ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 107, 2016-06-06 10:30

אברהם נגוסה: בוקר טוב לכולם.

אברהם נגוסה: אנחנו פותחים את הדיון, נמצאים איתנו חבר הכנסת מוטי יוגב, חבר הוועדה, ומנכ"ל משרד העלייה והקליטה, מר חביב קצב, ונציגי הרשויות המקומיות, גם ממשרדי הממשלה, נציגת משרד החינוך, אני רואה את גב' מאיה שריר וגם את ד"ר ולדימיר ממשרד הקליטה והסוכנות היהודים ומשרדים אחרים.

אברהם נגוסה: מנכ"ל עיריית נתניה, ברוך הבא.

אברהם נגוסה: אנחנו רוצים לשמוע קודם כל מהרשויות המקומיות, מנציגי הרשויות המקומיות שהגיעו.

אברהם נגוסה: קיימנו כמה פעמים דיון בנושא קליטת העולים ברשויות המקומיות ואנחנו רוצים לשמוע מנציגי הרשויות המקומיות, שתגידו לנו ותסבירו לנו בדיוק את הבעיות ואת המצוקה בתהליך, המאמצים שאתם עושים לקליטת העולים ברשויות המקומיות ולאחר מכן אנחנו רוצים לשמוע את ההתייחסות של המנכ"ל לבעיות שאתם תשתפו אותנו.

אברהם נגוסה: אני חושב שאנחנו נתחיל מעיריית ראשון לציון, טל ליפובצקי נמצאת פה, ואנחנו נשמח לשמוע ולאחר מכן נמשיך עם שאר הרשויות המקומיות ונשמע.

אברהם נגוסה: אנחנו רוצים לשמוע על בעיות מעשיות, תציגו לנו מה אנחנו יכולים לעשות, גם חברי הכנסת פה, וגם מה אתם רוצים שמשרד הקליטה יעשה כמשרד שמיועד לקליטת העלייה.

<טל ליפובצקי: בוקר טוב לכולם.

<טל ליפובצקי: אני דווקא רציתי להתחיל כשגרה בנושא של התקציב, אבל יש בעיה אחרת שאנחנו מתמודדים איתה ואני רוצה להתחיל מזה.

<טל ליפובצקי: נדבר קצת על הנושא של שוויוניות בקליטה ועל סל קליטה אחיד.

<טל ליפובצקי: יושבים פה מסביב לשולחן הזה רק קומץ של גורמים שמתעסקים בנושא העלייה, חלק מהם באופן ישיר בנושא של עידוד עלייה ונושא של קליטת עלייה ואני יכולה רק לצאת מנקודת ההנחה שהרצון של כולם הוא טוב וכולם פועלים לטובת העולים ואנחנו מברכים על כל אחד ואחד שנכנס לתמונה.

<טל ליפובצקי: מה קורה בשטח מבחינת הרשויות?

<טל ליפובצקי: אנחנו לאחרונה מרגישים שנהיינו סוכני שיווק של חבילות קליטה למיניהן.

<טל ליפובצקי: אני כבר ציינתי את זה בדיון אחד, אני גם לא רואה את יתר הגורמים שמתעסקים בעידוד פה, אבל יש לי חבילה בייסיק לכלל העולים ויש לי חבילה קצת יותר משודרגת לאותם עולים יוצאי אוקראינה, צרפת ובלגיה שעלו דווקא ב-2015, ויש לי גם חבילת זהב, לאותם עולים שלא רק עלו מאוקראינה, צרפת ובלגיה ב-2015, אבל עלו במקרה דרך הקרן לידידות שמציעה עוד סל הטבות, כולל סיוע פרטני.

<טל ליפובצקי: מה שנוצר בפועל שאנחנו כרשות צריכים להתמודד מול כל עולה ועולה ולהפלות ולהבחין ולהגיד 'לך מגיע ולך לא מגיע', כשאני בעצם לא רואה את ההבדל בין אותו עולה שעלה בדצמבר 2015 לעולה שעלה בינואר 2016, מצבו עדיין זהה, אמורות להגיע לו כל ההטבות.

<טל ליפובצקי: לכן אני חושבת שצריך לכנס את כל הגורמים שמתעסקים בנושא הזה, השוק נהיה די פרוץ, סביב שולחן אחד לחשיבה מחודשת בשביל לייצר מוצרי קליטה משלימים ולא מוצרי קליטה מתחרים.

<טל ליפובצקי: אני בטוחה שאז מצבו של העולה יהיה הרבה הרבה יותר טוב.

<טל ליפובצקי: זה בנושא הזה.

<טל ליפובצקי: דבר שני זה הנושא של תקציב 2016.

<טל ליפובצקי: משנה לשנה מבטיחים לנו שמצבנו יהיה יותר טוב ואמנם משרד הקליטה הלך כברת דרך ואנחנו מברכים על כך שהכנסתם את זה לבסיס התקציב, אבל בפועל זה לא מונגש על ידי הרשויות.

<טל ליפובצקי: אנחנו כבר ביוני 2016, רק עכשיו פורסמו התקציבים.

<טל ליפובצקי: אז רשויות חזקות שיכולות לעשות מימון ביניים מצליחות להוציא פעילות, רשויות אחרות לא עושות את זה.

<טל ליפובצקי: אני מאוד מקווה שכאן ייעשו עוד צעדים כי נוהל התמיכות הקיים והקולות הקוראים לא מתאימים לנושא של תקצוב הרשויות בנושא של קליטה בקהילה ונושאים אחרים.

<טל ליפובצקי: דבר שלישי, ואחר כך אני אתן גם לקולגות, כי היו לי עוד כמה נושאים, זה נושא של עידוד עלייה של הפרויקטורים, העסקת פרויקטורים.

<טל ליפובצקי: אנחנו, הרשויות, מחדשות את ההעסקה החוזית מולם אבל מה שקורה בפועל, שרק לאחרונה התעדכנו, אחרי חצי שנה של העסקה קיצצו לנו את היקפי המשרות.

<טל ליפובצקי: תבינו, לרשות, אל"ף, לוקח זמן, כחצי שנה לפחות, עד שהיא מגייסת מלווי קליטה חדשים, דבר שני, אנחנו לא יכולים מזה כל כמה חודשים להרע ולשנות את תנאי הקליטה של העובדים.

<טל ליפובצקי: אנחנו לא יכולים להתחייב על זה הם יהיו מחויבים לתפקידם אם אנחנו באים אליהם כל חודשיים ואומרים 'עכשיו ירדתם לחצי משרה', 'עכשיו עליתם למשרה' וכו'.

<טל ליפובצקי: פה באמת צריך לעשות סדר.

<טל ליפובצקי: זה דבר מבורך, מלווי הקליטה באמת עושים בפועל בשטח עבודת קודש, אבל אנחנו צריכים להיות גם יציבים בנקודה הזאת.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמע עכשיו ממנכ"ל עיריית נתניה.

אברהם נגוסה: משם באמת מגיעות אלינו הרבה תלונות, גם מהעולים, בעיקר פעילים של העולים.

אברהם נגוסה: אני שם על השולחן את הכול כדי שתתייחס, אמרו שסוגרים את כל הפעילות למען העולים בטענה שהממשלה לא הגדירה את עיריית נתניה כקולטת עלייה.

אברהם נגוסה: יש כעס בנושא הזה, מי שמשלם את המחיר זה אותם עולים.

אברהם נגוסה: אני רוצה שתתייחס בנושא הזה ותשים את הכול על השולחן.

אברהם נגוסה: מנכ"ל העירייה פה וגם משרדים אחרים נמצאים פה, אני רוצה שתשים ונמצא פתרון ביחד כולנו.

<אבי בן חמו: אני שמח שהעלית את זה כנקודה ראשונה.

<אבי בן חמו: אני אתייחס לכול ו - - -

אברהם נגוסה: מחר זה יעלה גם בוועדת הכספים.

<אבי בן חמו: אני יודע, אנחנו נמצאים בוועדת כספים, אנחנו הצגנו את הנושא הזה לפני חודשיים וחצי, אנחנו נמצאים בבג"צ מול המדינה, גם את זה יודעים, יודע את זה גם מנכ"ל משרד הקליטה, גם שר הקליטה הקודם, גם שרת הקליטה דהיום יודעת את זה מביקור שהיה אצלנו בעיר, של המפלגה של ישראל ביתנו.

<אבי בן חמו: אני אציג, ברשותך, את הנתונים האינפורמטיביים כדי שנצלול ונראה מה זה.

<אבי בן חמו: נתניה זו עיר של 235,000 תושבים, תקציב של קצת יותר ממיליארד וחצי עם עוד שש חברות בנות.

<אבי בן חמו: בתוך ה-235,000 יש 67,000 עולים חדשים.

<אבי בן חמו: אני גם אתאר את כל מה שאנחנו עושים ואני חושב שאני באתי לכאן רק כדי להציג את האבסורד הכי גדול.

<אבי בן חמו: אנחנו נמצאים פה בוועדת הקליטה, מופיעים בוועדת כספים, מופיעים בכל ועדה אפשרית שהיא.

<אבי בן חמו: בנתניה יש את האחוז הגבוה ביותר של הקהילה שהגיעה מאתיופיה.

<אבי בן חמו: בנתניה יש עולים שמגיעים מצרפת, מבלגיה, מרוסיה, בעיקר זה נכון שבשנים האחרונות מצרפת ומרוסיה.

אברהם נגוסה: כדי שיהיה ברור, איך אתם מגדירים עולה חדש?

אברהם נגוסה: אתה יודע שמבחינת ההגדרה של עולה זה 10 שנים ו-15 שנים.

אברהם נגוסה: 15 שנים יוצאי אתיופיה, 10 שנים - - -

<אבי בן חמו: אבל הכי קל לנו, זה לא משנה איך אנחנו - - -

אברהם נגוסה: האם 67,000 בהגדרה הזו?

<אבי בן חמו: אני יודע, אבל הכי קל לנו, חברתי אמרה מקודם סוכני שיווק, אז אנחנו גם לא סוכני שיווק, אנחנו כלום, כי סוכן שיווק לפחות הוא חלק מחברה שגם מקבל משכורת.

<אבי בן חמו: אז אנחנו נמצאים פה בוועדת קליטה, קולטים עולים, עושים את כל הפעולות שתיכף אני אתאר, באהבה הכי גדולה, אבל מקבלים מהמדינה הכרה של אפס, כי אנחנו לא מוגדרים עיר עולים.

<אבי בן חמו: זה האבסורד הכי גדול שבנתניה יש את כמות האתיופים הגדולה ביותר במדינת ישראל, נתניה, לפי נתונים, לא שלנו, של משרד הקליטה, תבדקו את זה, גם נכון ל-2015, כמות העולים שהגיעה במספר אבסולוטי היא במקום השלישי בארץ אחרי הערים ירושלים ותל אביב, ולמרות כל הדברים האלה נתניה לא מוגדרת עיר עולים.

<אבי בן חמו: אנחנו יודעים שגם הנושא הזה הגיע כמעט להצבעה, לפני מספר חודשים, ולהעביר את זה, אבל בגלל, אני אקרא לזה בפוליטיקלי קורקט, בגלל שיקולים פוליטיים, שלא לא לתת לנו, אלא לא לקחת ממישהו אחר את אותו סל, הרי אנחנו מכירים את הכול, דיברנו עם כולם, זו הסיבה שזה לא עבר.

<אבי בן חמו: אז זה נכון, ראש העיר שלנו עם מועצת העיר העבירה החלטה, לקראת תקציב 2016 היא אמרה שאם אנחנו לא נקבל הכרה של עיר עולים תוך מספר חודשים, כשאנחנו יידענו את כל המערכות, אנחנו נפסיק לתת שירותים.

<אבי בן חמו: וזה נכון שלפני כחודש החלטת מועצת העיר, שראש העיר הביאה את זה, שב-1.7 - - - דרך אגב, כל מה שאני אומר כרגע גם ראש הממשלה, גם שר הקליטה הקודם אלקין, גם שרת הקליטה דהיום, גם שר הפנים וגם שר האוצר קיבלו מכתב חתום מראש העיר שלנו, כולל תזכורת שיצאה לפני 10 ימים, על זה שאנחנו סוגרים את השירותים מה-1.7.

<אבי בן חמו: אין לנו בררה, כי יש גבול למה שאנחנו יכולים לשאת.

<אבי בן חמו: עכשיו, ברשותך, אני רק אתאר איזה דברים אנחנו עושים.

<אבי בן חמו: אנחנו בגדול מחלקים את השירותים שלנו לארבע קבוצות גיל, ילדים, בני נוער, מבוגרים וקשישים.

<אבי בן חמו: מכלול השירותים שאנחנו נותנים זה מועדוניות, אולפני קיץ, פעילות העשרה, חוגים, אמנות, פיתוח השפה העברית ועוד רבות של פעולות שאנחנו עושים.

<אבי בן חמו: צריך להבין, נתניה מוציאה מתקציבה הרגיל, אחרי מה שהיא מקבלת ממשרד הקליטה קרוב ל-40 מיליון שקל על עולים חדשים.

<אבי בן חמו: בחינוך, ברווחה, בקליטה, בתרבות, בכל הדברים שהם.

<אבי בן חמו: יש רשויות, אני אגיד רשות אחת שהזכרנו אותה בוועדת הכספים לפני חודשיים, זה לא סוד, יש רשות שגובלת אלינו כמו רמת השרון, אנחנו הרבה מאוד שנים, גם אתם, לא ראיתם עולה חדש אחד שמגיע לרמת השרון ולמרות זאת רמת השרון מוגדרת עיר עולים.

<אבי בן חמו: זה אבסורד.

<אבי בן חמו: אז אתה שואל אותי מה לעשות?

<אבי בן חמו: אתם צריכים, עם כל הכבוד, באמת עם כל הכבוד, לשים בקטע הזה את הפוליטיקה בצד, אחרת אתם תתמודדו עם העולים בנתניה.

<אבי בן חמו: בוודאי, אני שמח ששאלת אותי את השאלה הזאת כי אנחנו אומרים את זה וגם נגיד את זה מחר בוועדת הכספים ונגיד את זה בעוד שבוע, אתם הובלתם אותנו לאין בררה.

<אבי בן חמו: ראש העיר שלנו, שבאה מעבודה סוציאלית ומבינה בדיוק מה זה לטפל בחלש שבחברה ומה זה לקלוט את העולה החדש, אתם הובלתם אותנו למצב שהוא בלתי אפשרי.

<אבי בן חמו: לכן לנו אין בררה.

<אבי בן חמו: כל מה שאני אומר כרגע נשלח בכתובים לכל המשרדים, כולל ראש הממשלה.

<אבי בן חמו: זה לא שמישהו לא יודע.

<אבי בן חמו: יודעים הכול, כולל בג"צ שעיריית נתניה מובילה ואנחנו נמשיך להיאבק, עוד פעם, זה לא למען העולים שלנו.

<אבי בן חמו: לצערי ממשלת ישראל לא מתעוררת והתפקיד שלכם, כחברי כנסת, כנבחרי ציבור, אתם מייצגים את העם ורוב העולים החדשים נמצאים בנתניה ואם השירותים ייסגרו זה יהיה באשמתכם.

<אבי בן חמו: זהו.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמע גם מעיריית רמת גן, אלכס שמידט.

אברהם נגוסה: בבקשה.

<אלכס שמידט: שלום לכולם.

<אלכס שמידט: אני ברשות

<אלכס שמידט: כם רוצה להחזיר את הדיון, כי אני לא מייצג פה רק את רמת גן, ראשון ונתניה, אנחנו מייצגים את כלל הרשויות במסגרת איגוד מקצועי למנהלי מחלקות לעלייה וקליטה במרכז לשלטון מקומי.

<אלכס שמידט: ועוד פעם, יש פה גם דברים משותפים, העיר קולטת עלייה, גם רמת גן היא לא עיר קולטת עלייה למרות שיש 12% עולים.

<אלכס שמידט: גם תל אביב לא עיר קולטת עלייה וגם לא ראשון ויש עוד מספר רשויות שהנושא הוא משותף.

<אלכס שמידט: אבל הנושא של התקציב, אין לנו תקציב, תעזרו לנו לעשות עם זה משהו.

<אלכס שמידט: אתם יודעים כמה עולים יש לנו, ידוע כמה עולה כל עולה, אז תיתנו לנו תקציב עכשיו, ב-2016, בדצמבר, תגידו לנו כמה יש לנו כסף לעבודה ב-2017.

