכולם בסופו של דבר יצאו בני אדם אבל עכשיו אני אגיד לך את הדבר האחרון.

חיים ילין: אם מישהו חושב – בסוף זה הרי עניין סטטיסטי – שכמה שלומדים יותר, כך יותר גאונים יכולים לצמוח ואתה צריך אחד בשביל כיפת ברזל, אתה צריך אחד בשביל החץ, אתה צריך אחד בשביל לפרוץ את הטכנולוגיה במדינת ישראל ולהוביל בעולם.

חיים ילין: אחד.

חיים ילין: לא צריך יותר.

יעקב מרגי: מכל הנאום שלך אני לוקח את המשפט האחרון.

יעקב מרגי: תפרוש בשיא.

יעקב מרגי: בסוף אחד גונב את הקרדיט וזה תמיד ידוע.

מאיר כהן: ראיתי שבעיריית בני ברק, בשנת 2009 ההורים התלוננו כנגד אפליה, שמו מודעות ועיריית בני ברק הורידה את המודעות.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: יעקב אשר, אתה מפריע לי.

יעקב מרגי: חיים, תסיים בבקשה.

חיים ילין: כבוד היושב ראש, בסוף מי שיודע או לא יודע, כל הביטחון של מדינת ישראל וכל הטכנולוגיה של מדינת ישראל מעבר לאדם מושתתת על אלגוריתמים.

חיים ילין: מי שלא מבין מה המילה הזאת, הוא בדיוק אותו בן אדם שלא יוכל להוביל את מדינת ישראל לדור הבא של הטכנולוגיה.

חיים ילין: עכשיו אני רוצה להסביר לך.

חיים ילין: שוויון ההזדמנויות הוא לא חוק.

חיים ילין: שוויון ההזדמנויות הוא משהו ערכי שאתה רוצה לתת.

יעקב מרגי: מסכים אתך.

חיים ילין: ולכן אי אפשר לבוא ולומר שעכשיו עם ביטול החוק יהיה שוויון הזדמנויות.

חיים ילין: אין שוויון הזדמנויות.

יעקב מרגי: אף אחד לא אמר זאת אבל טוב שחידדת את זה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יהודה גליק.

יעקב מרגי: יש כאן סולידריות, לא רוצה להגיד על מה.

אלעזר שטרן: קודם הייתה לי הצעה לסדר.

יעקב מרגי: הצעה לסדר, חבל על הזמן.

<קריאה: אני קורא לו ג'ינג'י.

יעקב מרגי: זאת השיבה.

יעקב מרגי: אתה יודע איך הוא היה נראה עת היה צעיר?

מנואל טרכטנברג: אתה יודע איך אני הייתי נראה?

יעקב מרגי: כולנו כך.

יעקב מרגי: פגעי הטבע.

אלעזר שטרן: בואו נעשה על זה דיון.

אלעזר שטרן: זה יותר מעניין מהחוק הזה.

יעקב מרגי: בבקשה, יהודה גליק.

יהודה גליק: אדוני היושב ראש, תודה רבה.

יהודה גליק: קודם כל, אני רוצה להביע הערכה גדולה לכל חברי הכנסת שבאמת הלכו לישון אתמול אחרי שעה 2:00 לפנות בוקר והתייצבו כאן ב-8:30 בבוקר.

יהודה גליק: מגיע להם כל הכבוד.

יעקב מרגי: הם מקבלים משכורת ב-1 לחודש.

יהודה גליק: בסדר.

יהודה גליק: לא משנה.

יהודה גליק: מותר גם לתת מילה טובה.

יעקב מרגי: מותר לי גם להזכיר לכולם שהם מקבלים משכורת ב-1 לחודש.

יהודה גליק: שאלתי את יושב ראש הכנסת והוא אמר לי שאפשר להגיד מילה טובה בכנסת.

יעקב מרגי: זאת לא עבירה.

יעקב מרגי: תודה.

יהודה גליק: לפעמים מותר.

יהודה גליק: דבר שני, אני רוצה לומר שיש כאן איזו אי הבנה.

יהודה גליק: נדמה לי שיש כאן קצת אי הבנה.

יהודה גליק: התיקון לחוק לא אומר שאוסרים על החרדים ללמוד אנגלית ומתמטיקה.

יהודה גליק: לא כתוב כאן שאסור.

יהודה גליק: אני בא מתחום החינוך, התואר שלי הוא בחינוך, תואר ראשון, תואר שני בהיסטוריה, ותפקידנו כמחנכים - - -

אלעזר שטרן: אתה יכול לדבר על הגזרות ההיסטוריות על חינוך?

יהודה גליק: אני מוכן לדבר על החשיבות.

אלעזר שטרן: מי גזר על חינוך?

אלעזר שטרן: על מניעת השכלה?

יעקב מרגי: אלעזר, תבוא בשעה 4:00, יהיה כאן דיון על הגזרות.

יעקב מרגי: זאת היסטוריה.

יהודה גליק: החוק כאן לא אוסר.

אלעזר שטרן: אבל בהיסטוריה, מי גזר?

יעקב מרגי: עזוב.

יעקב מרגי: יהודה, דבר אלי.

יעקב מרגי: רצית לתת לו זכות דיבור.

יעקב מרגי: תראה מה הוא עושה לך.

יהודה גליק: אני אוהב אותו אהבת נפש.

יהודה גליק: את כולם.

יהודה גליק: בחינוך, הכלל הוא מאוד חשוב.

יהודה גליק: המחנך לא יכול לבלוע ילד.

יהודה גליק: הוא יכול לעצב ילד, הוא יכול להסביר לו, הוא יכול לעודד אותו, לתת לו חיזוקים, הוא יכול לנסות לשכנע אותו, להסביר לו מה הכי טוב, אבל בסופו של דבר הילד מחליט.

יהודה גליק: ר' יהודה הלוי אומר שעבדי ה' הוא לבדו חופשי, אבל האמת היא שהתשובה היא הפוכה – רק מי שחופשי יכול להיות עבד ה'.

<קריאה: זאת פילוסופיה עמוקה.

יהודה גליק: חברים, במדינת ישראל, למיטב ידיעתי, אין חוק על ברית מילה ולמעלה מ-97 אחוזים עושים ברית מילה.

יעקב מרגי: אל תדבר על זה הרבה כי יבוא חוק.

אלעזר שטרן: לא.

אלעזר שטרן: זה כבר פחות.

אלעזר שטרן: זה לא נכון.

אלעזר שטרן: זה כבר הרבה פחות.

יהודה גליק: אתם מוכנים להפסיק להתנהג כמוני ולהפריע לכל מילה?

אלעזר שטרן: יהודה, זה הרבה פחות.

יעקב מרגי: אלעזר, תודה.

יהודה גליק: אני למשל יכול לבוא ולנסות לשכנע את הרב פרוש ואת הרב מוזס למה הדבר הכי חשוב בעיני זה שכולם יעלו להר הבית.

יהודה גליק: אני יכול לשכנע ולהסביר אבל בסוף הם אנשים חופשיים ומותר להם לטעות.

יהודה גליק: מדינה דמוקרטית.

יהודה גליק: אותו דבר בעניין הזה.

יהודה גליק: חברים, ההורים שמגדלים את הילדים החרדים הם אנשים מבוגרים, שקולים, מותר להביע הערכה כלפיהם, ואם הם מחליטים, לא כולם, אחוז קטן, אני לא יודע אם הקשבתם אתמול לרב פרוש שאמר שארבעים אלף מתוך חצי מיליון – יש הורים שזאת הבחירה שלהם.

יהודה גליק: תכבדו את זה.

יהודה גליק: החוק אומר שאנחנו לא כופים על אף אחד למרות שאני חושב שאני יודע מה הכי טוב בשבילו.

יהודה גליק: אל תיכנסו לעמדה של פטרונות.

יהודה גליק: אני מאוד מעריך את ר' חיים, אני אוהב אותך אהבת נפש ואתה יודע את זה, אנחנו מאוד אוהבים את זה שאכפת לך והערבות שלך לגבי אותם ילדים, אבל כבד את ההורים האלה שהם מחליטים מה טוב לילדים שלהם והם לוקחים את כל השיקולים ובסוף הם מחליטים.

יהודה גליק: זה כל הסיפור.

יהודה גליק: הסיפור הוא כבוד לכל אדם באשר הוא אדם ואל תכפה עליו.

יהודה גליק: כמו שאני לא רוצה שתכפה על אחרים לא לטבול במקוואות שלך, אל תכפה על ההורים האלה.

יהודה גליק: תן להם את הכבוד שהם מבינים מה טוב לילדים שלהם.

יהודה גליק: תודה רבה.

יעקב מרגי: אומר לך יהודה גליק, עם כל המאבק שלו, שהוא לא יכפה עליך לעלות להר הבית.

יהודה גליק: לא אכפה עליו.

יהודה גליק: הוא יעשה את זה מרצון.

יעקב מרגי: חבר הכנסת מוזס.

יעקב מרגי: עכשיו אנחנו מתקנים עוולה היסטורית כי אתמול לא אפשרנו לו לדבר.

אלעזר שטרן: אפשרנו לו.

אלעזר שטרן: הוא לא רצה.

מנחם אליעזר מוזס: פשוט ראיתי את הציבור טרוט עיניים ואנחנו יודעים שבהלכה זה גזל שינה, אין לה כפרה.

מנחם אליעזר מוזס: הציבור היה עייף.

אלעזר שטרן: איפה זה כתוב?

אלעזר שטרן: בוא נדבר על זה.

אלעזר שטרן: פעם ראשונה אני שומע.

אלעזר שטרן: גזל שינה, אין לה כפרה.

מנחם אליעזר מוזס: אתה לא יכול להחזיר.

מנחם אליעזר מוזס: אתה גוזל ממנו את השינה וזהו, אתה לא יכול להחזיר.

מנחם אליעזר מוזס: איך תחזיר לו?

מנחם אליעזר מוזס: תחזיר לו שעות שינה?

אלעזר שטרן: אתה יודע כמה פעמים עברו על זה?

מנחם אליעזר מוזס: תכף נעבור על העבירות שהיו לכם.

אלעזר שטרן: אתה יודע כמה חוקים מיותרים עשיתם?

יעקב מרגי: אנחנו הולכים על חבל דק.

יעקב מרגי: לך תדע איזה כותרות יצאו מהנאום הזה.

יהודה גליק: אני רוצה לשמוע את מוזס עם דבר תורה.

מנחם אליעזר מוזס: זה דבר תורה ראשון.

מנחם אליעזר מוזס: הדבר השני.

מנחם אליעזר מוזס: בוועדת החינוך דנים גם בצער בעלי חיים וצער בעלי חיים גם להולכים על שניים ולא על ארבע.

מנחם אליעזר מוזס: ריחמתי על הציבור.

מנחם אליעזר מוזס: ממש היה צער בעלי חיים.

מנחם אליעזר מוזס: ב-2:00 לפנות בוקר יושבים והיית צריך לראות איך זה היה נראה מבחוץ.

אלעזר שטרן: איך זה נראה?

מנחם אליעזר מוזס: אני אתאר לך.

אלעזר שטרן: תאר לי.

מנחם אליעזר מוזס: בכל אופן, לא רציתי להעלות את לחץ הדם של כולכם אבל עכשיו אני אעשה את זה.

חיים ילין: מוזס, תחשוב שאתה בפרסה ולא במליאה.

מנחם אליעזר מוזס: טוב.

מנחם אליעזר מוזס: אני אלך בכיוון אחר.

יהודה גליק: עד שהוא עשה כזה פרומו, תן לשמוע אותו.

יעקב מרגי: אני ראיתי שחבר הכנסת מוזס כתב שלושה דפים.

יעקב מרגי: הפחד שלי הוא לא משלושת הדפים אלא אחרי שהוא יסיים להקריא את שלושת הדפים, הוא יתחיל לנאום בעל פה.

יעקב מרגי: תפסיקו.

יעקב מרגי: אל תפריעו לו.

אלעזר שטרן: אני רוצה לשמוע את שלושת הדפים.

אלעזר שטרן: הבאת אותם?

מנחם אליעזר מוזס: כן.

אלעזר שטרן: אתה יכול להקריא.

יעקב מרגי: אלעזר, אני אקרא אותך לסדר פעם ראשונה.

יעקב מרגי: תיזהר.

מנחם אליעזר מוזס: אלעזר, אתה יושב ראש משנה כאן?

יעקב מרגי: חבר הכנסת מוזס, בבקשה, ברצינות.

מנחם אליעזר מוזס: טלגרפית.

מנחם אליעזר מוזס: תשמעו, זכינו והיום מסתיימות ונמחקות כל הגזרות אשר נחתו עלינו מפס הייצור ומבית היוצר של מר שי פירון בהיותו שר החינוך.

מנחם אליעזר מוזס: שמעתי בלילה דברים נפלאים, הוצאתי ממחטות להזיל דמעות עם כל החברים שדואגים לילדים שלי ולנכדים שלי, לציבור שלנו, לארבעים אלף התלמידים האלה.

מנחם אליעזר מוזס: אני אומר לכם, ממש יצאה נפשי בדברכם.

מנחם אליעזר מוזס: אבל מה לעשות, הייתי מאמין לכם אילו לא יחד עם זאת, לפני שנתיים וחצי, הבאתם עלינו עוד 13 גזרות הכי חמורות החל מביטול שעות שילוב לתלמידים מתקשים, דרך ביטול סייעות לתלמידים נזקקים.

מנחם אליעזר מוזס: אתם מבינים מה זה, כן?

מנחם אליעזר מוזס: ילדים נזקקים, אם הם היו במוסדות הפטור, ביטלו את העשרה מיליון שקלים שהיו לשעות שילוב, לסייעות לנזקקים, לילדים מוגבלים.

מנחם אליעזר מוזס: דבר נוראי.

מנחם אליעזר מוזס: או ביטול חוק נהרי, שזה כבר היה במערכת המוכר שאינו רשמי, וזה אמר חשמל, מים וניקיון, אני צריך להביא מהבית את הכסף לשלם עבורם.

מנחם אליעזר מוזס: כל המערכת החינוכית במדינה ללא הבדל גזע, דת, מין, משלמת הממשלה את החשמל, את המים ואת הניקיון, אבל לגבי הילדים האלה, למרות שלומדים במוכשר – תכנית לימודים מפוקחת, זה המוכר שאינו רשמי – ביטלתם.

מנחם אליעזר מוזס: לא אתם, אני לא אומר שאתם, אבל שר החינוך דאז ביטל את חוק נהרי.

מנחם אליעזר מוזס: ביטלו את זה בחשמל, מים וניקיון ודרשו שהבת שלי תלך לנקות את בית הספר של הנכדה שלי.

מנחם אליעזר מוזס: חיים, תשמע אותי.

מנחם אליעזר מוזס: אני יודע שלא הזדהית עם זה.

מנחם אליעזר מוזס: עוד לא היית בכנסת.

חיים ילין: אני ממש שמח שאתה מכבד אותנו.

מנחם אליעזר מוזס: אני מראה לכם את הדפים האלה.

מנחם אליעזר מוזס: אתם יכולים לעבור עליהם ואם אתם מוצאים שזה לא נכון - - -

אלעזר שטרן: אנחנו לא היינו שם.

אלעזר שטרן: אנחנו לא יודעים.

מנחם אליעזר מוזס: מפעל הקייטנות לנוער.

מנחם אליעזר מוזס: מפעל הקייטנות באמצע צוק איתן, אז דרשתי במליאת הכנסת משר החינוך למה הילדים החרדים שגרים בקו העימות, זה לא מגיע להם.

מנחם אליעזר מוזס: התשובה הייתה: תצטרף למערכת החינוך הממלכתית ואז יהיה לך.

מנחם אליעזר מוזס: זאת תשובה?

מנחם אליעזר מוזס: זאת תשובה של שר שמכבד את עצמו?

מיקי לוי: תשובה מצוינת.

יהודה גליק: תשובה מצוינת למי שמפקד במשטרה.

יעקב מרגי: תודה על העזרה.

מנחם אליעזר מוזס: כלה באותו חוק ליבה שאתם לבד לא האמנתם בזה ודחיתם את זה ל-2018.

מנחם אליעזר מוזס: ידענו שארבעים אלף ילדים אלה, ההורים שלהם לא ייכנעו.

מנחם אליעזר מוזס: את הסמכות שלהם הם שואבים מכללי ישראל.

מנחם אליעזר מוזס: הם גם מבינים וגם יודעים.

מנחם אליעזר מוזס: שמעתי אותך, אלעזר, מדבר על החתם סופר.

מנחם אליעזר מוזס: תאמין לי, מועצת גדולי התורה מכירה בכולם את החתם סופר הזה ואף על פי כן אומרים שארבעים אלף תלמידים אלה - - -

אלעזר שטרן: אתה מכיר את החתם סופר.

מנחם אליעזר מוזס: אתה יודע שהמטרה היא ברורה.

אלעזר שטרן: הוא הקדיש שלושה ימים, הוציא מהישיבות לעשות את המבחנים של המדינה.