<אלכס שמידט: אנחנו עכשיו ממשיכים לממן את הפעילות על החשבון של הרשות המקומית.

<אלכס שמידט: יושב פה מנכ"ל, הוא יכול להגיד עד כמה זה בלתי אפשרי לממן פעילות על מה שאתה לא יודע אם בכלל תקבל כסף או לא תקבל את הכסף.

<אלכס שמידט: זה משהו שאנחנו לא יודעים.

<אלכס שמידט: תעזרו לנו.

<אלכס שמידט: התקציב קיים, זה לא שנת בחירות, זה לא שנה שאין תקציב, יש תקציב, רק צריך להעביר ולדעת לתת לנו אותו בזמן.

<אלכס שמידט: מה אנחנו רוצים ממשרד הקליטה?

<אלכס שמידט: משרד הקליטה הוא פרטנר מצוין של רוב הרשויות המקומיות, ובאמת אנשים יגידו את זה, הם הפרטנר האסטרטגי הראשי שלנו ואנחנו עובדים איתם בשיתוף פעולה, אבל חוץ מהמשרד לעלייה וקליטה יש עוד משרדי ממשלה.

<אלכס שמידט: יושבת פה מאיה שריר ואם יש לנו בעיה עם החינוך או אתגר של החינוך, אז אנחנו פונים למאיה ואנחנו מקבלים התייחסות ממאיה לנושא של העולים.

<אלכס שמידט: מה קורה עם משרדי ממשלה נוספים?

<אלכס שמידט: אני יכול לתת לכם דוגמה.

<אלכס שמידט: המשרד לשוויון חברתי מממן פעילות גם לעולים אזרחים ותיקים.

<אלכס שמידט: אנחנו לא יודעים על זה, אנחנו צריכים לבד לחפש את כל הדברים האלה במשרדי הממשלה, להוציא מהם מידע ואז אולי איכשהו אנחנו נקבל את המידע.

<אלכס שמידט: מה שאנחנו מבקשים זה לקבל מידע משאר משרדי הממשלה, מה מגיע לתושבים עולים ברשות המקומית שאנחנו נוכל לתת להם.

<אלכס שמידט: אם נחזור עכשיו למאיה, ואני בטוח שגם מאיה תגיד, אין מספיק שעות, ואנחנו אומרים את זה כל הזמן, אין מספיק שעות לתלמידים עולים ואין התייחסות גם לבני עולים.

<אלכס שמידט: חשוב להגיד, בני העולים ממשיכים בהתנהגות שמקשה עליהם להשתלב מבחינה חברתית ולימודית.

<אלכס שמידט: זה לא אני המצאתי, זה כל המחקרים, יש פה גורמים מספיק מקצועיים שיכולים להוכיח את זה.

<אלכס שמידט: אז אין לנו מספיק תמיכה.

<אלכס שמידט: ודבר אחרון, מה שטל אמרה, אנחנו לא יכולים להמשיך ככה עם העולים, אנחנו פשוט לא יודעים, יש פה עולה שהגיע דרך 'נפש בנפש', דרך קרן לידידות, תעזרו לנו.

<אלכס שמידט: אנחנו גם הצענו לקרן לידידות או לשאר הגורמים לשבת סביב שולחן עגול ולהגיד, זה אחראי על קייטנות קיץ, זה אחראי על השעות, על לימוד בשעות הבוקר, שכל משרד ייקח אחריות, אבל לא יכול להיות שאנחנו מקבלים עולים ואנחנו צריכים לראות, 'טוב, אתה הגעת מאוקראינה ב-2016, אתה לא תקבל, אבל אתה הגעת ב-2015 אתה כן תקבל קורס רתכות', לצורך העניין.

<אלכס שמידט: זה משהו שהוא בלתי נסבל ואנחנו צריכים להתערב ולעשות בזה משהו.

<אלכס שמידט: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אני צריך להגיד, חבר הכנסת מוטי יוגב, הוא דחף בנושא הדיון שקיימנו כמה פעמים בנושא של קליטת העלייה, הרשויות המקומיות, ואני רוצה את התייחסותו.

אברהם נגוסה: בינתיים הצטרפו אלינו גם ראש העיר של קצרין, מנכ"ל משרד הקליטה לשעבר, מר דימה אפרצב, אנחנו שמחים שאתה פה, גם כמנכ"ל משרד הקליטה אתה יכול לתרום הרבה.

אברהם נגוסה: גם יהודה שרף מהסוכנות היהודית הצטרף ונציגת האוצר גם נמצאת פה.

אברהם נגוסה: יש לנו את כל הגורמים פה, צריך להביא את כל הבעיות.

אברהם נגוסה: חבר הכנסת מוטי יוגב, בבקשה.

מרדכי יוגב: ברשות היושב ראש וכל הנוכחים, אני מתנצל מאוד שאני נאלץ לצאת מפה לוועדת חוץ וביטחון, יושב ראש חדש שקבע מחמישי להיום דיונים, כי הישיבה הזאת הייתה לי מאוד חשובה וטרחתי גם עם היושב ראש לדחוף אותה וגם לקיים אותה, אבל אני אשמע את הסיכומים.

מרדכי יוגב: אני רוצה לומר דברים לא פשוטים.

מרדכי יוגב: התברכנו בגלי עלייה וברוך ה', ב-2015 בושרנו בישיבה הקודמת פה על מספרים של 31,400 עולים, ביום העצמאות אמרו אפילו יותר, בסקרים שהוציאו.

מרדכי יוגב: התבשרנו גם שב-2016 הצפי הוא 40,000 עולים, אתה דיווחת, ואז נאמר שהורידו את הצפי.

אברהם נגוסה: 32,000.

מרדכי יוגב: הורידו ל-33,000 וממנו מתממש 62%, אמרו בספטמבר, אבל בספטמבר יש את אחרי ספטמבר, מה שמגיע אז.

מרדכי יוגב: אני פה גם ניזון ממאמר במקור ראשון מסוף השבוע, 'צניחה חופשית בעלייה, ב-2016 ירד מספר העולים מאוקראינה ומצרפת בעשרות אחוזים'.

מרדכי יוגב: הסיפור הזה, אין לי ספק, הרי שם לא נעשה יותר טוב, האנטישמיות לא פחתה, אירופה מתמלאת ביותר מוסלמים ובמקומות אחרים ויש רצון עז לעלות לישראל, זו בעיית קליטה שלנו.

מרדכי יוגב: אני מצטער, אדוני היושב ראש, גברתי מזכירת הוועדה, שאין פה את נציג משרד ראש הממשלה, אני סבור שהוא חייב להיות פה ואני מבקש לדרוש לפעם הבאה שהוא יבוא.

אברהם נגוסה: הזמנו.

אברהם נגוסה: הגיע מישהו ממשרד ראש הממשלה?

אברהם נגוסה: אוקיי.

מרדכי יוגב: זו בעיית הקליטה שלנו, אני רוצה בתמצית רבה לומר כמה נקודות.

מרדכי יוגב: עיקר הדברים צריכים להיות מופנים כמובן, אחרי משרד ראש הממשלה, מי שצריכים לתכלל את הדברים, זה הדו שיח בין משרד האוצר למשרד העלייה והקליטה, אבל גם חייבים פה סכומים אחרים.

מרדכי יוגב: זה קול דודי דופק ואנחנו לא הכנסנו להילוך שלישי או רביעי או חמישי בהתאם למספר העולים וגיוון ארצות מוצאם, אלא נשארים באיזה סכומים ומשאירים, ככל שנאמר פה על ידי הרשויות, לפתור פה דבר, פה דבר, את הדיפלומה של רופאי השיניים מצרפת, את המלגה ליוצאי אתיופיה.

מרדכי יוגב: ומה עם יתר ארצות המצוקה?

מרדכי יוגב: העולה מאוקראינה ומבני מנשה שמגיע לפה ואין לו שום גב כלכלי או הילד מנעל"ה שנמצא פה ללא רב והתחתן והוא צריך להתקדם, אם הוא מתחתן עם ישראלית אז כבר אין לו כלום, אבל מי אומר שהוא יכול לחיות?

מרדכי יוגב: בעיקר בדיור, השכלה, בריאות, חינוך.

מרדכי יוגב: בשורה התחתונה, אני פה מנסה להיכנס רגע לפרטנות, פרטנות מסוימת, וסבור, אחת, שהאוצר, עם משרד העלייה והקליטה, אתם צריכים להיות הדוחפים, הפּוּשרים, חייבים פה סכומים אחרים שצריכים להיסגר בחודש וחצי הקרוב, לקראת דיוני התקציב ולכן אני חושב גם פה שנכון לעשות את המעקב הבא לא בעוד חודשיים או שלושה, אלא בעוד חודש וחצי, כדי להיערך הרבה יותר נכון, כדי שהתנועה, כפי שאמר פה יהודה, תהיה לא ירידה - - - נדע להבטיח פה סל.

מרדכי יוגב: אז אני אומר דבר ראשון, שהשתמע פה מנציגי הרשויות ואני שמח ששמעתי את חלקם, הייתי שמח לשמוע את כולם, כי הם מעלים את הבעיות מהשטח, זה הבעיות האמיתיות, שאי אפשר יותר לדבר חבילות חבילות, אדוני היושב ראש.

מרדכי יוגב: זה צריך להיות סל עלייה והסל הזה צריך להיות מובחן סוציו אקונומי, כמו כל דבר, דיפרנציאלי וסוציו אקונומי, זה לא משנה אם הוא עלה מצרפת, או עלה מאוקראינה, או עלה מברזיל, או עלה מאתיופיה או עלה ממקום אחר, בחינה סוציו אקונומית.

מרדכי יוגב: ועוד דבר אחד שצריך להיבחן, עיר קולטת עלייה.

מרדכי יוגב: עיר קולטת עלייה היא עיר קולטת עלייה.

מרדכי יוגב: דיווחים, הרי יש היום מחשבים, כמה היא קלטה, כמה אחוזים, כמה בסוציו אקונומי כזה ואחר, ועם המדדים האלה לתת את הדיפרנציאציה שהעיר הזה תקבל את התמיכה.

מרדכי יוגב: אז מה אם זו נתניה והיא עשירה, או רמת גן והיא עשירה, אבל אם היא צריכה כרגע להתמודד, אז יכול להיות שאתה בדיפרנציאציה הזאת תיתן קצת פחות לרמת גן, זה יהיה בסדר, מכיר אותה, זו עיר שמאמצת את הצנחנים והתמיכה רבה, אבל עדיין בשורה תחתונה הדיפרנציאציה הזאת היא אפשרית והיא תיתן את הכלים להתמודד לכל רשות בצורה האמיתית עם העלייה שהיא קולטת, וגם תעודד את העלייה.

מרדכי יוגב: הדברים הנוספים שנובעים מזה זה אותם פרויקטורים, כמו שנאמר פה, שניתנים ונלקחים או ניתנים רק לפרק זמן והוא איננו מספיק והוא משאיר את העולים במצוקתם, בלי יכולת לסדר את הבריאות שלהם או את החינוך שלהם, להוליך אותם.

מרדכי יוגב: ותקני הרווחה, שמענו פה בפעם הקודמת בראשון לציון.

מרדכי יוגב: אני הייתי סגן ראש מועצה, נבהלתי מזה שעובדת סוציאלית באדם, בנימין, המועצה האזורית הכי גדולה בישראל, אחראית על 200 משפחות, בתוך זה יש בערך 500 תיקים, כי בכל משפחה יש הרבה תיקים, אבל נבהלתי מזה שהעובדת הסוציאלית של ראשון לציון, ונדמה לי שהיא עובדת קבלן, ציינה שהיא אחראית על 600 משפחות עולים.

מרדכי יוגב: אז איך היא יכולה להגיע אליהם?

מרדכי יוגב: אם כן, תקני רווחה ואם משרד הרווחה יזעק את זעקתו כלפי האוצר, האוצר צריך להביא את זה בתכלול שלו.

מרדכי יוגב: אחר כך החינוך, דובר פה על שעות ועל אולפנים שלפעמים נדרשים יותר ביחס ליכולת לדבר.

מרדכי יוגב: אחר כך גם הכלכלה והתעסוקה, לפתוח מרכזים שבאים אל העולים.

מרדכי יוגב: אני אשאיר לך את זה פה, כי אני לא אספיק לעבור על זה, תכללנו, שלחנו גם אליכם לוועדה וגם לראש הממשלה, משרד הקליטה, משרד החינוך, משרד הביטחון, משרד הרווחה, הכלכלה, הבינוי, הבריאות, ולא הכנסתי את הפנים, ואני חושב, אדוני, נדמה לי שיש לכם נציגות היום בלוד, או לפנים, הנציגות הזו צריכה לרשום כל אחד ואחד, ואם הוא דובר אמהרית אז הוא צריך לקבל את הטלפון שאליו הוא יפנה ושם יהיה אמהרית, אם דובר ברזילאית או דרום אמריקאית, אז שם תהיה יכולת לדבר בזה, בין אם הוא נרשם כעולה, בין אם הוא נרשם כתייר ויחליט לקחת אזרחות אחרי חודשיים, כי הרי יש דברים כאלה, ואז אומרים לך 'לא יודעים, כתוב קליטה ישירה.

מרדכי יוגב: הם היו תיירים בנתניה חודשיים ופתאום הם עולים, אני לא יודע עליהם'.

מרדכי יוגב: היום יודעים הכול.

מרדכי יוגב: אם מנהל בבית ספר יודע לדווח 'קלטתי את מי שקלטתי מפה', הדברים צריכים לקבל תכלול של הידע הרחב הזה, מהגעתו ללוד ועד קבלת האזרחות ובתוך כל זה הוא צריך שיהיה לו טלפון בשפה שלו, שהוא יידע לפנות אליו.

מרדכי יוגב: צריך לראות את הכול בראייה הרבה יותר כוללת.

מרדכי יוגב: מצב סוציו אקונומי שיודעים להתייחס אליו, וסל שכתוצאה מזה העירייה מדווחת.

מרדכי יוגב: העירייה מדווחת שקלטה תלמיד, מקבלת תלמיד, מדווחת שקלטה במצב סוציו אקונומי היא צריכה לקבל את אותו סל, בתקציבים הרבה יותר גדולים.

מרדכי יוגב: זו החובה שלנו.

מרדכי יוגב: מאז ומעולם הציונות, קיבוץ הגלויות הוא ה-130 שנה האחרונות שלנו.

מרדכי יוגב: אם לא נדע לעשות את זה, כרגע זו אחריותנו, אני אומר, כוועדה לנער את הממשלה ולנער את הגורמים שצריכים לעסוק בכך ולראות שתקציב הדו שנתי, 17'-18', הוא אחר בסיפור הזה.

מרדכי יוגב: אנחנו מדברים על הסיפורים הדמוגרפיים, גם בהיבט האנושי, בעיקר בהיבט האנושי, קודם כל, זו המשימה של מדינת ישראל, לקלוט את העלייה הזו.

מרדכי יוגב: אני מסיים בזה שאמרתי לחברי חבר הכנסת אברהם נגוסה שהוועדה פה היא בחדר האחרון בממ"ד, אני חושב שהיא צריכה לעבור לאולם ירושלים ולעשות שם את הדיונים שלה, כי אני חושב שזה הפך, מעבר לאיום הביטחוני וכמובן החינוך בראש, זה עכשיו, ככה נקלע, במשמרת שלנו, במשמרת שלך כיושב ראש, להעלות את זה.

מרדכי יוגב: אז ישיבת המעקב הבאה באולם ירושלים בעוד חודש, חודש וחצי, כדי שייכנס לתקציב בממדים אחרים.

מרדכי יוגב: תודה.

אברהם נגוסה: תודה רבה לך.

אברהם נגוסה: אני גם ממש מצטרף, כי לא נתפס לי עד עכשיו בעניין עיריית נתניה.

אברהם נגוסה: ידוע שעיריית נתניה קולטת עולים, איך היא לא נכנסת להגדרה של עיר קולטת עלייה.

אברהם נגוסה: אני רוצה שתרשום את זה, אנחנו רוצים לקבל - - - גם המנכ"ל רוצה להתייחס לנושא, אתה גם מכיר, היית מנכ"ל - - - אז אולי ניתן לך, ראש המועצה.

<דימה אפרצב: לא מנכ"ל, ראש המועצה.

מרדכי יוגב: מנכ"ל לשעבר לשעבר.

אברהם נגוסה: נכון, מנכ"ל לשעבר.