מנחם אליעזר מוזס: המטרה הייתה ברורה.

יהודה גליק: הוא גם אמר שחדש אסור מהתורה.

אלעזר שטרן: נכון, ולמרות זאת.

אלעזר שטרן: בדיוק.

אלעזר שטרן: למרות זאת.

אלעזר שטרן: זה מה שמעצים את זה.

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה שתשמעו.

מנחם אליעזר מוזס: המטרה הייתה ברורה.

מנחם אליעזר מוזס: אתם שומעים מה?

מנחם אליעזר מוזס: לרושש את המשפחות, להרעיב את הילדים ובמסווה, בצורה כזאת, ההורים יצטרכו לצאת לשוק העבודה.

אלעזר שטרן: אתה מדבר על ביבי שביטל את קצבאות הילדים כדי שיצאו לעבודה?

אלעזר שטרן: שילדו פחות ילדים.

מנחם אליעזר מוזס: אני מדבר על כל התכניות.

אלעזר שטרן: חשבתי שאתה מדבר על ביבי.

חיים ילין: אתה מדבר לפרוטוקול.

חיים ילין: אני נפגע.

מנחם אליעזר מוזס: זה היה במסווה של התערבות בשוק העבודה.

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה להסביר לכם שבאותה תקופה היו 250 אלף דורשי עבודה.

מנחם אליעזר מוזס: מה רציתם, להביא עוד חמישים אלף?

אלעזר שטרן: אבל לא היו להם כישורים.

אלעזר שטרן: לא היו להם מקצועות ליבה.

אלעזר שטרן: גם עכשיו יהיו דורשי עבודה.

יעקב מרגי: אלעזר, פעם ראשונה.

יעקב מרגי: אנחנו מתקרבים לשעה 10:00.

מנחם אליעזר מוזס: היו 250 אלף דורשי עבודה עם כישורים ועם תוארים.

אלעזר שטרן: לא.

אלעזר שטרן: בלי כישורים.

יעקב מרגי: אלעזר, אתה לא מפריע.

מנחם אליעזר מוזס: הוא מתווכח אתי על נתונים.

יעקב מרגי: אל תתווכח אתו.

מנחם אליעזר מוזס: הגיע הזמן לנפץ את הסטיגמה הזאת שחרדים לא עובדים.

מנחם אליעזר מוזס: אני מזמין את כולכם, תבואו לצפון ירושלים ותבואו לבני ברק, לאלעד, למודיעין ולביתר, מי מנהל את כל מערכת עולם המסחר שם?

מנחם אליעזר מוזס: מי מנהל את כל עולם העסקים?

מנחם אליעזר מוזס: בואו תראו.

מנחם אליעזר מוזס: בואו תראו מה קורה שם.

מנחם אליעזר מוזס: עולם העסקים והמסחר פורח.

מיקי לוי: יושב כאן מי שהיה ראש עירייה הכי ענייה בעולם.

מנחם אליעזר מוזס: דבר בתורך.

מנחם אליעזר מוזס: תן לי לדבר.

מיקי לוי: דיברתי עם ראש העיר בני ברק.

יעקב מרגי: מיקי, אתה רוצה לדבר?

מיקי לוי: כן.

יהודה גליק: יותר כיף לדבר בהתפרצות.

יעקב מרגי: יהודה, בסוף אתה מדבר יותר מכולם.

מנחם אליעזר מוזס: אנשים עובדים בכל התחומים.

מנחם אליעזר מוזס: מה מפריעים לכם אותם היושבים באוהלה של תורה ומונים כמה עשרות אלפי אנשים?

מנחם אליעזר מוזס: אני לא מבין.

יעקב מרגי: זה הדף השלישי והאחרון.

מנחם אליעזר מוזס: לגופו של חוק.

מנחם אליעזר מוזס: החוק מיועד ל-1,8 ממערכת החינוך הכללית.

מנחם אליעזר מוזס: לא יותר.

אלעזר שטרן: כל כך הרבה?

מנחם אליעזר מוזס: אלה ארבעים אלף.

אלעזר שטרן: 1,8, זה המון.

מנחם אליעזר מוזס: זה לא המון.

מנחם אליעזר מוזס: זה ארבעים אלף.

אלעזר שטרן: מערכת החינוך הכללית?

יעקב מרגי: אלעזר, תודה.

מנחם אליעזר מוזס: אלה עשרה אחוזים ממערכת החינוך החרדית.

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה לומר לך שיפה עשה יאיר לפיד שלפי השמועות מהבוקר הודה ולא בוש שזאת הייתה טעות, הפרסום בסרטון של יש עתיד, על מיליון תלמידים שעומדים לקבל פטור.

מאיר כהן: זה לא היה סרטון של יש עתיד.

מאיר כהן: זה היה סרטון של מישהו מ-יש עתיד וזכותו לעשות את זה.

מאיר כהן: זסה לא דרכנו.

יעקב מרגי: ההבהרה נתקבלה.

יעקב מרגי: תודה.

מנחם אליעזר מוזס: לפיד לא אמר את זה.

הם יצאו בתוקף נגד הסרטון הזה.

מנחם אליעזר מוזס: לפיד התנצל.

מאיר כהן: כשאתם עושים אפליה - - -

יעקב מרגי: מאיר כהן.

יעקב מרגי: אני מבקש.

יעקב מרגי: יעקב אשר, אני מבקש.

מאיר כהן: אפליה של ספרדים.

יעקב מרגי: אתה לא חייב לענות.

מאיר כהן: להפלות ספרדים זה בסדר ולדבר על מישהו שעשה דבר כזה?

מאיר כהן: אני רוצה לשמוע בוועדה הזאת.

מאיר כהן: לא יעזור לכם.

מאיר כהן: לא יעזור לכם.

מאיר כהן: אם אתם לא תדברו מפורשות ותאמרו שאתם מוקיעים ואתם דואגים שלא תהיה אפליה של בנות ספרדיות.

יעקב מרגי: הנה, אני אומר לך שנתקבלה תלונתך.

מאיר כהן: אחרת אתם מועלים בתפקיד שלכם.

יעקב מרגי: נתקבלה קריאתך.

מאיר כהן: לא מרשים אותי כל מה שהוא אומר.

מאיר כהן: ברגע שלא מקבלים בנות ספרדיות, לא מעניין אותי מה שהוא אומר.

מאיר כהן: אני מצטער, גזענות סמויה במערכת החינוך החרדית.

מאיר כהן: תילחם בזה.

מאיר כהן: אתה מ-ש"ס.

מאיר כהן: תשמיע את קולך, לא אני.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אתה תשמע את קולי.

יעקב מרגי: חבר הכנסת מוזס, סיים בבקשה.

דמגוגיה.

מאיר כהן: זאת דמגוגיה?

מאיר כהן: גזענות היא דמגוגיה?

מנחם אליעזר מוזס: אמרתי שלחץ הדם יעלה או לא?

מאיר כהן: לא.

מאיר כהן: אני צועק בלי שיעלה לי לחץ הדם.

זה מתוכנן.

יהודה גליק: חבר'ה, אנחנו בימי בין המצרים.

יהודה גליק: בואו נירגע.

זה מתוכנן.

מאיר כהן: זה לא מתוכנן.

מאיר כהן: זה כואב.

מאיר כהן: דברתי על זה כל הזמן.

יעקב מרגי: אני לא ממהר לשום מקום.

יעקב מרגי: אני אומר לכם שב-10:00 אני מתחיל בהצבעות.

מאיר כהן: החוק ניסה להתמודד עם זה ואתם מסתירים את זה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: זעקתך נשמעה ואני מאמין שהיא בדם לבך.

מנחם אליעזר מוזס: מיליון תלמידים שעומדים לקבל פטור, אבל הוא אמר שזאת הייתה טעות.

מנחם אליעזר מוזס: באחד העיתונים, בכותרת: מדינה בהתאבדות.

מנחם אליעזר מוזס: אתם שומעים?

מנחם אליעזר מוזס: ארבעים אלף תלמידים שיושבים בירושלים והמדינה בהתאבדות.

מנחם אליעזר מוזס: אני אומר לך, אני חבר בוועדת החוץ והביטחון, הרמטכ"ל מגיע היום לשם ואני רוצה לומר לו שידע לאן הוא צריך לכוון את כל המערכת הביטחונית של מדינת ישראל שעומדת חלילה בפני התאבדות.

מנחם אליעזר מוזס: ואי לי, ואי, ואי, ואי, ואי.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה.

מנחם אליעזר מוזס: אני אבקש ממנהלת הלשכה שלי שתצלם את כל הגזרות ותעביר אליכם.