מרדכי יוגב: היה עודד פורר אחרי זה.

אברהם נגוסה: אבל הוא מכיר.

<חביב קצב: משרדי הממשלה דינמיים, עכשיו הגענו למספר שלוש.

<דימה אפרצב: כבוד היושב ראש, מורי ורבי מנכ"ל משרד הקליטה, מוטי, חברים, אני כאן בשני כובעים מאוד ברורים, שניהם מוניציפאליים, אחד זה כובע של ראש מועצה מקומית קצרין, יישוב קולט עלייה מזה 40 שנה, וכיושב ראש הוועדה לקליטת עלייה במרכז לשלטון מקומי.

<דימה אפרצב: נורא חשוב לציין, אדוני היושב ראש, שהסוגיה של עיר קולטת עלייה, עם כל הכותרת היפה והנכונה והחשובה מאוד, היא לא קשורה למשרד הקליטה.

<דימה אפרצב: זה צריך להיות ברור, זאת סוגיה שאני מאוד מבקש ממך, זו סוגיה מאוד חשובה להתייחסות ויש לך את כל היכולת בכל מובן אפשרי לפעול במסגרת של ועדת הפנים של הכנסת, פשוט להוביל מהלכים.

אברהם נגוסה: מי קובע?

<מרב תורג'מן: זה לא ועדת הפנים, זה שר הפנים מכריז.

<דימה אפרצב: יש כאן שני דברים, אדוני היושב ראש, זה בסך הכול סוגיה פשוטה להבנה, קשה קצת לביצוע, אבל אני מתאר לעצמי שאתם כשליחי ציבור תוכלו להוביל את זה.

<דימה אפרצב: שני דברים בלבד, יש כאן - - -

אברהם נגוסה: אבל אנחנו רוצים כיוון, אני רוצה לדעת מי הכתובת לדבר הזה.

<דימה אפרצב: הכיוון נאמר, על ידי שר הפנים אריה מכלוף דרעי, הוא מאוד מאוד ברור, הוא כרגיל חד מאוד ומאוד ברור שאומר דבר נורא פשוט, משנות ה-50 ישנה רשימה לא אקטואלית ולא רלוונטית.

<דימה אפרצב: עוד דבר אחד שנורא חשוב לציין אותו, כל הסוגיה כולה זה בעניין ארנונה.

<דימה אפרצב: במדינת ישראל מקובל שמשרדי הממשלה שממוקמים במקומות כאלה ואחרים בארץ משום מה לא צריכים לשלם ארנונה לרשויות.

<דימה אפרצב: אני לא מבין למה, אנחנו כבר מזמן לא בשלטון התורכי ולא המנדטורי ולכן משרדי הממשלה צריכים לשלם ארנונה כי הם מקבלים שירותים שהתושבים משלמים.

<דימה אפרצב: ולכן אך ורק ברשימה מצומצמת של הרשויות קולטות עלייה משרדי הממשלה משלמים ארנונה באופן מלא, בכל שאר המקומות לא.

<דימה אפרצב: זאת איוולת לא מקובלת ולכן צריך לעשות שני דברים.

<דימה אפרצב: האחד, או לתקן את הרשימה, כי לא ייתכן מצב שעיריית נתניה, שאין שם עולים כבר משנות ה-50, או חיפה, שום דבר לא השתנה, היה תיקון אחד לגבי כרמיאל, לדעתי, במשך 40 שנה וזה הכול.

<דימה אפרצב: או שצריך לתקן את הרשימה, שאני מתאר לעצמי שזה יהווה הרבה בעיות, כולל פוליטיות ואחרות, או אפשר לעשות גם מהלך אחר לגמרי, גורף, לא יכול להיות מצב שמדינת ישראל לא תשלם ארנונה ברשויות.

<דימה אפרצב: בכל מקום שיש שטח שמדינת ישראל מיוצגת והיא ריבון שם בבניין כזה או אחר, צריך לשלם ארנונה, כמו כל מוסד אחר, ואז באופן הכי טבעי שבעולם הסוגיה הזאת נעלמת באופן מיידי.

<דימה אפרצב: אז או לתקן את הרשימה, או לבטל לגמרי את כל הסוגיה של פטור מארנונה למשרדי ממשלה.

<דימה אפרצב: אגב, זו אחת הדרכים המאוד מאוד יעילות לעזור לרשויות להתמודד עם מה שהם צריכים להתמודד.

<דימה אפרצב: זו סוגיה הוגנת וברורה מכיוון שהרשויות מספקות שירותים, מפנות אשפה, מנקות, שומרות וכיוצא בזה.

<דימה אפרצב: זו סוגיה אחת, זה בשולחן של שר הפנים ואני משוכנע שאפשר לפתור.

<דימה אפרצב: חברים, פשוט לגמור עם זה, כי משרד הקליטה, אני אומר את זה, לא רק מתוך לויאליות ואהבה למשרד, אלא הוא כל הזמן כמו שק אגרוף שנים רבות על ידי כולם וזה לא רלוונטי לנושא.

<דימה אפרצב: יש הרבה על מה לבקר את משרד הקליטה, יש עוד יותר הרבה על מה לשבח, אבל לסוגיה הזאת הוא לא רלוונטי.

<דימה אפרצב: זה נושא אחד.

<דימה אפרצב: הנושא השני, שאתם התחלתם לדבר פה, זה סוגיית קליטת עלייה, זו סוגיה שחוזרים עליה הרבה מאוד זמן.

<דימה אפרצב: אני חייב להגיד לכם, ממבט ראות שלי כראש רשות ואני אומר את זה בצורה הכי גלויה, היום קליטת עלייה זה ענף כלכלי לחלוטין, היום לקלוט עולים זה כמו להפיק נפט.

<דימה אפרצב: אני לא נכנס עכשיו לסוגיות הלאומיות, זה לא באחריותי, ואני אומר את זה באופן הכי ברור על כלל אוכלוסיית העולים, כולל עולים מאפריקה ומאירופה ומכל מקום.

<דימה אפרצב: נכון שזה אתגר שונה לגמרי להתמודד, נכון שיש אוכלוסיות שנכנסות לארץ לא על פי חוק השבות אלא על פי חוק הכניסה וזה דורש התארגנות אחרת, לפעמים הציבור לא מבין מה זה דורש ואיזה החלטות, אבל צריך להבין שכל עולה חדש שמגיע לרשות כזאת או אחרת קונה זוג נעליים, זקוק לחוגים, זקוק לשירותים, זקוק למיליון דברים, זה מייצר תנועה וכלכלה ורווחה סביב הנושא הזה.

<דימה אפרצב: לכן צריך להיות ברור לגמרי שהאחריות לקליטת עולים, כמו האחריות לטיפול באזרחים במדינת ישראל, היא בראש ובראשונה על השלטון המקומי.

<דימה אפרצב: הריבון והשלטון המרכזי צריך לייצר כלים וכמובן גם לספק תחמושת, סליחה על המונחים הצבאיים, על מנת שאיפה שהקליטה נעשית באופן הכי מולקולרי זה ברשויות המקומיות ויהיה להם מענה.

<דימה אפרצב: לכן הסוגיה הספציפית של קליטה בקהילה ותקציבי קליטה בקהילה, צריך למצוא את הדרך, אני אומר את זה באחריות מלאה, אני לא ידעתי למצוא את הדרך, אני מאמין שחביב יודע לעשות את זה יותר טוב ממני, למצוא את הדרך איך אפשר את התקציב החשוב הזה להפוך לתקציב בסיס שהוא מחולק לרשויות, לא במבחני תמיכה, לא כמו שזה נעשה מול העמותות, אלא בצורה דיפרנציאלית לפי מפתח מאוד ברור.

<דימה אפרצב: כך שרשות, גם אם אנחנו נכנסים לתקופות מאוד מאוד קשות בין חילופי שלטון או כשאין תקציב מדינה, רשויות לא יכולות לעצור קליטת עלייה, לפעמים יש רשויות שמבינות מה הנכס שהעולים מביאים ליישוב והן יודעות לתקצב את זה כמו שצריך בתוך תקציבי הרשות, אבל אם רשות יודעת להתארגן כמו שצריך ויודעת מראש מה התקציב שהיא יכולה לבנות עליו ממשרד ממשלתי, כמו משרד הקליטה, אז יהיה הרבה הרבה יותר קל ויהיה הרבה יותר קל להתארגן, זה דורש התארגנות נכונה, כמו שצריך.

<דימה אפרצב: זה לדעתי אתגר מאוד מאוד לא פשוט כי כל קבוצת עולים, בצדק, חושבת שהיא החשובה ביותר, כל רשות שקולטת מתמקדת בקליטת עולים מסוימת וחושבת שזה הנושא החשוב ביותר וזה לא תמיד במציאות.

<דימה אפרצב: צריך לראות איך מצליחים לייצר כאן

<דימה אפרצב: מנגנון שיודע להעביר תקציבים תוך כדי דיווח על הפעולות הנעשות בצורה דיפרנציאלית ושוויונית, שמתייחסת לסוציו אקונומי ופריפריאלי וכל אותם המבחנים האלה.

<דימה אפרצב: אלה הדברים, אני אשמח להוסיף אחר כך בהמשך.

אברהם נגוסה: היועצת המשפטית של הוועדה, ההתייחסות שלך.

<מרב תורג'מן: בהמשך לדבריך לעניין מקור הסמכות להכרזה על ערי עולים, אז אני רוצה לציין, בעיקר בפניך, שלפי פקודת מסי עירייה ומסי הממשלה (פיטורין) למעשה הסמכות להכריז על ערי עולים נתונה בידי שר הפנים לאחר התייעצות עם שר האוצר.

<מרב תורג'מן: זאת אומרת שמי שמכריז מי הן ערי עולים זה שר הפנים, כאמור אחרי התייעצות עם שר האוצר.

אברהם נגוסה: אבל שר הקליטה לא צריך להיות שותף?

<מרב תורג'מן: שר הקליטה לא כתוב בפקודת מסי עירייה, אין לו סמכות להתקין את העניין הזה.

אברהם נגוסה: אבל אני אומר שהתייעצות, כי לשר הקליטה יש את הנתונים - - -

<מרב תורג'מן: זה דורש תיקון חקיקה.

אברהם נגוסה: כמה עולים עלו לנתניה, כמה עולים עלו ל - - -

<יהודה שרף: הכנסת צריכה לפעול בנושא הזה.

<יהודה שרף: אתה וחבריך צריכים לפעול בנושא הזה.

<מרב תורג'מן: זה דורש תיקון חקיקה, יש שתי דרכים למעשה - - -

אברהם נגוסה: נפעל ונעשה את השינוי.

<דימה אפרצב: אדוני היושב ראש, מכיוון שמשרד הפנים הוא סוברני על רשות האוכלוסין והוא זה שעורך רישום של התושבים החדשים ועל פי ההגדרה השר שמקנה את הזכויות של חוק השבות הוא שר העלייה, שהיסטורית זה שר הפנים, לכן במשרד הפנים יש את כל הנתונים הנדרשים.

<דימה אפרצב: הוא לא ממש זקוק, סליחה, להגדרה הספציפית הזאת למשרד הקליטה.

<מרב תורג'מן: מבחינת נתונים.

<דימה אפרצב: כן, מבחינת נתונים.

<דימה אפרצב: זו פעולה טכנית.

<יהודה שרף: דימה, גם היום הוא אחראי על חוק השבות, אנחנו רק ממליצים, הוא זה שמאשר, האנשים שלו.

<מרב תורג'מן: אבל יחד עם זה הדרך, שוב, היא באמת לתקן את פקודת מסי העירייה.

<מרב תורג'מן: יש שתי דרכים לתקן את זה, או להוסיף, כמו שאתה אומר, את שר העלייה והקליטה, או לקבוע קריטריונים להכרזה על ערי עולים, לפי קריטריונים ברורים מראש איזו עיר תיחשב עיר עולים.

<דימה אפרצב: או לבטל.

<מרב תורג'מן: או לבטל את העניין הזה וכולם משלמים את הארנונה בהתאם לכללים הקבועים בחוק.

<דימה אפרצב: אני בטוח שהשלטון המקומי מאוד יברך על ההחלטה הזאת.

<דימה אפרצב: ובצדק.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

<אבי בן חמו: דרך אגב זה בדיוק הבג"צ שהגשנו.

אברהם נגוסה: מר פרץ, מירושלים, בבקשה.

<בני פרץ: שלום, אני בני פרץ, פעיל חברתי בפנתרים השחורים.

<בני פרץ: עברנו מספיק בתקופה ההיא ואני רוצה להגיד לך, אדוני היושב ראש, כל הכבוד על הדיון הזה עם ראשי הערים והם צריכים לדעת שהם צריכים קודם כל לקחת אחריות, במקום להפוך את הערים שלהם לגטאות לעולים, אחר כך באים בטענות למה שאנחנו רואים וחווים בטלוויזיה ובתקשורת על כל אוכלוסייה ואוכלוסייה, בפרט האתיופים.

<בני פרץ: אני אומר לכם, רבותיי, אם אנחנו לא נשנה פאזה, ואתם, ראשי הערים, שאתם קולטים וכל הזמן זה מסתובב סביב ארנונה וכסף, תמיד שומעים כסף במדינה הזאת, כל אחד כאילו כמו סוחט, סוחט וכסף יש בשפע במדינת ישראל, רק איך מעבירים את התקציב מהנקודה הזאת לנקודה הזאת, כמו שיודעים להעביר את התקציב ממשרד החינוך, הופה, למשרד הפנים.

<בני פרץ: ושר הפנים וכל אחד באוכלוסייה שלו, כדי לקדם את זה יש לשלב את האוכלוסייה ואת העולים כבר מראש, עם אוכלוסיות ותיקות, לשבור את הגזענות הזאת שקיימת במדינה הזאת ובלי שילובם באחוזים, הן בדיור והן בבתי הספר, לא נשנה כלום.

<בני פרץ: אנחנו נמשיך, ואני אגיד את זה, זה קרה גם לעולים מרוסיה, כשהם הגיעו ושמו אותם ביחד, גם יצאה להם הסטיגמה המסוימת.

<בני פרץ: לי ברוך ה', אני פתחתי את ביתי, זה נקרא לפתוח את הבית, לי יש חתן רוסי ואני גאה בו ואני גאה כי אני אומר שזה השילוב.

<בני פרץ: מי שעדיין לא יודע, שרה אמנו, היא הייתה בעצמה כהת עור, מה שהיינו במצרים.

<בני פרץ: אז מה אתם רוצים עוד?

<בני פרץ: להמשיך, איך נוכל לחיות ביחד כעם?

<בני פרץ: אדוני היושב ראש, אם תמשיכו בחברה של קליטה, ועוד מעט מגיעים הפלשמורה לפה, ולא נתחיל לפזר אותם בכל מיני ערים, אל תדברו איתי על תל אביב כי תל אביב אוהבת את האריתריאים ואת כל ה - - - לקדם את העיר שלהם, גם מבחינה חינוכית.

<בני פרץ: אני למדתי דבר אחד בחיים, בעבר בכל בניין שהקימו שילבו 10% אנשים חדשים שעמידר נתן להם דירה באותו בניין חזק.

<בני פרץ: שני דברים הרוויחו מזה בחינוך, המבט של הילד החלש שראה את החזק, הדבר השני, כאשר הילד החלש, אין להוריו כדי להשלים לשיעורים פרטיים, יכול היה לקבל דרך הילד החזק שגר איתו, לקבל ממנו עזרה בשיעורים, וככה התקדמו ביחד וככה גם יצרו חברה טובה.

<בני פרץ: אבל כאשר יושבים ומפרידים אותם כל הזמן ואנחנו מדברים וזה מה שאנחנו רוצים, לפתח את לשכות הרווחה ולהגיד שאנחנו צריכים תקציבים לרווחה, צריכים שעות לרווחה, תיקים ברווחה, הכול ברווחה, וכל דבר בחינוך ובבתי ספר, ככה אנחנו מגיעים שאין בסוף כסף, כי הכסף לאן הולך בסוף?

<בני פרץ: לעובדים - - - אני רואה את זה עוד מתקופתנו בפנתרים השחורים - - - הרווחה אלא למשרד המצוקה והעוני, אז היא תיפתר.

<בני פרץ: אז אדוני היושב ראש לסיום אני אומר לך, להתמקד בנקודה הזאת, גם אם עולים באים הם - - - לקבל כסף מהמדינה, גם יוכיחו איך הם משלבים אותם באוכלוסייה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: הצטרפה אלינו חברת הכנסת קסניה סבטלובה, חברת הוועדה.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמע עכשיו מלירון כרמלי, מנהלת המחלקה לקליטת עלייה בעיריית רמלה.