אלעזר שטרן: זה עברית או באנגלית?

מנחם אליעזר מוזס: זה מתמטי.

מיקי לוי: קודם כל, חבר הכנסת מוזס, בוקר טוב.

מיקי לוי: לא מפריע לי בכלל שיושבים באוהלה של תורה.

מיקי לוי: נהפוך הוא.

מיקי לוי: אנחנו יהודים.

מיקי לוי: מפריע לי שאי אפשר לתת עשר שעות שבועיות כדי שיהיה ארגז כלים לעתיד הילדים האלה בתוך מדינת ישראל.

מיקי לוי: אלה שעתיים ביום.

מיקי לוי: יושבים ולומדים תורה בין 14 ל-16 שעות, לפעמים 18 שעות.

מיקי לוי: שעתיים ביום.

מיקי לוי: כל יום שעתיים אנגלית, מתמטיקה ומדעים.

מיקי לוי: זה כל מה שביקשנו.

מיקי לוי: לא ביקשנו לבטל, אל תגידו דברים לא נכונים.

יעקב מרגי: אנחנו בוועדת החינוך, התרבות והספורט.

יעקב מרגי: תמשיך בטונים האלה, אני אוהב אותם אצלך, את השניים אני לא אוהב.

יעקב מרגי: מדעים, כשאתה אומר מדעים, אתה יודע איזה מקצועות אלה?

מיקי לוי: אני יודע אבל אני מדבר על מדעים בסיסיים.

מיקי לוי: לדעת בחשמל מה אומרים המושגים, לדעת איך בנוי כדור הארץ, דברים שהם בסיסיים כדי שההשכלה תהיה השכלה רחבה.

מנחם אליעזר מוזס: אני לומד על זה בתלמוד, אני לומד על חשמל בהלכות שבת.

מיקי לוי: מצוין.

מנחם אליעזר מוזס: הכול נמצא בתלמוד.

מיקי לוי: תעשיר את זה.

מיקי לוי: אני רוצה לומר לך לגבי המסחר.

מיקי לוי: יושב כאן מי שהיה ראש העיר בני ברק.

מיקי לוי: העיר ירושלים ובני ברק, הערים העניות ביותר במדינת ישראל ואת זה צריך לשנות.

מיקי לוי: צריך להעלות את רמת החיים והדרך היחידה להעלות את רמת החיים היא דרך לימודי המתמטיקה, האנגלית והמדעים.

מיקי לוי: אני אומר לך שנושא לימודי הליבה הוא אחד המחדלים הגדולים במדינת ישראל.

מיקי לוי: אני אומר לך שרבע מתלמידי גני הילדים שנמנים על המגזר החרדי, בעוד שני עשורים רבע מהציבור הבוגר במדינת ישראל לא ידע אנגלית, מתמטיקה ומדעים ברמה ראויה.

מיקי לוי: זה בעוד שני עשורים.

מיקי לוי: תעשה את החשבון.

מיקי לוי: למדת ליבה.

מיקי לוי: ה-OECD הזהיר את מדינת ישראל מספר פעמים מההשלכות ההרסניות של הנצחת המצב כפי שהוא.

מנחם אליעזר מוזס: מה הוא מבין בתורת ה'?

יעקב מרגי: מוזס, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

מיקי לוי: הוא לא דיבר נגד תורת ה' דבר וחצי דבר.

מיקי לוי: אני רוצה שנשב באוהלה של תורה כי זאת מסורת ישראל, זאת תורת ישראל.

מיקי לוי: אני רק ביקשתי להכניס עשר שעות שבועיות.

מיקי לוי: זה הכול.

מיקי לוי: אבל אתם בשלכם.

מיקי לוי: אני מצטט את דבריה של הנגידה פלוג: יש צורך בתגבור תכנים כמו לימודי מתמטיקה, אנגלית ומדעים.

מיקי לוי: הנגידה אמרה את זה ולא אני.

מיקי לוי: קטונתי.

מיקי לוי: אני אומר לכם חברים שאתם בוגדים בציבור שלכם.

מיקי לוי: אני לא הולך למה שהיה אתמול, אני מקבל את מה שנאמר כאן לגבי הפרסה ועל ההידברות בינינו שהיא הרבה יותר שקטה ואני לוקח אותה לכאן.

מיקי לוי: אני הופך לשיטת

מיקי לוי: כם את הפירמידה על הקדקוד, מה שאינו נכון מבחינה הנדסית.

מיקי לוי: מה לעשות, נצטרך תומכים.

יעקב מרגי: לאחרונה בחינוך אנחנו משתמשים בהיפוך הפירמידה, בעידודו של חבר הכנסת טרכטנברג.

מיקי לוי: אז קלעתי לדעת גדולים ממני.

מנחם אליעזר מוזס: למדת ליבה.

יעקב מרגי: מוזס, תתאפק.

אלעזר שטרן: למה?

אלעזר שטרן: תן לו להרחיב.

יעקב מרגי: אתה אוהב בלגן ואנרכיה אבל אני לא אוהב.

יעקב מרגי: אל תפריע לי בבקשה.

יעקב מרגי: אם לא יעבור החוק, גדולי ישראל יכעסו עליך, לא עלי.

מנחם אליעזר מוזס: רציתי לעזור לך.

אלעזר שטרן: למה אותי הזהרת ואותו לא?

יעקב מרגי: אין לך גדולי ישראל.

מיקי לוי: אני הולך לשיטתי לפירמידה, חבר הכנסת מוזס, והופך אותה על קדקודה.

מיקי לוי: אני מוכן לבוא ולקבל כל דרך שאתם הסיעות החרדיות תציעו.

מיקי לוי: כל דרך בה אנחנו נוציא את אותם ילדים לאור, ניתן להם ארגז כלים, ניתן להם אפשרויות להתערות בשוק העבודה המתקדם ולא במסחר בחנות הפלסטיק או בחנות המכולת או זבנים.

מיקי לוי: אתם שיותר טובים מאתנו כי אנחנו לא יודעים - - -

יעקב מרגי: אל תגיד את זה.

מיקי לוי: הם יותר טובים בנושאים מסוימים.

מיקי לוי: הם יותר טובים כי אני לא יודע לשבת ולהתפלפל בשיעור גמרא כי אני לא מבין.

מיקי לוי: גלגלי השיניים אצלם עובדים הרבה יותר בצורה חלקה ואתם מסוגלים לעשות יותר טוב מאתנו את כל נושא המחשוב, את כל נושא התכנון, את הנדסת החשמל, את הנדסת המחשבים ואתם מסוגלים להוביל את החברה הישראלית לעשור הבא.

מיקי לוי: אתם צריכים רק לרצות ולקבל עזרה מהמדינה הזאת.

מיקי לוי: תהפכו חזרה את הפירמידה מהקדקוד למשטר היציב.

מיקי לוי: כל מה שתציעו, אנחנו נקבל.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יעקב אשר.

אדוני היושב ראש, חבריי חברי הכנסת.

מוזס, אני לא הפרעתי לך.

יעקב מרגי: נראה לי הוא נגד הליבה.

יעקב מרגי: הוא רוצה שאני אוציא אותו בהצבעות.

אני לא רוצה להיכנס להתפלמסות.

עשינו את זה מספיק.

גם כשלוקחים דברים ופתאום דואגים, אני לא רוצה להיכנס לזה.

אני רוצה לומר דבר אחד.

התיקון הוא לא חוק הליבה.

התיקון שנעשה עכשיו הוא תיקון של דבר שנעשה במכשיר שאני חושב שאחרי התיקון הזה, כל ממשלה שלא תהיה במדינת ישראל, יחשבו עשר פעמים לפני שיעשו שוב את הדבר הזה.

הרי איך זה עבד?

נושא כזה כבד, שאתה מדבר עליו, מיקי, על בואו בהידברות, בואו נראה, בואו נשמע, אנחנו דואגים לכם - נושא כזה מעבירים בחוק הסדרים?

נושא כזה מעבירים בשורה אחת בחוק ההסדרים במחטף בתחילת קדנציה?

לכן אני אומר שאני לא בא לתקוף אלא לומר דבר אחד.

ישמעו את זה גם הפוליטיקאים וגם הפקידים של משרד החינוך.

המשמעות של מה שקורה עכשיו בתיקון החוק, זאת משמעות אחת שכולם צריכים להפנים אותה: לא משנים ציבור, לא בכוח, לא בכוח כלכלי, לא בתרגילים כאלה ואחרים.