אברהם נגוסה: בבקשה.

<לירון כרמלי: תודה רבה.

<לירון כרמלי: שלום לכולם.

<לירון כרמלי: אני מבקשת להעלות שני נושאים בהמשך למה שעמיתיי כאן אמרו, בנושא של עלייה וקליטה ברשויות.

<לירון כרמלי: הנושא הראשון זה נושא הפרויקטורים.

<לירון כרמלי: אני יודעת שדיברו עליו, אני רוצה רק לומר משהו, בהמשך גם למה שאמר חבר הכנסת מוטי יוגב.

<לירון כרמלי: רמלה היא עיר קולטת עלייה, שערינו פתוחים לכל העולים, אנחנו שמחים לקבל את העולים, ועליות שונות, תרבויות שונות, צרכים שונים וכולם יודעים את זה, אני לא מחדשת כאן לאף אחד.

<לירון כרמלי: כאשר אנחנו מקבלים משרה של פרויקטור שאמור גם להתעסק בנושא עידוד עלייה וגם להתעסק בליווי העולה בשנים הראשונות זו אחת המשרות הכי קריטיות ומשמעותיות שיש לנו.

<לירון כרמלי: לבוא אחרי כמה שנים ולומר 'אתם כבר לא צריכים פרויקטור', מבלי לשאול אותנו האם אנחנו צריכים, זאת בעיה.

<לירון כרמלי: יש נוסחה, איקס חלקי וואי גדול מזד, 'זה מה שמגיע לכם', אבל אין מה לעשות, יש עולים שמגיעים ואחרי שנתיים-שלוש משתלבים, רצים, הכול בסדר, ויש עולים שגם אחרי חמש שנים ועשר שנים צריכים את הליווי ואם לא יהיה את הליווי הזה, אז מי שאחר כך יצטרך ללוות זה משרד החינוך עם נשירה, זה ביטוח לאומי עם כספים, זה כל החברות וכל מי שאר המשרדים שיצטרכו לתקצב ולעזור לעולים האלה.

<לירון כרמלי: יש לי עלייה ספציפית שמגיעה מאמריקה הלטינית, עלייה יפהפייה עם תרבות משגעת, אבל מה לעשות עם קשיים שצריך לטפל בהם.

<לירון כרמלי: זה שעכשיו אומרים ש'את כבר לא צריכה פרויקטור דובר ספרדית', אז כנראה לא היו אצלי בעיר.

<לירון כרמלי: 1,500 עולים שעוד לא מדברים עברית צריכים פרויקטור דובר ספרדית, צריכים מישהו שיילך לבתים ויבדוק אותם וילווה אותם, צריכים מישהו שיבדוק שההורים שהולכים כל יום עבודה ולילדים עדיין יש סידור, צריכים לבדוק שתרבות של לידות בגיל צעיר, לא נמשיך את זה כמו שהיה שם.

<לירון כרמלי: יש המון המון עבודה וכשאני מקבלת חוזה ביוני, חצי שנה מתחילת שנה, ואומרים לי 'את כבר לא צריכה את הפרויקטור', אז מה אני אמורה לעשות?

<לירון כרמלי: זו בעיה שלי, לכל רשות יש את הבעיה של הפרויקטור שלה.

<לירון כרמלי: אז מה שאני מבקשת זה לא רק להסתכל לנוסחות או מדד פריפריאלי.

<לירון כרמלי: מבחינתנו רמלה בשיא ההצלחה, מדד פריפריאלי 5, מרכז הארץ, אבל איפה מדד סוציו אקונומי, כמו שמתייחס לקליטה בקהילה?

<לירון כרמלי: עכשיו הכניסו לה מדד סוציו אקונומי ובהתאם לזה התקציב ובהתאם לזה החלוקה.

<לירון כרמלי: זה נושא מאוד כאוב שאני מבקשת להעלות נושא שני מתייחס יותר לקליטה במערכת החינוך הבלתי פורמלי.

<לירון כרמלי: במשך 15 שנה בערך פועלת תכנית של משרד הקליטה תחת קליטה בקהילה בהובלה של ד"ר שרי פייר, שנקרא תכנית פל"א.

<לירון כרמלי: היא תכנית מצוינת שנותנת מענה לעולים ובני עולים, גם יוצאי אתיופיה, יוצאי בוכרה, קווקז, כל העולים, יוצאי בוכרה מ-89' וכל יוצאי אתיופיה.

<לירון כרמלי: קידמנו את הילדים, הבאנו אותם להצלחות, מנענו נשירה, הוצאנו ילדים מפנימיות, באמת אני אישית מובילה את התכנית הזאת בעיר שבע שנים, תכנית מצוינת.

<לירון כרמלי: החליטה המדינה על קריטריונים חדשים, לגבי יוצאי אתיופיה, דרך חדשה.

<לירון כרמלי: אמרנו בסדר, אני לא יודעת לאן זה יתפתח, עוד לא ראינו שקל, אבל נגיד שיהיה בסדר, אז יוצאי אתיופיה עכשיו 15 שנה יהיו מטופלים וכל מי שיותר יהיה מטופל על ידי גופים אחרים, בסדר.

<לירון כרמלי: באותה נשימה החליטו גם, בלי שנדע, שגם יוצאי בוכרה פתאום 15 שנה ולא משנת 89', אבל אף אחד לא נתן את האלטרנטיבה, אז למי עובר המקל עכשיו?

<לירון כרמלי: לא העבירו בשביל יוצאי בוכרה תקציבים למשרד החינוך או למשרד אחר כדי לטפל בהם.

<לירון כרמלי: בספטמבר הקרוב אני צריכה לפנות ל-470 ילדים שאני מטפלת בהם ולהגיד להם 'עכשיו אתם כבר לא זכאים, אתם לא צריכים'.

<לירון כרמלי: 'נכון, אתה בי"ב, בישורת האחרונה, טיפלתי בך חמש שנים, אתה כבר לא צריך'.

<לירון כרמלי: מישהו שאל?

<לירון כרמלי: מישהו ירד לשטח לדבר עם משפחה בוכרית אחת לבדוק האם צריכים בכלל את המענה?

<לירון כרמלי: אולי לעשות משהו הדרגתי, לבוא ולומר, אוקיי, לא נכניס חדשים של 89' ו-92' וכן הלאה, אבל בואו נסיים עם מי שכן התחיל.

<לירון כרמלי: ילדים שנכנסו לכיתה י' בתיכון והתחייבנו, ליווינו אותם בחטיבה שלוש שנים, 'נמשיך איתכם עוד שלוש שנים בתיכון, אל תדאגו', נמשיך לתת את המעטפת ההוליסטית, נמשיך לעבוד עם ההורים, נמשיך לתת העצמה, נמשיך לתת תגבורים.

<לירון כרמלי: בספטמבר, אני עוד לא יודעת את זה אפילו, אני הולכת להגיד להם 'אתם כבר לא צריכים'.

<לירון כרמלי: אני חושבת שנעשה פה מעשה - - - אמרו ביוצאי אתיופיה לא נטפל יותר 15 שנה, גם לא יותר יוצאי בוכרה.

<לירון כרמלי: על סמך מה?

<לירון כרמלי: מה האלטרנטיבה ליוצאי בוכרה?

<לירון כרמלי: אלה שתי נקודות שמאוד מאוד מציקות לי ברמה האישית וביקשתי להעלות אותן.

<לירון כרמלי: אני מודה לכם על ההקשבה.

אברהם נגוסה: תודה.

<יהודה שרף: אם אפשר להוסיף?

אברהם נגוסה: עכשיו חברת הכנסת מדברת.

אברהם נגוסה: בבקשה.

קסניה סבטלובה: בהמשך לנושא של החינוך, שבדיוק עלה עכשיו, אני רציתי להגיד, אני מקבלת הרבה מאוד דיווחים, כחברת הוועדה, כחברת כנסת, גם מרמלה וגם מלוד, וגם ממקומות אחרים ששם יש בני עולים ועולים שזה שני נושאים שונים, אני לא הייתי רוצה אולי אפילו לערבב ביניהם, כי זה סוג טיפול שונה, אבל בהחלט אנחנו מקבלים זעקות אמיתיות של כאב של הורים שאומרים לנו 'הילד יכול להגיע ליותר, תנו לו, תנו לו עוד קצת, עוד דחיפה'.

קסניה סבטלובה: וזה מאוד כואב, כי אנחנו בתור חברי כנסת מקבלים את הזעקות האלה, מעבירים את זה הלאה למשרד החינוך והממשק הזה בין הרשות המקומית לבין משרד החינוך ובעצם בין כל משרדי הממשלה וכל הרשויות המקומיות, נראה שהממשק הזה חורק, אני לא אגיד שהוא לא עובד בכלל.

קסניה סבטלובה: אני חושבת שבאמת צריך פה פתרון יותר הוליסטי, למצוא את הקווים ששם אפשר למזג את היכולות, את הידע, את הדרישות שלכם, שהן לגיטימיות לחלוטין.

קסניה סבטלובה: אין עולה אחד שלא מבין את הצורך הזה בליווי, באינטגרציה הדרגתית, אם הוא באמת עולה חדש שהגיע עכשיו.

קסניה סבטלובה: אני יכולה להגיד שאני זכיתי, כעולה שהגיעה לכאן בשנות ה-90 בתהליך כזה של אינטגרציה איטית אבל מאוד מאוד יסודית וכזאת שלא משאירה אף אחד מאחור.

קסניה סבטלובה: בבית הספר שלי לא הייתה עולה אחת שנשארה ללא בגרות, שזה היה משהו יוצא דופן לחלוטין בשנת 94'.

קסניה סבטלובה: בבית ספר בירושלים.

קסניה סבטלובה: הייתי רוצה שכל עולה שמגיע לכאן יזכה לטיפול מסור כזה.

קסניה סבטלובה: אנחנו יודעים שיש את היכולות, יש מורים מדהימים, יש מדריכים שמלווים את העולים במהלך כל כך הרבה שנים.

קסניה סבטלובה: תקציבים, אומרים לנו גם יש, אז נדמה לי שאנחנו יכולים וצריכים לרכז את הדיון בנושא הזה של איפה אנחנו פוגשים זה את זה.

קסניה סבטלובה: רשות מקומית, משרד ממשלתי ואנחנו כחברי כנסת אולי כמתווכים באמצע, אנחנו צריכים לחשוב על מין הסדר כזה שאנחנו נוכל גם להעביר את המצוקות שמגיעות אלינו, מה שאתם מודיעים לנו, ומשרדי ממשלה שרוצים לעזור ולפעמים ככה מפספסים כי רואים את התמונה הגדולה, אבל לא רואים את הנקודות הפרטניות שאת דיברת עליהן, או שאנחנו מקבלים, כל אחד מאיתנו.

קסניה סבטלובה: אז באמת אני אשמח, כבוד היושב ראש, שאנחנו נוכל גם אחרי זה לדבר איתך ולחשוב על פתרון שהוא יותר הדרגתי ומועיל לסוגיה הזאת.

אברהם נגוסה: תודה רבה, מנכ"ל עיריית נתניה, יש לך מה להגיד?

<אבי בן חמו: כן, תוספת קטנה על כל מה שאמרתי בתחילת הדיבור, כי דיברו פה על משרד החינוך ובגרויות, ואחת הנקודות שלא עלו פה, שהיא גם נקודה שחייבת להיות מטופלת, העולים שמגיעים מצרפת, במיוחד אלה שמגיעים בעל יסודי, מגיעים בכיתה י' או י"א, הם לא מסוגלים, עם כל קשיי הקליטה וקשיי השפה והתרבות השונה והמגזר הדתי שהם שייכים אליו, מצרפת למדינת ישראל, הם לא יכולים באותה נקודת זמן לעשות את הבגרות הישראלית והם עושים את הבגרות הצרפתית.

<אבי בן חמו: הבגרות הצרפתית הזאת לא מוכרת על ידי משרד החינוך ומבחינת הרשות המקומית התלמידים האלה שעושים בגרות של צרפת נחשבים ככאלה שלא עשו בגרות, מבחינתם זה אפס ואז ברשות המקומית זה מוריד את אחוזי הבגרות כי הם לא נחשבים שם.

<אבי בן חמו: זה גם משהו שהוא לא הגיוני.

<אבי בן חמו: זה כן נושא שלדעתי הוועדה - - -

<מרב תורג'מן: אם הם מגיעים עם תעודת בגרות מצרפת, היא מוכרת כאן לצורך - - -

<אבי בן חמו: הם לא מגיעים עם תעודת בגרות, הם מגיעים - - -

<מרב תורג'מן: אני מבינה, אני שואלת אם הם מגיעים כבר עם תעודת בגרות, היא מוכרת על ידי משרד החינוך?

<אבי בן חמו: לא.

<מרב תורג'מן: לצורך רישום ללימודים אקדמיים?

<אבי בן חמו: זה אני לא יודע להגיד לך.

<אבי בן חמו: אני אסביר.

<אבי בן חמו: ברגע שמגיע לכאן תלמיד, לא בגיל יסודי, שהוא יכול להיקלט ולעשות בגרות, הוא מגיע בעל-יסודי, יש לו את כל קשיי הקליטה עם קשיי השפה וקשיי התרבות.

<אבי בן חמו: הוא לא מסוגל באותה עת, כשהוא בעל-יסודי, כשהוא בתיכון, גם לעשות את הבגרות הישראלית, לכן הוא עושה את הבגרות הצרפתית.

<אבי בן חמו: הבגרות הזאת לא מוכרת על ידי משרד החינוך.

קסניה סבטלובה: על איזה גילאים אתה מדבר?

<אבי בן חמו: העל-יסודי.

קסניה סבטלובה: 13, 14, 15?

<אבי בן חמו: ומעלה, כן.

<יהודה שרף: זה מוכר.

<יהודה שרף: זה לא מוכר לצורך הממוצע, אבל באקדמיה זה מוכר.

<אבי בן חמו: זה לא מוכר על ידי משרד החינוך לכאלה שעושים - - -

<מאיה שריר: יש בעיה בנראות של האחוזים העירוניים.

<מאיה שריר: זה נכון, אנחנו יודעים, דיברנו על זה, זה לא שהבגרות לא מוכרת - - -

<יהודה שרף: הבגרות מוכרת.

אברהם נגוסה: סליחה, תסיים את דבריך ואז אנחנו נתייחס.

<אבי בן חמו: זאת הייתה רק תוספת קטנה למה שתיארתי קודם.

אברהם נגוסה: על הנושא הזה אנחנו נשמע מנציגת משרד החינוך, אולי אחרי יהודה מהסוכנות היהודית.

אברהם נגוסה: בבקשה

<יהודה שרף: אדוני היושב ראש, מחביב ועד לדנה, אנחנו כולנו באותה שרה.

<יהודה שרף: כל פעם אנחנו שומעים את אותם הדברים והבעיות הן ידועות.

<יהודה שרף: אנחנו במלחמה, במלחמה לא של רובים, אלא במלחמה להביא יהודים לארץ ישראל ואם הממשלה לא תעביר תקציבים רציניים לנושא של הקליטה הפגישות האלה כל פעם תהיינה והדברים האלה כל פעם יועלו מחדש.

<יהודה שרף: אני ציפיתי שיבוא לכאן היום נציג, לא של משרד הקליטה, משרד הקליטה ואנחנו באותה סירה, שיבוא לכאן ביוזמת יושב ראש הוועדה וחברי הכנסת, שיבוא לכאן נציג אוצר, שיבואו לכאן נציגים אחרים, אחרי דיונים שנעשו, כי מה שנאמר כאן היום, מה שאמרו נציגי ראשון לציון ורמלה ונתניה ורמת גן נאמר גם לפני מספר חודשים, אותן הבעיות.

<יהודה שרף: אני אומר לך, הבעיות האלה ימשיכו גם בשנה הבאה ואם אנחנו רוצים להביא עולים, אנחנו אמונים על להביא את העלייה, לא קרן הידידות, אנחנו אמורים להביא את העולים, אנחנו יודעים בדיוק על מה העולים זועקים.

<יהודה שרף: צריך להבין, העולים של 2016, 2015, 2014, שונים מאותם העולים שהגיעו בשנות ה-90 ממדינות חבר העמים.

<יהודה שרף: זו לא עליית מצוקה, זו לא עליית בריחה, זו עליית בחירה וכאשר היהודי או זכאי העלייה, באשר הוא נמצא, הוא שוקל לאיפה כדאי לו ללכת.

<יהודה שרף: בפירוש כך, אני אומר את זה בצער, האם מצרפת כדאי לו ללכת לקוויבק, שמדברים שם צרפתית, וקנדה היא מדינה סוציאלית, היא נותנת הרבה דברים, האם יוצא חבר העמים, כדאי לו להגיע לגרמניה, כי באזור המזרחי של גרמניה מקבלים שם תנאים הלוואי עלינו, מפליגים, או לבוא לכאן?

<יהודה שרף: זו המלחמה שלנו שם.

<יהודה שרף: ואתם, ממשלת ישראל צריכה לעזור גם למשרד העלייה והקליטה וגם לנו, ודרך זה גם ירוויחו הרשויות, להעביר תקציבים שייתנו מענה לנושא של חינוך, דיור, תעסוקה, מה שאתה רוצה, תשים קודם או אחר כך.

<יהודה שרף: בלי הדברים האלה לא נצליח להביא עולים.

<יהודה שרף: משרד הקליטה נותן את מה שיש לו, זה מה שהוא מקבל, זה מה שהוא נותן.

<יהודה שרף: הוא צריך לקבל הרבה יותר מזה כדי לעשות את החלוקה הנכונה ברשויות.

<יהודה שרף: אמר מנכ"ל עיריית נתניה, ושמעת את זה גם מדימה, עיר קולטת עלייה ברשומת זה לא אומר שהיא קולטת עלייה.

<יהודה שרף: לרמת השרון, יש לי חדשות בשבילך, בשנת 2015 הגיע עולה אחד, מצפון אמריקה.

<יהודה שרף: אחד מצפון אמריקה.

<אבי בן חמו: אז לנתניה הגיעו 3,467 גם מבלגיה וגם מצרפת וגם מרוסיה.

<יהודה שרף: תאמין לי שאני יודע, תשאל את מרים.

<יהודה שרף: והבחור שהגיע לרמת השרון, בערבית אומרים מיר געזאגט, מה שהוא הביא איתו משם, הוא לא צריך מאיתנו כלום.

אברהם נגוסה: אני מסכים איתך, הנושא פה הוא נושא מאוד חשוב לנו, מהכיוון של האוצר, המפתח והפתרון נמצא באוצר, כמובן.

אברהם נגוסה: אז אני רוצה לשמוע - - -

<אבי בן חמו: רגע, אתה רוצה את האוצר לידינו, ליד נתניה?

אברהם נגוסה: בבקשה, מאיה, לפני שאני נותן לאוצר, תתייחסי בקיצור למשרד החינוך, בעיקר בנושא שהוא העלה.

אברהם נגוסה: זה מוזר לשמוע על הבגרות.

אברהם נגוסה: כשאני עליתי הייתה לי תעודת בגרות, זה מה שהיה לי, אז הכירו בבגרות מאתיופיה ואז הצלחתי ללמוד באוניברסיטה העברית.

אברהם נגוסה: אז איך לא מכירים בבגרות של צרפת?

אברהם נגוסה: אני רוצה לדעת.

<מאיה שריר: אני אסביר, אני רק אפתח בכמה משפטים הסבר כללי איך אנחנו עובדים עם הרשויות ושיתוף הפעולה מחויב המציאות ומקדם מאוד את ההשתלבות של תלמידים עולים ושל המשפחות שלהם.

<מאיה שריר: החודש צריך להתפרסם חוזר מנכ"ל חדש אצלנו.

<מאיה שריר: בחוזר המנכ"ל מופיע פירוט של הקצאת שעות, כמה שעות מקבל כל תלמיד וזו טבלה שהיא מדורגת לפי מספר התלמידים בכל בית ספר.

<מאיה שריר: השעות מועברות אוטומטית לבתי הספר, בנוסף, מפני שהשעות לא מספיקות, כמו שאלכס אמר, וטווח הזמן קצר, יש הארכה של תכניות.

<מאיה שריר: יש הרבה תכניות, כמו שע"ל, משעולים, סל"ע, עוגן, לטובת תלמידים עולים.

<מאיה שריר: אנחנו עובדים עם בתי הספר, הכול ישירות לבתי הספר.

<מאיה שריר: בנוסף יש כספים שמועברים לרשויות, סל קליטה, אגרת חינוך, לכל תלמיד עולה.

<מאיה שריר: הכסף מועבר באמצעות מערכת תשלומים של משרד החינוך לרשויות עבור התלמידים העולים.

<מאיה שריר: אנחנו בקשר שוטף עם הרשויות, עם כל אחת מקיימים שולחן עגול לחשיבה, עשינו את זה לא מזמן בראשון לציון, לראות את כל העולים, איך אפשר להיטיב עם ההשתלבות שלהם ולחבר אותם נכון, היינו בנתניה עם ראש העיר, היינו ברמת גן, אני מחר נוסעת לאילת והייתי ביום חמישי ברעננה.

<מאיה שריר: אני חושבת שהקשר עם הרשויות ועם מרכז השלטון המקומי, יושבת פה רות דיין, הוא מחויב המציאות והוא משדרג הכול.

<מאיה שריר: המגשרים.

<מאיה שריר: יש לנו מגשרים דוברי רוסית, צרפתית, ספרדית, בני מנשה ואמהרית.

<מאיה שריר: למעט המגשרים דוברי אמהרית, שהם במכרז, כל השאר במצ'ינג עם הרשויות.

<מאיה שריר: הכוונה של המשרד והוא הודיע את זה, זה היה בפרסומים בעיתונות, היא להפוך את המגשרים להיות עובדי הוראה, בטווח של ארבע שנים.

<מאיה שריר: בינתיים כל העבודה היא במצ'ינג עם הרשויות, יש לנו ברמלה מגשר דובר ספרדית, והמגשרים באמת משדרגים את העבודה.

<מאיה שריר: מה שהעלה מנכ"ל עיריית נתניה זה החישוב של זכאות לבגרות שרואים על העיר.

<מאיה שריר: ברגע שיש תלמידים שמגיעים החל מכיתה י"א שאנחנו מבינים שקשה להם להשתלב במערכת החינוך ולהצליח בבחינות בגרות, יש חמישה מוסדות של החינוך ההתיישבותי שמלמדים לקראת בגרות בצרפתית.

<מאיה שריר: התלמידים האלה רשומים בנתניה, זו עיר המגורים שלהם, אבל החישוב של הזכאות לבגרות הוא מחוץ לעיר וזה לא נחשב בעיר עצמה.

<מאיה שריר: אני יודעת שהיינו עם המשנה למנכ"לית, עם סמנכ"ל בכיר ברשות, ראש העיר העלתה את זה ובודקים איך ניתן פה לסייע.

<מאיה שריר: זה לא שהבגרות הצרפתית לא נחשבת, האחוז לא מחושב על העיר.

<מאיה שריר: זה מוריד את אחוזי הזכאות של העיר.

<אבי בן חמו: זה לא תקין, הם לא אזרחים סוג ב'.

<מאיה שריר: ודאי שלא.

<אבי בן חמו: לכן הם צריכים להיכלל באחוז העירוני.

<אבי בן חמו: אם הם זכאים לבגרות, אז הם צריכים - - - זו בדיוק הבעיה שהעליתי, זה לא תקין.

<אבי בן חמו: את זה משרד החינוך צריך לשנות.

<מאיה שריר: זה בבדיקה.

<מאיה שריר: אני לא יודעת אם זה משרד החינוך אפילו.

אברהם נגוסה: יש תכנית לשנות את זה?

<מאיה שריר: אני יודעת שהבטיחו לראש העיר, אני אבדוק את זה.

אברהם נגוסה: זה אבסורד.

אברהם נגוסה: כי באופן פרטי אותו תלמיד לא נפגע מזה, הוא מתקבל להשכלה גבוהה פה בישראל.

<מאיה שריר: בוודאי.

אברהם נגוסה: אז מה הבעיה לחשב את זה באחוז?

<מאיה שריר: זה צריך להיות מחושב על נתניה ולא חיצוני.

<מאיה שריר: אלה תלמידים שהם מחוץ לעיר, הם לא לומדים בנתניה.

<מאיה שריר: הם לומדים בכפרי נוער, מחוץ לרשות.

<יהודה שרף: אדוני היושב ראש, בגרות צרפתית, למשל, נעשית במקווה ישראל.

<יהודה שרף: ילדים מנתניה נוסעים למקווה ישראל ויש שם בית ספר שמעניק להם תעודת בגרות של ממשלת צרפת.

<יהודה שרף: עם אותה תעודת בגרות הוא יכול ללכת לאוניברסיטה, אין לו שום בעיה, ואם הוא בגיל המתאים הוא גם יקבל ממשרד הקליטה את מינהל הסטודנטים.

<יהודה שרף: אבל הוא לא נחשב ברשומות של העיר ופה הוא נפגע.

<יהודה שרף: הילד לא נפגע, העולה לא נפגע.

<אבי בן חמו: נתניה נפגעת פעמיים.

<אבי בן חמו: פעם ראשונה בזה שהיא לא מוגדרת כעיר עולים, פעם שנייה זה שהיא גם מקבלת, גם משקיעה, גם מוציאה והאחוז שלה כעיר יורד.

<אבי בן חמו: אלה שני האבסורדים הלא תקינים, זה מה שאני מעלה.

אברהם נגוסה: אתה צודק ואנחנו צריכים לטפל בנושא הזה.

אברהם נגוסה: לא ייתכן שדבר כזה קורה במדינה מתוקנת.

אברהם נגוסה: זה לא יכול להיות.

אברהם נגוסה: צריך לתקן את הדברים האלה.

אברהם נגוסה: בבקשה ניתאי, עולה מצרפת.

<ניתאי קמרון: בוקר טוב, תודה.

<ניתאי קמרון: אני ניתאי קמרון, אני ממועצה אזורית עמק חפר, אבל כרגע זה לא מתוקף הכובע הזה, פשוט מזה שאני עולה חדש בעצמי, חייל בודד, עבדתי במשרד הקליטה, עבדתי עם פרויקטורים והנושא קרוב ללבי.

<ניתאי קמרון: יש שמועה כרגע בקרב מקבלי ההחלטות שכבר היו ישיבות בדיון.

<ניתאי קמרון: הרי אם לא זה חודש מאז 51' אין בזה משהו חדש והיו ישיבות בנושא כבר בין משרד הפנים, משרד הקליטה, ראשי הערים היו באותם דיונים, גם משרד האוצר.

<ניתאי קמרון: באותן ישיבות החליטו שהחל מהתקציב הבא כל יישוב מעל 20,000 איש, זאת אומרת כל עיר בארץ תוגדר כעיר קולטת עלייה והיא תקבל תקציב לפי מספר העולים שנמצאים באותה עיר.

<ניתאי קמרון: אם ראש העיר מנתניה הייתה באותם דיונים, אם היא יודעת שבתקציב הבא עוברים תקציבים, למה לסגור עכשיו את כל הענפים?

<ניתאי קמרון: הפרויקטורים יחזרו עוד ארבעה חודשים?

<ניתאי קמרון: מה יגידו עכשיו לתלמידים באולפן, 'תחזרו עוד ארבעה חודשים, כשהתקציב עובר'?

<ניתאי קמרון: אני מבקש שיבררו את הסיכום של אותן ישיבות, שתעיין בהם, בבקשה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: על השאלה הזו בנושא נתניה, בכלל בעניין ההגדרה של קולטת עלייה, אנחנו צריכים להיכנס חזק בנושא הזה.

אברהם נגוסה: אני מתכוון לקיים דיון משותף עם ועדת הפנים וועדת העלייה והקליטה, אני הולך לדבר עם יושב ראש ועדת הפנים בנושא הזה ואנחנו צריכים להיכנס חזק בנושא.

אברהם נגוסה: מי שלא מגיע לו, צריך לבטל, מי שמגיע לו, צריך לתת לו וכך צריך לתקן את המצב.

<אבי בן חמו: נשמח שתזמינו אותנו, נבוא עם כל הנתונים.

אברהם נגוסה: אנחנו נזמין אתכם.

<מרב תורג'מן: רק ברשותך הבהרה קטנה.

<מרב תורג'מן: זה לא ההגדרה של ערים קולטות עלייה, ההגדרה היא ערי עולים.

<מרב תורג'מן: עיר קולטת עלייה זה עיר שיש לה אפשרות למנות סגן נוסף.

<מרב תורג'מן: יש הבחנה בין שתי ההגדרות האלה.

<אבי בן חמו: עיר עולים לפי חוק הפיטורין, 1938.

<מרב תורג'מן: נכון, עיר עולים היא לעניין הטבה בארנונה ועיר קולטת עלייה היא לעניין מינוי נוסף של סגן ראש העיר.

אברהם נגוסה: בסדר גמור.

אברהם נגוסה: אנחנו נבדוק את כל ההיבטים המשפטיים, נבדוק את הכול ו - - -

<קריאה: מחר יש דיון בנושא הזה.

<רבקה לויפר: מחר יש דיון בוועדת הכספים מ-10:00 עד 11:30 בערים קולטות עלייה.

אברהם נגוסה: אנחנו נשתתף בזה גם.

אברהם נגוסה: אנחנו רוצים לשמוע מנציגת האוצר, בבקשה, את שמעת את כל הטענות בעניין הזה, בסופו של דבר המפתח הוא הכסף והכסף לא מגיע לאנשים שמבצעים את העשייה הציונית בקליטת העלייה.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמע מה את אומרת בעניין זה.

<רבקה לויפר: כששמעתי את הדיון רשמתי לעצמי ארבע נקודות, אם אני יכולה לחלק, שעלו כאן.

<רבקה לויפר: הדבר הראשון זה ערי עולים.

<רבקה לויפר: אני רגע רוצה לשים את זה בצד, מדובר בסוגיה סבוכה.

<רבקה לויפר: יכול להיות שהאוצר מסכים אפילו עם חלק מהטענות שעלו כאן, זו סוגיה שיש עליה בג"צ, יש עליה גם דיון מחר בוועדת הכספים והיא נדונה גם בין משרד הפנים למשרד האוצר.

<רבקה לויפר: זה נורא מאוד סבוך, שגם מתקיימים עליו דיונים רבים.

<רבקה לויפר: זו סוגיה אחת שראיתי שעלתה כאן.

<רבקה לויפר: דיברו כאן על אופן התמיכה ברשויות המקומיות, רוצים שזה יהיה שונה מעמותות.

<רבקה לויפר: דיברו על האורך של התכניות, על תקופת הזכאות, של ממתי, ודיברתם גם על גובה התקציב.

<רבקה לויפר: אז גובה התקציב, באמת זה לא החלטה של בן אדם אחד, בסוף יש מגבלת תקציב, זה גם סדרי עדיפות אבל גם מגבלה אמיתית שנמצאת בכל תחום במדינת ישראל.

<רבקה לויפר: הדיונים מתחילים עכשיו ואני מקווה שבסופו של דבר נצליח לבטא את סדרי העדיפות כמו שבאמת הם צריכים להתבטא.

אברהם נגוסה: פה אני רוצה לדעת, מי קובע את סדר העדיפות.

אברהם נגוסה: אתם מתייעצים כשאתם קובעים סדרי עדיפות.

<רבקה לויפר: לא אנחנו, הממשלה קובעת את סדרי העדיפות ומביאה אותם לכנסת, כך נקבע גובה התקציב.

אברהם נגוסה: האם יש התייעצות עם האנשים בשטח שעושים את העבודה, כמו ראשי ערים, מנכ"לים ו - - -

<רבקה לויפר: תהליך התקציב הוא תהליך קבוע שמתחיל עכשיו, אגב, שאנחנו רואים קודם כל מה הטייס האוטומטי, אחר כך מדברים על סדרי עדיפות, אנחנו צריכים גם להתכנס למגבלה מסוימת.

<רבקה לויפר: זה התהליך הקבוע.

<רבקה לויפר: אני מציעה שלגבי - - -

<אבי בן חמו: למיטב ידיעתי עם ראשי הרשויות אף אחד לא מתייעץ.

אברהם נגוסה: אני חושב שיש פה תהליך פגום.

אברהם נגוסה: אני אגיד לך למה אני שואל את השאלה הזו.

אברהם נגוסה: השרים, אם אין להם את המידע מהשטח, איך הם מקבלים וקובעים סדר עדיפות בישיבת הממשלה.