לא משנים ציבור אלא אם כן זה ציבור שאין לו חוט שדרה והציבור האחרון שאתה יכול לבוא ולהגיד את זה עליו, אלה אנשים שיודעים להקריב הרבה מהדברים שלהם עבור האמונה שלהם.

כך לא משנים ציבור.

כך לא מטייבים שום דבר.

זה לא יעבוד בקיצוצים, זה לא יעבוד עם חרב וגרזן, בוודאי לא עושים את זה – והיטיב לבטא את זה ידידי הרב מוזס – שלפני שנתיים היית לוקח את האדם החרדי מיום היוולדו ועד כמעט הגיעו למנוחות, לא היה שלב אחד בחייו של האדם החרדי מהמשפחתון והמעון שהורידו את ההנחות, עובר דרך גני הילדים שם הורידו את התקצוב ואת כל הבעיות שיש בגני הילדים ושם אין ליבה, וכמה צרות אנחנו עוברים בקשר לרישיונות ועל בעיות כאלה ואחרות, ויודע את זה מנהל המחוז, וזה לא התחיל אצלו.

עבור בבתי הספר עם הקיצוצים האלה, עבור בישיבות, בכוללים, בסמינרים, לאחר חתונה, הבטחת הכנסה רק מהחברה קדישא עוד לא הוצאתם את החרדים האלה.

כל זה היה במשך שנה ואתם רוצים להסביר לי שכל זה היה לטובתנו.

המסר הגדול בתיקון החוק הזה הוא אחד: תלמדו כולם, גם הפוליטיקאים וגם הפקידים, לא משתמשים בסנקציות כלכליות נגד ציבור.

נקודה.

יעקב מרגי: תודה.

מיקי לוי: אז איך תעשו את זה?

אני אבוא להתייעץ אתך.

אלעזר שטרן: אני עוד לא דיברתי.

יעקב מרגי: אתה רוצה לדבר?

אלעזר שטרן: כן.

יעקב מרגי: אז תשתמש בטיעונים יותר חזקים מאלה שטענת.

אלעזר שטרן: בסדר.

אלעזר שטרן: אני מבקש לדבר.

יהודה גליק: ילדים והאימהות שלהם בלימודי ליבה עלו הבוקר להר הבית בקדושה ובטהרה.

אלעזר שטרן: אני רוצה לשמוע גם על זה.

יעל כהן-פארן: זה היה חלק מלימודי ליבה?

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: את רוצה להצביע במקום שמולי?

יעל כהן-פארן: כן.

יעקב מרגי: אז נא לשמור על שקט.

אלעזר שטרן: למה עושים הפסקה לפני שאני מדבר?

יעקב מרגי: אני אמרתי הפסקה?

יעקב מרגי: למשרד המשפים עומדת הזכות לדבר והיא ביקשה לפניך.

יעקב מרגי: אלעזר שטרן, למי שלא היה כאן, דיבר 28 דקות ברצף וחסרות לו דקותיים.

יעקב מרגי: אני מבטיח שאני אשלים לו את הזמן לחצי שעה.

אלעזר שטרן: לא.

אלעזר שטרן: אני דיברתי בהצעה לסדר.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: אני מנהל את הדיון.

אלעזר שטרן: אולי היא רוצה להתייחס למה שאני אומר?

יעקב מרגי: אולי תיתן לי לנהל את הדיון?

יעקב מרגי: תודה.

<הדס אגמון: אני רוצה להוסיף הערה אחת על מה שהסביר קודם לירן ממשרד החינוך כדי שהתמונה המלאה תהיה ברורה.

<הדס אגמון: אנחנו באמת מעבירים עכשיו את הסמכות לקבוע תנאים שהיו מפורטים קודם בחקיקה ראשית ועכשיו תהיה הסמכה לקבוע אותם בתקנות אבל חשוב לי להזכיר שבית המשפט העליון נדרש כמה וכמה פעמים בשנים האחרונות לנושא שלל הקשר בין תקצוב לבין לימודי ליבה ולפי הפסיקה לא יתכן תקצוב בלי לימודי ליבה, באחוז מסוים.

אלעזר שטרן: צריך להגדיר לפי בית המשפט העליון מה זה מקצועות ליבה.

<הדס אגמון: לא יתכן תקצוב בלי לימודי ליבה וחייבת להתקיים איזושהי זיקה בין היקף הלימוד לבין שיעור התקצוב.

<הדס אגמון: לכן הבחינה של אמות המידה שנקבעו בפסיקה עוברת עכשיו מהמבחן של החקיקה הראשית למבחן של התקנות.

יעקב מרגי: למרות שאני סומך על דעתו ועל תשובתו של לירן, אני רוצה שתחזרי ושמשרד המשפטים יאמר את זה בלשונו.

יעקב מרגי: האם התיקון של הסעיף הזה כובל את ידיו של שר החינוך בסוגיית אפליה בכל מוסדות החינוך למיניהם, כולל מוסדות הפטור, הן בביטול סמל מוסד, הן בסנקציה תקציבית, הן בכתב אישום לניהול מוסד ללא רישיון?

<הדס אגמון: בעניין הזה אנחנו מקבלים את הפרשנות המשפטית של משרד החינוך שגם בית המשפט מקבל אותה, שלמשרד החינוך יש סמכויות מהדינים הכלליים ומהחקיקה שלירן ציין והם יכולים לתת מענה.

מאיר כהן: אני מצטט בעקבות הבג"ץ וזה הטיל אימה על שרי החינוך מאז.

מאיר כהן: גפני: לא נקיים שום החלטה של בג"ץ.

מאיר כהן: ליצמן: אני נלך בדרך התורה והרבנים.

מאיר כהן: מאז כל שנה מדברים על שלושים אחוזים במקרה הטוב ובמקרה הגרוע מודיעים לבנות ספרדיות שהן לא מתקבלות.

יעקב מרגי: היו לא יהיה.

מאיר כהן: משרד החינוך לא נוקף אצבע.

אלעזר שטרן: הוא מדבר מדם ליבו.

יעקב מרגי: אתה לא צריך לומר לו את זה.

יעקב מרגי: אני אמרתי לו.

אלעזר שטרן: אז תן לו לדבר.

יעקב מרגי: אתה רוצה להחליף אותי?

יעקב מרגי: כנס לקואליציה ואני מוכן.

יעקב מרגי: אם אתה תיכנס לקואליציה, אני מוכן לפנות את הכיסא שלי לטובתך כיושב ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט.

יעקב מרגי: רבותיי, בזה סיימנו .

אלעזר שטרן: לא.

אלעזר שטרן: אני לא דיברתי.

אלעזר שטרן: אני לא מקבל את זה.

אלעזר שטרן: למה אתה אומר סיימנו ?

יעקב מרגי: אתה יודע מה סיימנו?

אלעזר שטרן: לא.

יעקב מרגי: אז למה אתה קופץ?

אלעזר שטרן: כי אתה אומר בזה סיימנו.

אלעזר שטרן: מה סיימנו ?

אלעזר שטרן: ארוחת בוקר?

אלעזר שטרן: לפני שעתיים סיימנו אותה.

יעקב מרגי: אתה יודע מי קופץ כל הזמן?

אלעזר שטרן: לא.

אלעזר שטרן: דבר, דבר.

אלעזר שטרן: מי קופץ?

יעקב מרגי: אתה רוצה לדבר?

אלעזר שטרן: כן.

אלעזר שטרן: גם מוטי יוגב רוצה לדבר.

יעקב מרגי: אתה לא בן יחיד בדיון היום.

יעקב מרגי: מוטי יוגב, רצית לדבר?

מרדכי יוגב: כן.

אלעזר שטרן: אני עוד לא דיברתי.

יעקב מרגי: אנחנו סיימנו סבב ראשון של התייחסויות.

יעקב מרגי: אני לא מתכונן לעשות סבב שני של התייחסויות.

יעקב מרגי: בסוף אני אעמוד על זכותי לא לתת לך.

אלעזר שטרן: כמו אז, מה שהיה עם השרה.

אלעזר שטרן: אתה אמרת.

יעקב מרגי: כן, אבל עמדת כאן ואמרת.

יעקב מרגי: מישהו היה יכול עליך?

יעקב מרגי: סליחה.

יעקב מרגי: מזל שזה היה מצולם ומשודר.

יעקב מרגי: מוטי יוגב, אני אתן לך להתייחס למרות שבאת באיחור.

יעקב מרגי: אצלנו על המאחרים יש סנקציה, אבל אני אתן לך להתייחס ואחר כך אתן לאלעזר שטרן, כפי שהתחייבתי, להשלים עוד שתי דקות ולא יותר מכך.

אלעזר שטרן: למה?