אברהם נגוסה: צריך להיות איזה שהוא מהלך מלמטה לשרים, אינפורמציה.

אברהם נגוסה: אני רוצה לדעת מי נותן.

<חביב קצב: סליחה, אדוני, לשרים יש, כל שר יודע מה שיש לו, כל שר יודע, יש את אנשי השטח שלו, כל שר מברר את כל הנתונים שלו ואת כל מסגרת התקציב שהוא מבקש, הוא יושב עם אגף התקציבים, הוא יושב ביחד ומתדיין איתם.

<חביב קצב: זה לא התפקיד של אגף התקציבים.

<חביב קצב: זה התפקיד של כל משרד וכל משרד עושה את העבודה שלו.

אברהם נגוסה: הבנתי, אז אני מגיע לשאלה הבאה, האם משרד הקליטה, בשבילי זה הכתובת בעניין קליטת עלייה, כמובן גם משרד החינוך בתחום החינוך, כמובן גם משרד השיכון בתחום השיכון, בבריאות, כך זה הולך, אבל אני שואל, אם אותם שרים, כשהם מקבלים את המידע, כשהם באים לממשלה בקביעת סדר עדיפות בתקציב האם משרד הקליטה, למשל אתה פה, אני שם עליך, האם אתה התייעצת וקיבלת נתונים מהשטח, מהרשויות המקומיות, מהמנכ"לים, מאנשי מקצוע מה צריך ומה הסכום שצריך ואיזה פעילות יש כדי שהשר יידע לקבוע את סדר העדיפות?

<חביב קצב: התשובה היא כן ואני אפרט את זה בתשובה שלי.

אברהם נגוסה: הבנתי.

אברהם נגוסה: אוקיי, תמשיכי.

<רבקה לויפר: אני רק אסיים.

<רבקה לויפר: לגבי שתי נקודות של אופן התמיכה ברשויות והאורך של הרשויות.

<רבקה לויפר: שמעתי את הנאמר כאן, אני כן מציעה שאנחנו ניכנס לדיונים עם משרד הקליטה לקראת התקציב הקרוב ונראה מה מבין הטענות כאן אנחנו יכולים לתקן כבר בתקציב הקרוב, כמובן בהתאם להחלטות מדיניות של השרים ושל הממשלה.

אברהם נגוסה: תודה.

<דימה אפרצב: אדוני היושב ראש, רק התייחסות קצרצרה בעניין הזה, גם מתוך ניסיון וגם מתוך אחריות.

<דימה אפרצב: מאוד חשוב להבין, אני לא מופיע פה כעורך דין של אף אחד, אבל אני פשוט מכיר, הסוגיה של קליטה בקהילה זאת סוגיה מאוד מאוד מאוד מורכבת.

<דימה אפרצב: כמו כל דבר כמעט, אלה נושאים מאוד עדינים, מאוד קשה להכניס את הכול לטבלאות האקסל המפורסמות שיודעות להתייחס לכל דבר ולכל עניין, כי ברגע שרוצים להכניס את הכול לאיזה שהוא סוג של טייס אוטומטי באופן מיידי זה מקפיץ כל מיני חריגות והחרגות כי יש הבדל אדיר בין איך העולים נקלטים בנתניה, איך הם נקלטים בירוחם, איך הם נקלטים בקצרין ואיך הם נקלטים בתל אביב.

<דימה אפרצב: זה מה שתמיד עמד באינטראקציה הפנימית של משרד הקליטה, בטח גם מול משרד האוצר, כי למשרד האוצר, מטבע הדברים, הרבה יותר נוח שהדברים נכנסים לטבלאות אקסל נורא ברורות ואז עוברים לנושא הבא.

<דימה אפרצב: אני לא אומר שחס וחלילה משרד האוצר מתייחס לזה כביכול באיזה שהוא סוג של - - - זה מורכב מאוד ולכן צריך לאפשר גם לעשות את זה בצורה מאוד מאוד מושכלת, למשרד הקליטה יש המון המון ניסיון בתחום והם דווקא מחוברים לשטח מצוין.

<דימה אפרצב: צריך לראות איך בונים את זה בצורה חכמה כדי שההחלטה בנושא של תקצוב דיפרנציאלי לא תייצר אחר כך בלמים בביצוע בשטח ואז יקומו כל הרשויות ויגידו 'אוה, שכחתם את זה ושכחתם את זה ושכחתם את זה'.

אברהם נגוסה: בסדר, אבל פה מה מורכב?

אברהם נגוסה: אני לא רואה את המורכבות.

אברהם נגוסה: יש פה ראשי ערים והם מתמודדים יום יום מול העולה, שם בשטח, הם יודעים מה צריך לעשות כדי שהילד הזה שיוצא אחרי צהריים, תהיה לו מסגרת, אני נותן דוגמה, הקשיש הזה שמסתובב, שתהיה לו מסגרת.

אברהם נגוסה: הם יודעים בדיוק מה צריך, אז מה מורכב שמנכ"ל משרד הקליטה מתייעץ עם נגיד למשל המנכ"ל של עיריית נתניה והוא מקבל ואז יהיה לו קל מאוד להמליץ לשר שלו לקבוע את סדר העדיפות.

אברהם נגוסה: זהו זה.

<אבי בן חמו: אז לא מתייעצים איתנו.

אברהם נגוסה: זה כל העניין, זה צריך להיות בוטום אפ, צריך לבוא מהשטח.

אברהם נגוסה: זאת הבעיה.

אברהם נגוסה: אני לא רואה את המורכבות של העניין הזה.

אברהם נגוסה: בבקשה, אדוני המנכ"ל.

<חביב קצב: תודה, אדוני היושב ראש, תודה לחברי היקר דימה, ברשותך.

<חביב קצב: אני רוצה להתחיל מהיסוד וזו התשובה מיד אליך, אבי, שאתה אומר שלא מתייעצים איתך.

<חביב קצב: קודם כל זה לא נכון, אנחנו עובדים איתכם ביחד, אנחנו עובדים איתכם ביחד בוועדת היגוי משותפת, אנחנו בוועדה משותפת, כל התכניות שאתם מגישים אותן, כל התכניות שאנחנו מעבירים לכם וכל הפידבקים בינינו לביניכם, יש בינינו לביניכם עבודה משותפת, תמידית, באמצעות מנהלת המרחב, באמצעות מנהל מחלקת הקליטה שלך, ביחד עם מנהל המחוז שלנו.

<חביב קצב: אנחנו עושים עבודה משותפת תמידית, אנחנו עושים עבודה משותפת איתך, אנחנו עושים עבודה משותפת עם כל רשות ורשות.

<חביב קצב: אני חייב להגיד לכם דבר מאוד פשוט, על זה אי אפשר להתווכח.

<חביב קצב: גם יותר מזה, גם בעבודה שלנו מול הרשויות, גם בתכניות הקליטה שאנחנו מפעילים מול הרשויות, שהן מאוד מאוד מורכבות, וצודק בזה דימה כשאמר מורכבות, כי אי אפשר לתת מענה לכל דבר ודבר.

<חביב קצב: אפשר לנסות לתת כמסגרת עד כמה שזה ניתן בכל דבר מענים, אי אפשר לתת מענה לכל דבר שעולה ועולה ואנחנו מפיקים לקחים וכל שנה אנחנו מתקנים.

<חביב קצב: לדוגמה השנה, לפני שיצאנו לקול קורא בנושא של תמיכות לעבודה מול הרשויות שלושה חודשים אנחנו בדקנו את עצמנו.

<חביב קצב: שלושה חודשים קיבלנו נתונים מהשטח, שלושה חודשים עברנו על הנתונים, שלושה חודשים התדיינו בינינו לבין עצמנו מה הכי טוב, לאיזה קבוצות אנחנו רוצים לתת.

<חביב קצב: אנחנו משרד ממשלתי, עובדים עם מסגרת תקציב, גם אם אגף התקציבים הולך איתנו לאורך כל הדרך, ותודה רבה, ואנחנו עובדים בשיתוף פעולה מלא עם אגף התקציבים, אבל בכל זאת בשורה התחתונה יש מסגרת תקציב שממשלת ישראל מחליטה עליה ואנחנו עובדים לפיה.

<חביב קצב: במסגרת התקציב הזאת אנחנו ישבנו שלושה חודשים לפני שיושב פה ולדימיר, שהוא ארגן את כל העבודה הזאת, לפני שיצאנו לקול קורא לנושא של תמיכה ברשויות אנחנו עבדנו שלושה חודשים בהכנה ובבדיקה.

<חביב קצב: הנקודה המכרעת שעשינו בנושא הזה של עבודה מול הרשויות, קודם כל הצלחנו להכניס את זה ביחד עם אגף התקציבים, הצלחנו להכניס את זה בבסיס התקציב.

<חביב קצב: בבסיס התקציב שלנו נמצאת כל העבודה שלנו מול הרשויות.

אברהם נגוסה: הכנה ובדיקה עשיתם מול הרשויות המקומיות, בשיתוף פעולה?

<חביב קצב: אנחנו עושים בדיקה מול כל רשות, יש לנו אנשים שלנו בשטח.

אברהם נגוסה: אז איך הם אומרים שאין שיתוף פעולה?

<חביב קצב: הרשה לי, אני לא הפרעתי לאף אחד - - -

אברהם נגוסה: לא, שמענו מהדיון, אני רוצה שתתייחס.

<דימה אפרצב: אדוני היושב ראש, כל רשות ורשות, תכניות העבודה של קליטה בקהילה הרשויות חותמות על תכניות עבודה - - -

<חביב קצב: הן מגישות את התכניות.

<דימה אפרצב: בלי זה לא ניתן לעשות את זה.

<חביב קצב: הן מגישות את התכניות.

<חביב קצב: אנחנו מקבלים את התכניות מהרשויות.

<חביב קצב: כל רשות מגישה את התכניות בוועדת ההיגוי, בראשות יושב ראש הרשות, יושב ראש ועדת ההיגוי זה נציג הרשות, העובד שלנו הוא נציג שלנו בוועדת ההיגוי ברשות המקומית, שיושבת ובודקת את התכניות.

<חביב קצב: שנבין, הפוך, הרשות היא זאת שמגישה את התכניות.

<חביב קצב: זו נקודת המפתח.

<חביב קצב: נקודה שנייה, אנחנו הכנסנו את זה בבסיס התקציב - - -

<טל ליפובצקי: גם תכניות ש - - -

<חביב קצב: סליחה, אני הפרעתי לך?

<טל ליפובצקי: לא, אבל אני רציתי לציין משהו לגבי ועדת ההיגוי.

<חביב קצב: אז בבקשה ממך, תני לי, אחר כך אני אענה על כל השאלות האלה.

אברהם נגוסה: הוא יסיים ואחרי זה אני אתן לכם.

<חביב קצב: שמעתי אתכם בקשב רב, בבקשה תואילו לשמוע מה שיש לי להגיד.

<חביב קצב: אנחנו ישבנו בצורה ברורה, הכנסנו את זה בדיוני תקציב, היו לנו דיונים ארוכים ובסוף הכנסנו את כל תקציב הרשויות בבסיס התקציב.

<חביב קצב: כשהכנסנו את זה בבסיס התקציב היה לנו מצוין, אנחנו אמרנו שאנחנו נצא והקמנו גם ועדה פנימית, דימה, ברשותך, במשרד, אנחנו באים ואומרים שאנחנו רוצים לבדוק את עצמנו, אם בשנת 2017 אנחנו נעשה את זה ביחד, במסגרת תמיכה או במסגרת רכש.

<חביב קצב: אנחנו עשינו עבודה גם עם מרכז השלטון המקומי, אנחנו ישבנו ביחד במרכז השלטון המקומי ושמענו את העמדה של מנכ"ל מרכז השלטון המקומי בנושא הזה.

<חביב קצב: יש לכאן ולכאן, יש פלוסים ומינוסים בכל דבר ודבר, אנחנו כרגע לומדים את הסוגיה לקראת 2017.

<חביב קצב: אלא מאי?

<חביב קצב: וזו הנקודה המכרעת כרגע, למה עכשיו אנחנו יוצאים לביצוע?

<חביב קצב: יש לנו תקציב, יש לנו את הכול ועכשיו אנחנו יוצאים לביצוע, למה?

<חביב קצב: כי אנחנו צריכים למצוא מקור תקציבי.

<חביב קצב: יש עדיין בוועדת הכספים, למרות שאגף התקציבים העביר את כל הבקשה להעברת עודפים למשרדי הממשלה בוועדת הכספים, אנחנו מחכים עדיין ל-80% מהעודפים שלנו של שנה שעברה שהם צריכים להתקבל ולא מתקבלים.

<חביב קצב: באותו רגע שעד היום, אנחנו כבר ב-6 ביוני היום 2016, עוברים מחצית שנה ועדיין לא קיבלנו את העודפים, משמעותו שעל כל 10 שקלים שאנחנו צריכים להוציא אנחנו צריכים למצוא מקור, אנחנו צריכים למצוא בן ערובה.

<חביב קצב: כי באותו רגע שיש לנו עודפים, העודפים לא מגיעים, אנחנו נמצאים בתת תקצוב, ובאותו רגע שאנחנו נמצאים בתת תקצוב, על כל פרויקט שאנחנו עושים אנחנו צריכים חס וחלילה אם מחר לא יגיעו עודפים, מה יקרה עם ההתחייבויות של הממשלה, יש התחייבויות במשרד ובשם הממשלה, אי אפשר לברוח מההתחייבויות, מה אנחנו עושים?

<חביב קצב: אנחנו מוצאים בן ערובה.

<חביב קצב: אנחנו כבר גמרנו, סיימנו את כל בני הערובה שלנו, אנחנו עוד מעט נשים את עצמנו בני ערובה על מנת שאולי ייתנו לנו יותר כסף, אבל אני רוצה שתדעו, בבקשה מכם, תואילו בטובכם, תטפלו בנושא ועדת הכספים.

<חביב קצב: אני חושב שלא רק משרד הקליטה, אני חושב שכל משרדי הממשלה, כל הנושא של העודפים מעוכב ממרץ עד היום, שלושה חודשים, זה פשוט לא נותן למשרדים לצאת ל - - - יש לנו הרבה מאוד תכניות לצאת ולא יוצאים.

<חביב קצב: הרבה החלטות שאנחנו יצאנו בקול קורא מעוכבות, לא יכולים לבצע, אנחנו עומדים כרגע בפני החלטות מאוד מאוד רציניות למצוא מקור תקציבי לנושא הזה.

<חביב קצב: אז קודם כל שנדע, זאת תמונת המצב והיא לא קשורה פה בעובדי אגף התקציבים שנמצאים פה.

<חביב קצב: זה לא קשור בהם, הם העבירו את הבקשה לוועדת הכספים.

<חביב קצב: בגלל שיקולים אחרים שלא קשורים לנו, לא קשורים למשרדי הממשלה, הנושא של העודפים לא עובר ואנחנו, אני כל יום בבוקר, כל יום בצהריים, כל יום אחרי הצהריים, יושב עם החשבת שלי על מנת למצוא איזה מקור בן ערובה לתת לאיזה פרויקט שאני רוצה להפעיל.

אברהם נגוסה: חביב, אם אתה יכול להתייחס, כי אני שומע לפעמים שאתם, משרד הקליטה, לא מסיימים את התקציב שמיועד לכם, יש עודפים וזה חוזר לתקציב, האם זה אמת?

אברהם נגוסה: אם כן, למה?

<רבקה לויפר: המילה עודפים היא טעות, מדובר בהתחייבות.

<רבקה לויפר: המושג הוא עודפים, אבל הוא לא מסביר נכון מה זה.

<רבקה לויפר: מדובר בהתחייבות תקציבית של משרדי הממשלה, התחייבות לשלם ולא שילמו, לדוגמה כי הם חיכו לראות דוח ביצוע.

<רבקה לויפר: את התקציב הזה צריך להעביר משנת כספים אחת לשנת כספים אחרת כי תקציב המדינה על פי החוק הוא שנתי.

אברהם נגוסה: דו שנתי, לא שנתי.

<רבקה לויפר: בכל מקרה התקציב, גם כשהוא דו שנתי נקבע תקציב לכל אחת מהשנים והתחייבויות מועברת משנה לשנה.

<רבקה לויפר: כדי להעביר את ההתחייבות משנה לשנה קודם כל אגף התקציבים צריך להכין את הפנייה, לראות מה באמת כספים שהתחייבו עליהם ומשרד הקליטה מתחייב על 100% מהכספים שלו, אין לו עודפים, זאת אומרת הכסף שלו, הוא מנצל עד השקל האחרון ואת הפניות האלה ועדת הכספים צריכה לאשר.

<רבקה לויפר: המצב החריג שקרה השנה זה שאנחנו כבר ביוני ובדרך כלל בסביבות פברואר, אנחנו מעבירים את הפנייה וועדת הכספים מאשרת, השנה אנחנו ביוני ועדיין הפניות האלה לא אושרו.

<רבקה לויפר: זה מה שחביב התכוון.

<חביב קצב: תודה רבה.

<חביב קצב: אנחנו מנצלים את כל התקציב, אדוני היושב ראש.

אברהם נגוסה: יש לי עוד שאלה.

אברהם נגוסה: אני רוצה להוסיף, בעיריית רמלה, אם אני לא טועה, נאמר שם שיש שינויי מדיניות בלי שהם יודעים, בלי להתייעץ איתם, היא ציינה דוגמה של 15 שנה - - -

<לירון כרמלי: דיברתי על תכנית פל"א לדוגמה, קליטה בקהילה, של שנת 89' ל-15 שנה.

אברהם נגוסה: כן, אני רוצה שתתייחס.

אברהם נגוסה: תתייחס גם לפרויקטורים.

<חביב קצב: אני אתייחס לכול.

<חביב קצב: אז קודם כל זאת מסגרת העבודה שלנו.

<חביב קצב: קודם כל אני רוצה להגיד, שלא יישמע אחרת, אנחנו עובדים מאוד בסדר, מאוד מתואמים ומאוד בעבודה מסודרת ביחד עם כל הרשויות ואנחנו מעריכים את העבודה של כל הרשויות בכל נושא של התמודדות לא פשוטה, לא קלה, בנושא של קליטת העלייה.

<חביב קצב: אז שלא יישמע אחרת, חס וחלילה, אנחנו מכירים את העבודה, אנחנו מוקירים את העבודה, אנחנו מעריכים את העבודה ואנחנו עושים עבודה משותפת ביחד איתכם ואתם עושים את זה ביחד איתנו.

<חביב קצב: אז פשוט חלילה שלא יישמע אחרת, כי זה בדיוק המצב, תמונת המצב, ואנחנו עושים עבודה מאוד מגוונת, מאוד בקשר יומיומי כמעט בינינו לביניכם.

<חביב קצב: הנקודה השנייה שמועלית פה, ואת צודקת, לירון, את מדברת עכשיו על הנושא של שינויי תאריכי זכאות.

<חביב קצב: את מעלה פה נקודה מאוד נכונה לגבי המשך לאותם אנשים שהיו בפרויקט בנושא של פל"א.

<חביב קצב: את מעלה נקודה נכונה, אנחנו נבדוק את זה.

<חביב קצב: את מעלה נקודה נכונה, ברורה ואת צודקת.

<חביב קצב: אנחנו ניתן מענה לנושא הזה, אנחנו נבדוק מה יש לנו אפשרות לעשות.

<חביב קצב: אנחנו כרגע נמצאים ביציאה למכרז של פל"א ואנחנו נבדוק את האפשרויות האלה ואת צודקת.

<לירון כרמלי: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמח גם להתעדכן.

<חביב קצב: בוודאי.

<חביב קצב: אני מקבל את ההערה הזאת בחיוב.

<חביב קצב: עכשיו, הנושא של הפרויקטורים.

<חביב קצב: שוב אנחנו חוזרים לאותה נקודה שהסברתי לכם על כל הנושא, לא משנה, נקרא לזה עודפים או התחייבויות, אבל בשפת העם מה שנקרא קוראים לזה עודפים.

<חביב קצב: שוב, לצערי, בגלל שלא קיבלנו את העודפים בזמן.

<חביב קצב: לפני שבועיים או שלושה שבועות, אם אני לא טועה, אנחנו העברנו לכם את החוזים בנושא הפרויקטורים.

<חביב קצב: זה, לטעמי, רע.

<חביב קצב: לטעמי זה אפילו רע מאוד.

<חביב קצב: אנחנו עשינו את כל העבודה, מוכנים לכול, אתם הגשתם את הבקשות, אנחנו מסודרים מולכם, אתם מסודרים מולנו, אתם צודקים, אבל גם אנחנו צודקים, למה?

<חביב קצב: כי אנחנו לא יכולנו לבצע את ההחלטה, עד שמצאנו מקור תקציבי שיכולנו לבצע את ההחלטה ביצענו את ההחלטה.

<חביב קצב: את מעלה עכשיו את הנושא הזה, שפתאום את אומרת ש'היה לי, יש לי, שאני מעסיקה פרויקטור לעולים מדרום אמריקה ואתם כרגע שיניתם את הקריטריונים ואז אתם לא נותנים לי אותו'.

<חביב קצב: גם בזה את צודקת, אבל אנחנו עובדים על פי קריטריונים.

<חביב קצב: כשאנחנו יוצאים למבחן תמיכה אנחנו קובעים קריטריון, מה מספר העולים מכל ארץ שמזכה הפרויקטור.

<חביב קצב: אנחנו עובדים על תקופה ראשונית, הפרויקטור אמור ללוות את העולים בתקופה הראשונית.

<חביב קצב: יש מקרים חריגים שאנחנו בודקים אותם כרגע, אנחנו מוכנים לבדוק גם את הסוגיה הזאת, כי אני יודע שאתם, עיריית רמלה, עושים יופי של עבודה בקליטת העלייה, אני יודע שאתם ממש משקיעים הרבה ואנחנו ביחד איתכם מתאמים הרבה מאוד פרויקטים ואני יודע את זה.

<חביב קצב: נבדוק את הסוגיה הזאת.

<חביב קצב: אני לא יודע אם אני אצליח לתת לך מענה חיובי, אבל אני מבטיח לך שהנושא הזה ייבדק.

<לירון כרמלי: תודה רבה.

<חביב קצב: עכשיו לגב' טל, בנושא של סוכני השיווק.

<חביב קצב: אנחנו ביחד, אתם ואנחנו עובדים ביחד.

<חביב קצב: זה לא זה שאתם סוכני שיווק ואתם אחרים.

<חביב קצב: אין מה לעשות, יש שוני בין קבוצות אוכלוסייה, יש שוני בין קבוצת אוכלוסייה שהגיעו מבוכרה, מקווקז, מרוסיה, מאוקראינה, מצרפת ומאתיופיה ומאחרים.

<חביב קצב: אנחנו מנסים במשרד הקליטה לתת מענים בהתאם לקבוצות האוכלוסייה.

<חביב קצב: כמו שבקבוצת אוכלוסייה מאותה ארץ יש שוני בין משפחות צעירות לבין קשישים, לבין חד הוריות, לכל קבוצה יש את רמת הטיפול בה.

<חביב קצב: זה לא פשוט, אני מסכים איתך, בשורה התחתונה אתם נמצאים בחזית, אבל, וזה האבל הגדול, אנחנו מנסים ביחד איתכם, ואתם מגישים לנו את התכניות, לעבוד ביחד איתכם.

<חביב קצב: הייתה החלטת ממשלה, החלטת הממשלה שקבעה, החלטה 2446, שהתקבלה בפברואר 2015 שקבעה במסגרת עידוד העלייה משלוש ארצות, אוקראינה, צרפת ובלגיה, ונתנה להם עדיפות.

<חביב קצב: החלטת הממשלה קבעה לעולים שעלו ארצה מ-1 במרץ 2015 עד 31 בדצמבר 2015.

<חביב קצב: אנחנו כרגע נמצאים בדיונים לגבי המשך אותה ההחלטה.

<חביב קצב: יש לנו עכשיו דיונים עם אגף התקציבים, יש לזה השלכות, על פי מדיניות שלנו אנחנו רוצים לפתוח את זה לכלל העולים.

<חביב קצב: זה לא כזה פשוט, כי מדובר בהרבה תקציב ואנחנו יודעים, אדוני היושב ראש, שמעת על נומרטור פעם, נכון?

אברהם נגוסה: סבלתי מזה.

<חביב קצב: שמעת, בדיוק, אז אנחנו יודעים שיש לנו בעיה בנושא הזה באמצע השנה, אבל זה נמצא כרגע על שולחן הדיונים.

<חביב קצב: זה נמצא במצב אבסורדי כרגע, מאוד אבסורדי, שאנשים שהגיעו עכשיו בשנת 2016 לכאורה לא מקבלים את אותם דברים כמו אלה שהגיעו בשנת 2015.

<חביב קצב: זה מצב אבסורדי, זה לא טוב.

<חביב קצב: אנחנו בודקים כרגע את הסוגיה הזאת, אנחנו ביחד עם אגף התקציבים נטכס עצה לנושא הזה.

<חביב קצב: יש לי מילה אחת להגיד לחברי אבי, מנכ"ל עיריית נתניה.

<חביב קצב: יש לי בקשה, אנחנו איתכם בכל נושא של הדרישות שלכם.

<חביב קצב: הכדור לא אצלנו, לא אנחנו אחראים על זה, גם השר שלנו, שהיה אצלכם וגם היה בדיון בכנסת, הוא אמר דברים מאוד ברורים, שאנחנו מאוד בעד לתת את ההטבות, אם נותנים הטבות צריכים לתת הטבות לערים, לא משנה עכשיו מה ההגדרה, גברתי, עיר עלייה או עיר עולים, בשורה התחתונה צריכים לתת הטבות לרשויות שקולטות עולים.

<חביב קצב: אני לא יודע, דימה, אם זה נושא פטור מארנונה או לא פטור מארנונה, בשורה התחתונה יש ערים שאין בהם משרדי ממשלה ויש ערים שיש בהם הרבה משרדי ממשלה, יש פה איזה מין עיוות בנושא הזה, זה לא רק נושא של פטור או לא פטור מארנונה כי יש גם שוני, לפעמים הקימו בעיר כזאת איקס משרדים, הרבה משרדים, מחנות צבא ודברים אחרים ולפעמים בערים אחרות לא נתנו בהם, אז המבחן צריך להיות מספר העולים שהגיעו ליישוב.

<חביב קצב: אנחנו תומכים בזה, אנחנו דורשים את זה, אנחנו מבקשים את זה.

<חביב קצב: יתרה מזאת, אם אנחנו כמשרד ממשלתי יכולנו להצטרף לבג"צ, אסור לנו, היינו מצטרפים גם אליכם, אבל אסור לנו.

<חביב קצב: אחרי כל הפתיח שאני אומר, זה לא נכון שעכשיו אתם באים, וסליחה על הביטוי החופשי, קבל את זה ברוח טובה, ואתם מענישים את העולים, אתם סוגרים את מחלקת הקליטה ביישוב, אתם רוצים לסגור את האולפן, אתם רוצים לפטר את הפרויקטורים.

<חביב קצב: זה לא נכון, אני לא רוצה להגיד שזה כמעט לא הגון, אבל אנא מכם, יש הבחנה, אנחנו איתכם ביחד, העולים לא אשמים, העולים הם גם אזרחים שלכם.

<חביב קצב: אנחנו משתדלים לטפל ביחד איתכם ולעזור לעולים, אבל אנא ממך, תעביר את זה לראש העיר שלך, שהיא אישה מאוד יקרה, ותיקה ומטפלת כל הזמן בעולים, זה לא היום הראשון שלה, אנא ממך, תעביר את המסר גם לחברי המועצה, העולים הם לא בני ערובה, הם לא אשמים.

<חביב קצב: זאת בקשתי אליך ברמה הכי חיובית שאפשר להגיד.

<חביב קצב: עכשיו אלכס מרמת גן.

<חביב קצב: אני מסכים איתך בנושא של מימון הפעילות, אני רוצה להגיע למצב שאני בסוף שנה, לקראת ראשית שנה, אני אגיד לך מה התקציב שהולך להיות אצלך.

<חביב קצב: זה אחד הדברים שאנחנו מקיימים עליו דיונים ואני מקווה שאני אצליח לעמוד בזה וזו אחת הסיבות שדרשנו שכל התקציב של כל העבודה שלנו מול הרשויות יהיה בבסיס התקציב, ככה אנחנו נוכל לחלק אותו.

<חביב קצב: לא נוכל להגיד לך במדויק, אבל נוכל להגיד לך את המסגרת, נוכל להגיד לך לאיזה כיוון אתה יכול ללכת.

<חביב קצב: אתה צודק לגמרי.

<חביב קצב: גם אני כמנכ"ל לא יודע להפעיל תקציב אם אני לא יודע מה מסגרת התקציב שלי ואני באמצע השנה.

<חביב קצב: אתה צודק לגמרי, אני מסכים איתך לחלוטין.

<חביב קצב: אנחנו משתדלים לעשות את זה, אנחנו התחלנו השנה, אני מקווה שלקראת שנת 2017, איך אומרים?

<חביב קצב: בעזרת ה' ובלי נדר נצליח לעמוד במשימה הזאת, זו דרישה מאוד נכונה שאתה דורש.

<חביב קצב: מאוד חשוב לדעת, גב' טל, את דיברת על נושא של סוגי טיפול בעולים, אנחנו משרד ממשלתי, אנחנו לא יכולים להיות אחראים על קרן ידידות, לדוגמה.

<חביב קצב: כשבאה קרן ידידות ונותנת כסף או נותנת לאחרים זה לא בשליטתנו, זה לא לפי בקשתנו ולא בהסכמתנו, אבל אנחנו לא יכולים למנוע מאנשים וולונטריים, שיהיו מי שיהיו, שבאים ורוצים לתת כסף לאיקס עולים, לעולים האלה ולא לעולים האחרים.

<חביב קצב: את צודקת, זה מפריע לנו, זה לא טוב, אני מסכים איתך, אבל חשוב מאוד שתביני, גב' טל, זה לא בשליטתנו, זה לא נתון בידינו.

<טל ליפובצקי: אבל האם אתם כמשרד הקליטה יכולים לכנס את כל הגופים האלה ביחד, סביב שולחן אחד, בשביל שכל אחד יפעל אבל בתחום שלו, בנישה שלו, ובאמת שיהיה סל קליטה של מוצרים משלימים.

<טל ליפובצקי: שלא כל אחד נכנס לאותה הנישה בדיוק ומציע לאותו עולה סט - - -

<חביב קצב: אני מסכים איתך, אנחנו מנסים לעשות את זה, לא קלה הדרך.

<חביב קצב: את יודעת את זה, כל אחד מושך את השמיכה לפי מה שהוא רוצה.

<חביב קצב: אנחנו מנסים לעשות את זה, במהות אני מסכים איתך לחלוטין, זה לא טוב.

<טל ליפובצקי: צריכה להיות הסדרה מסוימת.

<חביב קצב: עולה ליד עולה, נמצאים שניהם באולפן, אחד קיבל יותר מהשני, זה נשמע אפילו רע.

<חביב קצב: הוא לא יודע מה מקור הכסף, הוא לא יודע מי האחראי שנותן לו או לא נותן לו.

<חביב קצב: אתם צודקים לחלוטין, זה מה שאנחנו אומרים, אנחנו נעשה כל מה שאנחנו יכולים על מנת לצמצם.

<חביב קצב: אני רוצה להגיד עוד נקודה אחת.

<חביב קצב: בכל הנושא של העבודה שלנו בכלל כמשרד, גם מול הרשויות וגם מול העולים, השנה, לצערנו, יש לנו ירידה במספר העולים.

<חביב קצב: יש לנו כרגע, על פי המספר של היום, ירידה של 20% במספר העולים מול שנה שעברה.

<חביב קצב: על פי הנתונים אומרים שבהמשך השנה יגיעו יותר עולים, בוא נקווה, בעזרת ה'.

<חביב קצב: לכל אחד יש את הסיבות לנמק למה, אני לא נמצא בפוזיציה שאני אנמק למה, אני יכול להגיד כרגע עובדה, יש היום פחות עולים.

<חביב קצב: אבל, וזה האבל הגדול, נכון כרגע שיש השנה פחות עולים, אבל יש עולים בשנה ובשנתיים האחרונות שהגיעו ועכשיו הם הגיעו לטיפול לאחר שסיימו את האולפן, לאחר שסיימו אולפן תעסוקתי, עכשיו הם צריכים לקבל את הטיפול בהכשרה וביזמות ובתעסוקה ובמקצועות ובנושא הדיור ובכל הדברים האחרים.