יעל כהן-פארן: אפשר גם לקבל שתי דקות?

יעקב מרגי: מאחר שנתתי למוטי, אני לא יכול לקפח אותך.

מרדכי יוגב: אני מתייחס כאן לדברי הדוברת שאני לא מספיק מכיר טוב, אבל כל נושא התקציבי וההחלטה המשפטית לגביו, אין לי ספק שהרשות המחוקקת, הנבחרת, היא זו שתקבע את הנורמות ומזה אני רוצה לומר מה שאני רוצה לומר.

מרדכי יוגב: אני בעד זה שהחרדים ילמדו ליבה של מתמטיקה ופיזיקה, ואני מאוד בעד שהחילונים ילמדו ליבה של יהדות, של תורה, של חז"ל, של אמונה.

יעקב מרגי: תראה מה קרה לאלעזר שטרן, מה הוא עושה אחרי שהוא למד.

אלעזר שטרן: לאן הלך ראש עיריית בני ברק לשעבר?

אלעזר שטרן: הוא לא שמע את התשובות?

אלעזר שטרן: בוא, תשמע.

אלעזר שטרן: העיר הכי ענייה בישראל.

יעקב מרגי: אלעזר, בוא נעשה הסכם.

יעקב מרגי: הפרעה – אין לך את שתי הדקות והפרעה לא תהיה בזמן ההצבעה.

יעקב מרגי: את זה סגרתי.

יעקב מרגי: קיבלתי החלטה.

יעקב מרגי: כמו שאני יודע לקבל החלטות, אתה מפריע לי עוד פעם - - -

אלעזר שטרן: אני לא מצביע.

יעקב מרגי: אני יודע.

יעקב מרגי: לכן אני אוציא אותך כדי שלא תהיה נוכח בהצבעות.

אלעזר שטרן: גם כך אני אצא.

יעקב מרגי: אם תפריע עכשיו ותתפרץ, לא יהיו לך שתי הדקות שביקשת וגם לא תהיה בהצבעה.

מרדכי יוגב: אני מבקש לומר את דבריי ברצף.

מרדכי יוגב: אני בעד שהחרדים ילמדו לימודי ליבה של פיזיקה ומתמטיקה ואני בעד שהחילוניים ילמדו לימודי ליבה, וזו הליבה של עם ישראל, של תורה, של תנ"ך, של חז"ל, של אמונה, של מחשבת ישראל.

מרדכי יוגב: אבל שום דבר בענייני אמונות ודעות אי אפשר להשיג בכפייה.

מרדכי יוגב: זאת הייתה הטעות של יש עתיד בניסיונה לכפות גיוס.

מיקי לוי: הייתם שותפים.

יעקב מרגי: מיקי, למה?

יעקב מרגי: ההיסטוריה ידועה.

יעקב מרגי: לא צריך לעדכן אותה.

מרדכי יוגב: לא הייתי שותף.

מרדכי יוגב: הצבעתי בעל כורחי רק מכוח משמעת קואליציונית.

יעקב מרגי: אתה מדבר לפרוטוקול או עונה להם?

יעקב מרגי: התנגדתי לגיוס בכפייה ואני מתנגד גם היום.

אלעזר שטרן: כל הגיוס במדינה הוא בכפייה.

מרדכי יוגב: אדוני היושב ראש, אני מבקש.

יעקב מרגי: אלעזר, להזכיר לך שאתה תחת אזהרה.

מרדכי יוגב: לצערי ב-יש עתיד לא הבינו שבאמונות ודעות אי אפשר בכפייה.

מרדכי יוגב: אנחנו ברוך השם בתהליך של קיבוץ כל ישראל וכל הגורמים, לא בכפייה ולכן נצביע בעד ביטול החוק כפי שהובא.

מרדכי יוגב: נמשיך לדבר אחד עם השני, נשפיע אבל לא לכפות אחד על השני.

מרדכי יוגב: מאיר, לא נתתי גם בקואליציה הקודמת והייתי היחידה שבכל הועדות דיבר והייתי ישר ועקבי גם בקואליציה.

יעקב מרגי: מוטי, תודה.

יעל כהן-פארן: אני אהיה קצרה.

יעל כהן-פארן: אתמול לא דיברתי במליאה כי השעה הייתה כבר 1:30 לפנות בוקר ולא הייתי מסוגלת לדבר.

יעל כהן-פארן: אני לא יודעת כמה מכם יודעים שבקוריאה הדרומית החליטו ללמד גמרא בלימודי הליבה שלהם בבתי הספר כי הם אמרו מה העם היהודי כל כך חכם.

יעל כהן-פארן: הם תרגמו את התלמוד לקוריאנית ומלמדים את זה ובכל בית כמעט בקוריאה יש תלמוד.

אלעזר שטרן: בזכות השאלה.

אלעזר שטרן: בזכות הפלפול התלמודי.

יעל כהן-פארן: נכון.

יעל כהן-פארן: אני למדתי שנה בכיתה י' תלמוד ומאוד אהבתי את זה.

יעל כהן-פארן: עד היום אני זוכרת את זה ואלה היו כל לימודיי שהם לא תנ"ך, שהם במסגרת תושב"ע וגמרא.

יעל כהן-פארן: יש בזה גם משהו חשוב.

יעל כהן-פארן: אני חושבת שמה שאנחנו צריכים להסתכל עליו, בואו נודה על האמת, זה להכין את הצעירים, את הדור הבא לחיות כאן חיים בלי שכובלים אותם למסגרות שהם לא יכולים לצאת מהן.

יעל כהן-פארן: זה העניין כאן.

יעל כהן-פארן: בביטול הליבה – ומתמטיקה חשובה, אנגלית היא חשובה כי זה מה שמכין אנשים לחיים המודרניים ואם אתם לא רוצים לתת להם את ההכנה הזאת, וזה לא כל כך הרב וזה מאפשר עדיין הרבה מאוד לימודי תורה וגמרא, ואני אומרת שוב שגם להכניס את הגמרא ללימודי חול זה חשוב מאוד.

יעל כהן-פארן: אנחנו מתנגדים לחוק כי הוא משמר את המצב שהילדים לא יוכלו לצאת מהמסגרות בהן הם גדלו.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אלעזר.

אלעזר שטרן: קודם כל, אני רוצה שיהיה ברור שהציבור החרדי הם אחים שלנו.

אלעזר שטרן: יש כאלה שיש להם ספק.

יעקב מרגי: אמרת לפרוטוקול ואני שמח.

דוד ביטן: אמרו לי שאני צריך לבוא להצביע.

יעקב מרגי: איזה כבוד שאתם נוכחים, אבל תשמרו על שקט.

דוד אמסלם: עוד לא אמרנו מילה וכבר אתה אומר לנו לשמור על שקט.

יעקב מרגי: שבו בשקט.

יעקב מרגי: אני יודע עם מי יש לי עסק.

אלעזר שטרן: למה?

אלעזר שטרן: אולי הם רוצים לדבר.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: אין לי זמן בשבילך עכשיו.

יעקב מרגי: אלעזר, יש לך דקה.

אלעזר שטרן: הדבר השני, שלא יעשו לנו הצגות – יעקב אשר הלך – של כפיות ואמונות כי מהבוקר עד הלילה הם כופים עלינו איך להתגייר, איך להתחתן.

אלעזר שטרן: שלא יבואו לכאן עכשיו ויגידו אל תכפו עלינו איך ללמוד בכסף של מדינת ישראל.

אלעזר שטרן: הם כופים עלינו גם לא בכסף.

אלעזר שטרן: הדבר הנוסף היא הגזענות ואני מקווה שהיא מצאה כאן פתרון, לפחות באמירות.

אלעזר שטרן: העוזר של הרב אלישיב, דב הלברטל, שהוא תלמיד חכם עצום, היה חברותה שלי בנתיב מאיר.

אלעזר שטרן: הוא דיבר השבוע על DNA.

אלעזר שטרן: אם הוא לא היה לומד אתי בנתיב מאיר, הוא לא היה יודע מה זה DNA בהקשרים האלה.

יעקב מרגי: אני לא למדתי אתך בנתיב מאיר ואני יודע מה זה DNA.

אלעזר שטרן: נכון, בגלל שלמדת מקצועות ליבה.

אלעזר שטרן: אני יודע איפה למדת.

יעקב מרגי: גם פרוש יודע מה זה DNA.

אלעזר שטרן: בסדר.

אלעזר שטרן: אני אגיד לך כמה לא יודעים אפילו מה זה DNA.

אלעזר שטרן: הרב מוזס, תקשיב לי בבקשה.

יעקב מרגי: שלא יענה.

אלעזר שטרן: לא ביקשתי שיענה לי.

יעקב מרגי: אני מכיר אותו.

אלעזר שטרן: הוא אמר שגזל שינה, אין לו כפרה כיוון שאי אפשר להחזיר אותו.

אלעזר שטרן: גם חינוך שנגזל מילדים, זה דבר שאי אפשר להחזיר אותו ואין לו כפרה.

יעקב מרגי: תודה.

אלעזר שטרן: מה?

אלעזר שטרן: עוד לא התחלתי.

מירב בן ארי: נתת קודם נאום.

מירב בן ארי: כל הזמן הוא יושב כאן ונואם ונואם ונואם.

יעקב מרגי: מיקי, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

יעקב מרגי: תודה, אלעזר.

יעקב מרגי: רבותיי, כפי שאמרתי והתחייבתי - - -

אלעזר שטרן: התחייבת ל-10:00 ועכשיו 10:15.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים עכשיו על מיזוג הצעת החוק הפרטית של חבר הכנסת משה גפני וקבוצת חברים עם הצעת החוק הממשלתית.

יעקב מרגי: מי בעד המיזוג?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: מי נמנע?

יעקב מרגי: נעשה את זה בהרמת יד ואם יהיה בלגן, נחזור להקראת שמות.

יעקב מרגי: נקריא את השמות.

נורית קורן: בעד.

דוד ביטן: אני מחליף את ענת ברקו.

דוד ביטן: בעד.

יעקב מרגי: אמסלם מחליף את מיקי זוהר?

דוד אמסלם: כן.

דוד אמסלם: בעד.

מנואל טרכטנברג: נגד.

יעל כהן-פארן: במקום איציק שמולי.

יעל כהן-פארן: נגד.

מירב בן ארי: בעד.

מרדכי יוגב: בעד.

יעקב מרגי: בעד.

מנחם אליעזר מוזס: בעד.

יעקב מרגי: יש מישהו שהוא חבר ועדה ולא קראתי בשמו?

יעקב מרגי: במקום חנין זועבי, מאיר כהן.

מאיר כהן: נגד.

מאיר כהן: בעד המיזוג – 7

מאיר כהן: המיזוג נתקבל.

יעקב מרגי: המיזוג אושר.

יהודה גליק: אדוני היושב ראש, אני ראיתי את המכתב שאתם קיבלתם מוועדת הכנסת לגבי החברות שלי.

יעקב מרגי: אבל בסוף הוא לא יושם.

יעקב מרגי: דוד אמסלם, בהצבעה הבאה לתת ליהודה גליק להצביע כי הוא חבר ועדה בפוטנציה.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על הצעת חוק לימוד חובה, תיקון מס' 34, התשע"ו-2016.

<מירב ישראלי: על ההסתייגויות.

יעקב מרגי: מי מציג ומנמק את ההסתייגויות של יש עתיד.

מאיר כהן: אני מנמק רק הסתייגות אחת.

מנואל טרכטנברג: אנחנו מצטרפים להסתייגויות.

מאיר כהן: ההסתייגות שלי אומרת, ואני מקווה שההסתייגות הזאת מתקבלת ואתם תתמכו בה, כל אחד מכם, גם את וגם את, שבשינוי הזה יישאר וייכתב שבית ספר שלא מקבל לשורותיו בנות ספרדיות או תלמיד ספרדי ונוהג בגזענות כמו שקורה היום, יישלל הרישיון שלו.

מאיר כהן: אני מבקש מכם לקבל את ההסתייגות הזאת.

מאיר כהן: יכול להגיד יעקב אשר עד מחר, אבל אני נלחמתי בזה מהיום שהגעתי למדינה הזאת.

<מירב ישראלי: אני רק רוצה להסביר שהנושא של שלילת רישיון וצו סגירה, הוא לא כאן אלא בחוק פיקוח על בתי ספר וזה קיים.

מאיר כהן: אני מבקש שזה ייכתב.

<קריאה: זה לא מיושם.

מאיר כהן: אני מבקש שזה יצטרף.

<מירב ישראלי: אתה רוצה להחזיר את העניין של איסור האפליה בעניין ש התקצוב.

מאיר כהן: כן.

<מירב ישראלי: של סעיף (א).

מאיר כהן: כן.

מאיר כהן: את זה אני רוצה.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על ההסתייגות של חבר הכנסת מאיר כהן.

יעקב מרגי: שוב, אני מקריא את השמות ואני מבקש שכל אחד יענה בשם מי הוא מצביע.

נורית קורן: נגד.

מאיר כהן: ככה נורית קורת?

דוד ביטן: במקום ענת ברקו.

דוד ביטן: נגד.

דוד ביטן: מה אני אעשה?

דוד ביטן: אין לי ברירה.

מאיר כהן: כפרה עליך.

דוד אמסלם: במקום מיקי זוהר.

דוד אמסלם: נגד.

מנואל טרכטנברג: בעד.

דוד אמסלם: מאיר צודק, אבל יש לנו כאן יושב ראש קואליציה.

יעל כהן-פארן: במקום איציק שמולי.

יעל כהן-פארן: בעד.

מאיר כהן: במקום חנין זועבי.

מאיר כהן: בעד.

מירב בן ארי: נגד.

מירב בן ארי: לצערי אני מצביעה נגד.

מרדכי יוגב: נגד.

יעקב מרגי: לא מצטער כי אני קיבלתי את הבהרת המשפטנים שזה קיים בחוק זכויות התלמיד.

יעקב מרגי: אני נגד ההסתייגות.

מנחם אליעזר מוזס: נגד.

יעקב מרגי: אני מקריא את התוצאות של ההצבעה על ההסתייגות של מאיר כהן.

יעקב מרגי: בעד ההסתייגות – 3

יעקב מרגי: ההסתייגות לא נתקבלה.

יעקב מרגי: ההסתייגות של מאיר כהן לא התקבלה.

יעקב מרגי: אני אומר לכם שאחד מחברי סיעת יהדות התורה יפריע לי, אני לא מקיים את ההצבעה.

מיקי לוי: מצוין.

מיקי לוי: אני מוכן שתפריעו.

<מירב ישראלי: יש כאן רשימה של הסתייגויות שצריך להצביע עליהן.

<מירב ישראלי: הסתייגות לשם החוק, אי אפשר ולכן שם החוק יורד.

<מירב ישראלי: סעיף 1 להצעת החוק, הנושא של הרישום.

יעקב מרגי: מי בעד ההסתייגות לסעיף 1?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: מי נמנע?

יעקב מרגי: בעד – 3

יעקב מרגי: ההסתייגות לסעיף 1 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

<מירב ישראלי: הסתייגות לסעיף 2 – הסעיף יימחק.

יעקב מרגי: מי בעד ההסתייגות לסעיף 2?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: מי נמנע?

יעקב מרגי: בעד – 3

יעקב מרגי: ההסתייגות לסעיף 2 לא נתקבלה.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

<מירב ישראלי: הסתייגות להצעת החוק, לפני המלים "רשאי לקבוע" תבוא המילה "אינו", בסעיף 2.ף

יעקב מרגי: מי בעד ההסתייגות?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: מי נמנע?

יעקב מרגי: בעד – 3

יעקב מרגי: ההסתייגות לא נתקבלה.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

<מירב ישראלי: אותו הדבר, בסעיף 2.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: מי נמנע?

יעקב מרגי: בעד – 3

יעקב מרגי: ההסתייגות לא נתקבלה.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

מיקי לוי: היא לא מקריאה את ההסתייגות.

יעקב מרגי: היא אמרה.

יעקב מרגי: היא עושה את העבודה שלך.

<מירב ישראלי: בסעיף 2 להצעת החוק, לפני "רשאי לקבוע" תבוא המילה "כלל אינו".

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: מי נמנע?

יעקב מרגי: בעד – 3

יעקב מרגי: ההסתייגות לא נתקבלה.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

<מירב ישראלי: בסעיף 2 להצעת החוק, במקום המילה "רשאי" יבוא "אינו יכול".

<מירב ישראלי: הכול לחילופין.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: מי נמנע?

יעקב מרגי: בעד – 3

יעקב מרגי: ההסתייגות לא נתקבלה.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

<מירב ישראלי: בסעיף 2, במקום "השר רשאי לקבוע" יבוא "על השר חל איסור לקבוע".

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: מי נמנע?

יעקב מרגי: בעד – 3

יעקב מרגי: ההסתייגות לא נתקבלה.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

מיקי לוי: אתם לא רוצים שזה יחזור לכנסת אלא להשאיר את הכוח בידי השר?

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: באמצע הצבעה לא מפריעים.