<חביב קצב: זאת אומרת העבודה שלנו בנושא הזה לא עובדת על מספר עולים שיגיעו עכשיו או לא יגיעו עכשיו, כי זה רצף טיפולי עד שהעולה, ואתם יודעים את זה, לא צריך לספר לכם את זה, מתחיל לסיים ולהגיע להיות כמו כל אחד מאיתנו, להגיע לקליטה נכונה ולהיקלט בתוך החברה, עד כמה שזה ניתן בקליטה קלה וקליטה מהירה.

<חביב קצב: אני מבטיח לכם דבר אחד, אנחנו נמשיך לעבוד ואם יש צורך לחדד יותר ואם יש צורך להנחות יותר, אם צריך לעשות יותר שיתוף פעולה איתכם אנחנו נעשה איתכם.

<חביב קצב: אנחנו פתוחים, אנחנו קשובים, מאוד אכפת לנו ואתם יודעים את זה, ואתם יודעים את זה מהנציגים שלנו בשטח ואתם יודעים שהעבודה שלנו איתכם בשטח הדדית, אנחנו מעריכים אתכם מאוד, אתם גם, סליחה שאני אומר, מעריכים אותנו, אנחנו עובדים ביחד, יש לנו מטרה אחת, שהוא הלקוח, העולה.

<חביב קצב: המטרה שלנו שאותו לקוח, העולה, יהיה כמה שיותר נכון על מנת לקלוט אותו על הצד הטוב ביותר.

<חביב קצב: אני מקווה, אדוני היושב ראש, שהקפתי את הכול, ודימה רצה להגיד משהו.

אברהם נגוסה: תודה.

<דימה אפרצב: בהבזקים בלבד.

<דימה אפרצב: אחת, מתוך ניסיון, באמת אני מצדיע לאגף התקציבים, רבקי, שאפו, זה לא מובן מאליו לשבת בוועדת העלייה והקליטה מההתחלה של הישיבה עד הסוף, זה מצביע על יחס של חשיבות ויחס של כבוד גם ליושב ראש וגם לנוכחים כאן.

<דימה אפרצב: באמת שאפו.

<דימה אפרצב: דבר נוסף, בכובע של יושב ראש ועדה במרכז לשלטון מקומי.

<דימה אפרצב: אדוני היושב ראש, הסוגיה של תשלומי הארנונה של משרדי הממשלה לרשויות המקומיות זו סוגיה שלא קשורה לעיר קולטת עולים, לא קולטת עולים, לא קולטת אף אחד, זו סוגיה של היגיון אלמנטרי, כי זה לא נעשה לשם שמים.

<דימה אפרצב: הרשויות מספקות שירותים בלי לבדוק אם זה משרד ממשלתי או זה משרד פרטי.

<דימה אפרצב: הסוגיה הזאת חייבת לקבל ביטוי ולא צריך לכרוך את זה בעניין של קליטת עולים.

<דימה אפרצב: בעניין של קליטת עולים צריך להיות ברור לחלוטין שרשויות שמתמודדות עם קליטת עולים צריך לראות איך משרד האוצר, או משרד ראש הממשלה, או אני לא יודע, צריכה לבוא אמירה מאוד ברורה שבאה ואומרת, ואנחנו דיברנו על זה שנים רבות, קליטת עולים זה מנוע צמיחה, נקודה.

<דימה אפרצב: לא משנה כרגע גיאוגרפיה, לא משנה שום דבר, זה מנוע צמיחה אדיר, שלב אחד במסגרת רשויות מקומיות, שלב שני, הרבה יותר חשוב, במסגרת כלכלת המדינה, חד משמעית.

<דימה אפרצב: זה שיש קבוצות עולים שאולי המדינה צריכה להשקיע קצת יותר זה יבוא על חשבון על יצירת תפוקות אדירות מקליטת עולים.

<דימה אפרצב: רק דוגמה אחת אני אתן, היום למדינת ישראל לייצר רופא עולה, יחידה אחת, רופא אחד, משרד הקליטה מצליח לעשות את זה בשנה אחת תמורת 300,000 שקל כל הסוגיה.

<דימה אפרצב: עולה חדש מצרפת, מרוסיה, מכל מקום, שהוא מגיע עם תואר רופא, תוך שנה, על חשבון מדינות אחרות, תמורת כסף מאוד מאוד קטן יכול לייצר פה פתרונות אדירים.

<דימה אפרצב: ואני לא רוצה להיכנס כרגע לסוגיות שקשורות להנדסה ורופאים ומורים ומה שאתם רוצים.

<דימה אפרצב: זו סוגיה כלכלית לכל דבר ועניין.

<דימה אפרצב: אני הייתי מאוד שמח אילו משרד האוצר היה מתייחס לזה באופן שכזה והיה יכול לייצר קופה נוספת לעודד רשויות לקלוט עולים וכבר תחליט הממשלה אם היא תעשה את זה כתקציב תוספתי למה שמשרד הקליטה יודע לתת או במסגרת משרד פנים דרך כל הסוגיות של תמיכות כאלה ואחרות, שזה בהחלט אפשרי לעשות.

<דימה אפרצב: הסוגיה השלישית זו בקשתי למשרד הקליטה.

<דימה אפרצב: בשלטון המקומי קיימת ועדה לקליטת עולים, זאת ועדה שיש לה נציגים מרשויות, היא עובדת בצורה מאוד מסודרת.

<דימה אפרצב: אני בהחלט מתחבר לאמירה של עמיתיי, נכון יהיה אם בפורום שידון על שינויי קריטריונים או שינויים כאלה ואחרים לתקצוב בצורה אולי אחרת, שיהיו הנציגים של הרשויות המקומיות, באמצעות המרכז לשלטון מקומי.

<דימה אפרצב: יש קשר אדיר ומצוין ומקצועי וזה יכול לעזור.

<דימה אפרצב: ואז, בדיוק כמו שאומר אדוני היושב ראש, זה באמת ישלים את הפער שקיים.

<חביב קצב: אתה צודק.

<דימה אפרצב: כי נכון הוא שמשרד הקליטה יקיים דיונים לא בתוך עצמו, אלא הוא יכניס פנימה את השותפים העתידיים שלו, שזה הרשויות המקומיות.

<דימה אפרצב: תודה רבה, אדוני היושב ראש.

אברהם נגוסה: בסדר גמור, אני חושב שזה דיון מאוד חשוב.

אברהם נגוסה: אסתר, ממועצת ארגוני העולים.

<אסתר בלום: תודה רבה.

<אסתר בלום: אנחנו יושבים כאן ואני רוצה לחזק את מה שהמנכ"ל אמר, עיריית נתניה, בבקשה לא לאיים, לא על העובדים ובטח לא על העולים.

<אסתר בלום: יש עכשיו כתבות שמסתובבות בכל השפות שכבר אתם סוגרים את השירותים.

<אסתר בלום: המאבק שלכם צודק ואנחנו באמת תומכים בו והוא נכון והוא הכי הגיוני, אבל לא על חשבון העובדים, בטח לא על חשבון העולים החדשים שעכשיו שומעים ועכשיו יגיעו בהמוניהם בחודשי הקיץ ואין אולפן, אין שום דבר.

<אסתר בלום: איך אפשר לעשות דבר כזה?

<אסתר בלום: איך אפשר לצאת בהכרזה כזאת?

<אסתר בלום: אנשים פשוט לא מבינים והם חסרי אונים.

<אסתר בלום: אנא מכם, אני לא יודע כמה הדיונים האלה ייקחו, לא יודעת אם יש דיונים, או כבר היו, כבר הייתה החלטה, לא הייתה החלטה.

<אסתר בלום: זה לא יכול להיות האיום הזה על הראש של העולים ושל העובדים.

<אסתר בלום: אני ראיתי כאן את החוברת של משרד הכלכלה.

<אסתר בלום: אם אנחנו כאן בפורום של גם משרדי ממשלה, אני רוצה לברך את מנכ"ל המשרד והוועדה להסרת חסמים שהוא מוביל אותה ובזכות זה יש תוצרים שרואים אותם, טיפין טיפין, אבל יש תוצרים גדולים יותר ששומעים עליהם, כמו הנושא של רופאי השיניים, שזה לכלל העולים, דרך אגב, זה לא רק לצרפתים, זה לכל העולים מכל המדינות.

<אסתר בלום: זו חוברת שתורגמה לארבע שפות כדי להנגיש את המידע בכל הקשור לרישיון ולרישום מהנדסים ואדריכלים שעד כה לא היו מתורגמים בשפות אלה.

<אסתר בלום: אז אנחנו בימים הקרובים ממשיכים לעבוד ואני מקווה שיוספו בדיונים של הוועדה עוד מקצועות אחרים שאנחנו צריכים לדון ולעבוד עליהם.

<אסתר בלום: אז שני המסרים, בבקשה מכם, באמת.

<אסתר בלום: תודה.

<דימה אפרצב: אדוני היושב ראש, אני ממש מסרב להאמין, אני אומר את זה לחברי מנתניה, שנתניה אלופת קליטת עולים, שרובנו לומדים, אני חושב שזה יותר מסר, העברת מסר מאוד חד וברור שנתניה מבקשת עזרה.

<דימה אפרצב: אני מסרב להאמין שראש עיריית נתניה, מרים האגדית, ועיריית נתניה האלופה בקליטת עולים תפגע בעולים במאבק שלה.

<דימה אפרצב: אני מסרב להאמין, צריך להתייחס לזה כמסר, אבל צריך להרגיע את העולים, זה בעיקר בגלל חוסר הבנה, בעברית אולי.

<דימה אפרצב: אני לא מאמין שעיריית נתניה תפגע בעולים, אין אופציה כזאת, פשוט אין אופציה כזאת.

<אסתר בלום: החומרים וההודעות הגיעו לכל העולים בכל השפות, זה פשוט וברור, הכותרות ברורות ומדברות בעד עצמן.

אברהם נגוסה: אני רוצה להגיד שאני לא רציתי לגרור את הדיון בנושא נתניה כיוון שנושא הדיון כולל את כל הרשויות המקומיות, אבל בנושא נתניה ספציפית אנחנו מקיימים דיון.

<אבי בן חמו: בנושא נתניה ספציפית, רק להבהיר, חד משמעית זה לא נגד העולים, אנחנו מחבקים את העולים, הבג"צ הוא נגד המדינה.

<אבי בן חמו: אני יודע שהמדינה - - -

<אסתר בלום: תעשו את העבודה, אבל לא מתחת לזרקורים.

<אבי בן חמו: שמעתי אותך, יש לי מספיק יועצים והם לא פה.

<אבי בן חמו: שמעתי אותך, תודה.

<אבי בן חמו: אנחנו יודעים שהמדינה אמורה להגיב עד אמצע אוגוסט לעתירה הזאת.

<אבי בן חמו: שמעתי את כל מה שנאמר פה, אני אעביר את המסר לראש העיר.

<אבי בן חמו: אנחנו לא נגד העולים, אנחנו בעד העולים, הבג"צ הזה הוא רק לתקן איוולת שהמדינה יצרה.

<אסתר בלום: נכון, צריך לתקן.

אברהם נגוסה: בנושא הזה כולנו איתכם, אין מחלוקת, אבל עד אז לא צריך להפסיק את השירותים לעולים, לא להפוך את העולים לבני ערובה.

אברהם נגוסה: זו הדרישה ואנחנו נקיים בשבוע הבא דיון מעמיק בנושא הזה.

אברהם נגוסה: בבקשה, אדוני, מיכאל בן הרוש.

אברהם נגוסה: בבקשה, ואז אנחנו עוד מעט מסכמים את הדיון.

<מיכאל בן הרוש: תודה רבה ליושב ראש הוועדה שנתן לי את רשות הדיבור.

<מיכאל בן הרוש: אני ביקשתי את רשות הדיבור אחרי ששמעתי את אדון יהודה מהסוכנות ואת מנכ"ל משרד העלייה והקליטה ואמרתי שחובה לדבר, כי, רבותיי, אנחנו מדברים כאן בעם ישראל ובמדינת ישראל, קיום מדינת ישראל.

<מיכאל בן הרוש: אני הגעתי לישיבה הזו לאחר שהייתי בישיבות על הנושא הפלסטינאי והגעתי למסקנה שאם לא יהיה פה רוב יהודי בעוד 15 שנה המדינה הזו לא תתקיים.

<מיכאל בן הרוש: שני דברים יכולים להביא את הרוב היהודי, זה עלייה גדולה וילודה גדולה.

<מיכאל בן הרוש: אני מדבר בנושא המקרו, כי זה הנתון שיהיה בעוד 15 שנה, לא יהיו כאן מספיק יהודים הרוב הערבי יגבר עלינו ואנחנו נאבד את המדינה.

<מיכאל בן הרוש: אז לתשומת ליבכם, כולכם שמטפלים בנושא של הקליטה, זה חשוב מאוד לרכז את כל הנושא של הקליטה במשרד הקליטה ולא משרד החינוך ולא משרד הפנים.

<מיכאל בן הרוש: אני שומע כאן דברים שאני חושב שאני אולי בשנות ה-50.

<מיכאל בן הרוש: היום יש הרבה מחשבים, היום יש הרבה אפשרויות לנתב את הדברים בצורה מדויקת וכפעיל של כולנו וכאחד שאכפת לו ממדינת ישראל, אני לא עליתי עכשיו, עליתי ב-48', חשוב לי מאוד שתהיה עלייה גדולה לארץ ישראל.

<מיכאל בן הרוש: עכשיו הוקמה עמותת גג לעולי צרפת, עמותת קעליטה, יש להם הרבה רצון להביא 30,000 עולים.

<מיכאל בן הרוש: בבקשה, תתמכו בהם, תנו להם את כל הכוח ואת כל האפשרות להביא את העולים האלה לארץ ישראל.

<מיכאל בן הרוש: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה, אדוני.

אברהם נגוסה: אני מסכם את הדיון ואני מתחבר גם לאדוני שדיבר עכשיו, שהעלייה היא אחד מאבני היסוד של מדינת ישראל.

אברהם נגוסה: עליית יהודים לארץ ישראל זה מה שיחזק את מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית ולכן חשוב לנו לשים את התשתית החברתית לקליטת העלייה.

אברהם נגוסה: בפגרה אני הסתובבתי בקהילות יהודיות בארצות הברית, באירופה, ואנשים אומרים לי 'אנחנו רוצים לעלות לישראל, אבל אני מפחד שלא תהיה לי עבודה, אני מפחד שאני אהיה מובטל'.

אברהם נגוסה: אלה הדברים שאנשים דיברו איתי.

אברהם נגוסה: יש אנשים שכבר החליטו לעלות, אבל הם נמצאים בחרדה מהבחינה הזו.

אברהם נגוסה: לכן חובה עלינו, גם הרשויות המקומיות, גם משרדי הממשלה, לבנות תשתית קליטה נכונה כדי שהאחים שלנו שנמצאים בגולה, שהם יוכלו לעלות ולחזור הביתה ללא חרדה.

אברהם נגוסה: זה מה שצריך להיות המשימה הלאומית שלנו כולנו.

אברהם נגוסה: בנושא שקיימנו דיון, אני אקיים דיון בקרוב, בתיאום עם יושב ראש ועדת הפנים, לקיים דיון משותף בנושא ערי עולים ובהשתתפות שר הפנים.

אברהם נגוסה: אנחנו נקיים בקרוב.

אברהם נגוסה: בנושא נתניה, אנחנו נקיים דיון ספציפי בנושא הזה בעניין הפסקת השירותים.

אברהם נגוסה: אנחנו נקיים את זה בשבוע הבא, כל מי שיכול לתרום מוזמן להגיע ואנחנו נדון ואני מקווה שנצליח לשכנע את ראשי ההנהלה של עיריית נתניה שלא להפסיק את העניין.

אברהם נגוסה: אנחנו איתם במלחמה הצודקת שלהם, שהמדינה תיתן להם תקציב, אנחנו תומכים בכל הרשויות המקומיות שקולטות עלייה, אנחנו גם נעמוד על זה שערים שמקבלים בשם העולים והם לא קולטים עלייה, נעמוד על זה שהתקציבים האלה יעברו לרשויות שהם אלה שקולטים את העלייה.

אברהם נגוסה: אני מאוד מודה לכם שהשתתפתם פה ואנחנו נמשיך לדון ונביא את השינוי המתבקש על מנת שנוכל לקלוט את העולים החדשים.

אברהם נגוסה: תודה, אדוני המנכ"ל, שהשתתפת בדיון, תודה רבה לכם.