מיקי לוי: אני מסביר לחברים על מה הם מצביעים.

<מירב ישראלי: סעיף 3 להצעת החוק.

<מירב ישראלי: סעיף 3 – בטל.

יעקב מרגי: מי בעד ההסתייגות?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: מי נמנע?

יעקב מרגי: בעד – 3

יעקב מרגי: ההסתייגות לא נתקבלה.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

<מירב ישראלי: סעיף 10א.

<מירב ישראלי: אותו הדבר.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: מי נמנע?

יעקב מרגי: בעד – 3

יעקב מרגי: ההסתייגות לא נתקבלה.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

<מירב ישראלי: לאחר המלים "שר האוצר" תבוא המילה "אינו".

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: מי נמנע?

יעקב מרגי: בעד – 3

יעקב מרגי: ההסתייגות לא נתקבלה.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

<מירב ישראלי: לחילופין, לאחר המילה "שר האוצר" תבוא המילה "לא".

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: מי נמנע?

יעקב מרגי: בעד – 3

יעקב מרגי: ההסתייגות לא נתקבלה.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

<מירב ישראלי: לאחר המלים "לקבוע בתקנות", יבוא המלים "תוך שלושים ימים בכפוף לאישור ועדת החינוך".

<מירב ישראלי: יעמר

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: מי נמנע?

יעקב מרגי: בעד – 3

יעקב מרגי: ההסתייגות לא נתקבלה.

יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.

<מירב ישראלי: לגבי ההשתתפות בתקציב, יש סדרה של אחוזים.

<מירב ישראלי: אני פשוט אומר את האחוזים.

יעקב מרגי: נעשה הצבעה על כל אחוז.

<מירב ישראלי: השתתפות בתקציב לא יותר מעשרה אחוזים.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: מי נמנע?

יעקב מרגי: בעד – 3

יעקב מרגי: לא נתקבל.

יעקב מרגי: לא התקבל.

<מירב ישראלי: אותו הדבר, עשרים אחוזים לחילופין.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: מי נמנע?

יעקב מרגי: בעד – 3

יעקב מרגי: לא נתקבל.

יעקב מרגי: לא התקבל.

<מירב ישראלי: 12 אחוזים לחילופין.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: מי נמנע?

יעקב מרגי: בעד – 3

יעקב מרגי: לא נתקבל.

יעקב מרגי: לא התקבל.

<מירב ישראלי: 13 אחוזים.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: מי נמנע?

יעקב מרגי: בעד – 3

יעקב מרגי: לא נתקבל.

יעקב מרגי: לא התקבל.

<מירב ישראלי: 23 אחוזים.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: מי נמנע?

יעקב מרגי: בעד – 3

יעקב מרגי: לא נתקבל.

יעקב מרגי: לא התקבל.

<מירב ישראלי: 25 אחוזים, לחילופין.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: מי נמנע?

יעקב מרגי: בעד – 3

יעקב מרגי: לא נתקבל.

יעקב מרגי: לא התקבל.

<מירב ישראלי: על העניין של האפליה כבר הצבענו.

היו גם .....

אחוזים.

יעקב מרגי: מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: מי נמנע?

יעקב מרגי: בעד – 3

יעקב מרגי: לא נתקבל.

יעקב מרגי: לא התקבל.

מיקי לוי: רביזיה על הכול.

יעקב מרגי: רגע.

יעקב מרגי: חכה.

יעקב מרגי: אף אחד לא יגנוב לך שום דבר.

<מירב ישראלי: אני רק אומרת שככל שההסתייגויות סותרות את התקנון והן שוללות את זה, אנחנו לא נכניס אותן אבל ככל שלא, הן ייכנסו.

יעקב מרגי: בסדר.

<מירב ישראלי: אפשר להצביע על הצעת החוק.

יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על הצעת החוק כפי שהונחה בפניכם.

יעקב מרגי: מי בעד אישור הצעת לימוד חובה , תיקון מס' 34, התשע"ו-2016?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: מי נמנע?

יעקב מרגי: בעד – 7

יעקב מרגי: הצעת החוק נתקבלה.

יעקב מרגי: הצעתה חוק אושרה.

יעקב מרגי: יש רביזיה.

יעקב מרגי: בדיון הבא שאנחנו מקיימים באולם נגב, בשעה 11:00 תהיה גם ההצבעה על הרביזיה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: רבותיי, כפי שאמרתי לכם, אנחנו נעשה עכשיו הפסקה קצרה.

יעקב מרגי: אנחנו נעשה הצבעה על הרביזיה.

יעקב מרגי: רבותיי, אני מצביע על הרביזיה שהייתה בדיון הקודם בסוגיית הליבה.

מאיר כהן: אני מבקש את סליחתכם, אני אשתדל לעשות את זה קצר.

מאיר כהן: אדוני היושב ראש, חברי ועדת החינוך, אני מבקש להגיש רביזיה על ביטול לימודי הליבה ואני אנמק בקיצור.

מאיר כהן: אנחנו דנו בבוקר על כך.

מאיר כהן: אני חושב שזאת טעות גדולה מאוד להחזיר אחורה ולשעבד עתיד של תלמידים רבים בהסכמים קואליציוניים ובציניות קואליציונית ובציניות פוליטית חסרת תקדים.

מאיר כהן: על כן אני באמת מבקש, וראה איזה שיתוף פעולה מופלא יש לי כאן עם החבר מוזס, לדחות את הצעת החוק הזאת כי היא עושה עוול .

דוד ביטן: באנו לרביזיה.

מאיר כהן: תתגייסו כך כל הזמן לכל דבר טוב.

מאיר כהן: אני חוזר על הדבר השני והוא החשוב בעיני לא פחות וצר לי מאוד שאתם בקואליציה, כולל אנשי ש"ס, הצבעתם כנגד ההחרגה שאני ביקשתי על כך שמוסד חינוכי במדינת ישראל שמתוקצב או שלא מתוקצב, שיסרב לקבל תלמידים בגלל מוצאם העדתי או המגדר שלהם.

מאיר כהן: לצערי הגדול עד היום יש אפליה סמויה, גזענות סמויה מתחת לרדאר במערכות החינוך החרדיות.

יעקב מרגי: מתחת ומעל.

מאיר כהן: לצערי הגדול ציפיתי לפחות שההסתייגות הזאת תתקבל על ידכם אבל דחיתם אותה ברגל גסה.

מאיר כהן: חבל לי מאוד אדוני היושב ראש.

מאיר כהן: יש לי הערכה גדולה למעשיך וחבל שאתם אנשי ש"ס, אני לא רוצה להשתמש במושג קשה, אבל אתם שמדברים על החזרת עטרה ליושנה, אתם שמדברים על היהדות הספרדית, אתם שזועקים שאנחנו רוצים שלא תהיה אפליה, מצביעים כנגד הסתייגות שלי שדבר אחד מבקשת והוא שמי שיהיה גזען במדינה הזאת, אנחנו נפעיל נגדו סנקציות ולא משנה אם זה בתיאטרון או אם זה בבית ספר.

מאיר כהן: אמרתי, 25 שנים הייתי מנהל בית ספר בדימונה.

מאיר כהן: למדו אצלי לא יהודים, בדואים וערבים, ועשיתי הכול כדי שהם יהיו חלק מאתנו.

מאיר כהן: אנחנו כאן, בעצם ביטול חוק לימודי הליבה, מבטלים סעיף חשוב שאומר שמנהל בית ספר שלא יכבד, יישלל רישיונו.

מאיר כהן: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: רק להניח את דעתך.

יעקב מרגי: כפי שאמרתי בדיון הקודם, חוק זכויות התלמיד, סעיף 5, מעגן את זכותו של השר לנקוט בכל סנקציה, כולל שלילת רישיון מוסד.

מאיר כהן: ובכל זאת אני אגיד לאדוני שמ-2009 לא רק שהחרדים לא מכבדים את זה וכך גם המנהלים שלהם, אלא שגם אמרו כנגד בג"ץ שלא יכבדו.

מאיר כהן: זאת כנראה התרבות שאנחנו מנחילים במדינה הזאת.

מאיר כהן: חבל.

מאיר כהן: זזה פרצופה של המדינה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מי בעד הרביזיה?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: מי נמנע?

יעקב מרגי: דוד ביטן מצביע במקום ענת ברקו.

יעקב מרגי: בעד הרביזיה – 3

יעקב מרגי: הרביזיה לא נתקבלה.

יעקב מרגי: הרביזיה לא התקבלה.

יעקב מרגי: תודה רבה לכם.

יעקב מרגי: אנחנו נחזור לדיון.