הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 20, פרוטוקול מספר 110, 2016-08-15 11:00

עאידה תומא סלימאן: בוקר טוב לכולם, סאבח אל חיר.

עאידה תומא סלימאן: אני פותחת את הישיבה של הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי.

עאידה תומא סלימאן: היום 15 באוגוסט 2016 ולמרות תנאי הפגרה ולמרות שאנחנו אמורים להיות בפגרה, אנחנו ראינו לנכון לקיים את הדיון הזה, שהוא על תנאי העסקת מנהלות המשפחתונים, נושא שכבר נדון כמה פעמים, שעלה לכותרות, ירדת מהכותרות, אבל המאבק של המנהלות עצמן, שקשה לי אפילו לפעמים להגיד מנהלות, המטפלות עצמן, ממשיך.

עאידה תומא סלימאן: כפי שידוע לכולן, אני לפחות ליוויתי את המאבק הזה מעל לשנה וחצי עכשיו, לפני זה גם כפעילה פמיניסטית ידעתי על קיומו.

עאידה תומא סלימאן: ובינתיים, מאז שלפחות אני התחלתי להתוודע למאבק הזה, לא התקדמנו הרבה ולא פתרנו הרבה מהסוגיות העמדות בפני המטפלות עצמן ובפני רשויות המדינה.

עאידה תומא סלימאן: עוד לא קיבלנו תשובות ברורות.

עאידה תומא סלימאן: הנושא לא רק נוגע לנו וחשוב לנו בגלל שהנשים הנפלאות האלו, שעושות את העבודה המסורה שלהן, מגדלות את הדורות הבאים של אזרחים ואזרחיות; לא רק בגלל שהן עובדות קשה כדי להתפרנס, אלא בקונטקסט של הימים האלה, כשאנחנו מדברים יותר ויותר על תעסוקת נשים באופן כללי ותעסוקת נשים ערביות באופן מיוחד.

עאידה תומא סלימאן: כאשר המדינה מקצה משאבים ותכניות כדי לשלב את הנשים בתעסוקה, אנחנו עומדים בפני מצב שאכן יש כ-3,600 נשים שהשתלבו בתעסוקה דרך המשפחתונים.

עאידה תומא סלימאן: אלה הנשים המטפלות עצמן.

עאידה תומא סלימאן: אבל אנחנו רוצים שנשים יעבדו וישתכרו בכבוד.

עאידה תומא סלימאן: לא רק שיעבדו, אנחנו רוצות שנשים, כאשר הן יעשו את העבודה שלהן, ירגישו שהן מקבלות את התגמול המגיע להן על העשייה שלהן.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו רוצות שנשים ישתלבו בתעסוקה, אבל בתנאים מכבדים, כאשר הן יודעות שכשיהיו בגיל מבוגר יותר, בעת זקנה, תהיה להן את האפשרות להתפרנס מתנאים שחסכו להן כל החיים שלהן.

עאידה תומא סלימאן: ובנוסף לנשים האלה, יש עוד נשים שמחכות שיהיו להן משפחתונים כדי לשלוח את הילדים שלהן, כדי שירגישו בטוחות שהן יכולות לצאת ולהשתלב בשוק העבודה, כאשר הן יודעות שהילדים שלהן מטופלים היטב.

עאידה תומא סלימאן: כך שהנושא שאנחנו עומדים מולו הוא לא נושא ספציפי רק למטפלת עצמה, אלא הוא נושא שיש לו השלכות גם על אזרחיות אחרות, על נשים אחרות, על משפחות שלמות וגם על כלכלת מדינת ישראל, תתפלאו לשמוע.

עאידה תומא סלימאן: אני כאילו עכשיו זורקת על הכתפיים שלכן נטל גדול, אבל ככה זה המצב.

עאידה תומא סלימאן: בגלל שאני יודעת שלא היה, והייתה התקדמות בנושא או שניים, אחד מהם הנושא של אל חאג' ואל עומרה, שאנחנו דיברנו עליו, וימי השלג, למרות שזה עדיין לא ברור.

עאידה תומא סלימאן: אפשר לחשוב שאנחנו בשוודיה ומודאגים מימי השלג.

עאידה תומא סלימאן: כולה יכולים להיות יום או יומיים ועל זה יש ויכוח.

עאידה תומא סלימאן: אבל אני יודעת שיש עוד נושאים שעומדים על הפרק.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לגברת נעה נוצני, רכזת ענף הגיל הרך בכוח לעובדים, לפתוח – איפה אנחנו עומדים מנקודת מבטכן, וכמו שנציגי משרדי הממשלה מכירים אותי כבר, אני אוהבת קודם לשמוע מבט של הארגונים ושל קבוצות האינטרס של כל נושא, ואחר כך ננסה לקבל תשובות.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

אורי מקלב: הדיון הוא במסגרת הצעות לסדר של המליאה, שעברו לוועדה?

עאידה תומא סלימאן: גם, נכון.

עאידה תומא סלימאן: סליחה, אני לא הזכרתי את זה.

עאידה תומא סלימאן: תודה שהזכרת לי.

אורי מקלב: אני פשוט - - -

עאידה תומא סלימאן: נכון, נכון, חשוב להזכיר שהנושא, בגלל שהיו גם התקשרויות ודרישות מהארגון עצמו, אני שכחתי להזכיר שהדיון בא גם מאחר שעלתה הצעה לסדר היום בנושא, שהועברה אלינו מהמליאה, על כושר השתכרות נמוך והעדר תנאים סוציאליים למטפלות במשפחתונים של משרד הכלכלה, גם של חבר הכנסת אורי מקלב וגם שלי, אז הייתה.

אורי מקלב: זה היה שלך ואני הצטרפתי במליאה אליך, ובמליאה אני גם נגררתי עכשיו לוועדה יחד איתך.

עאידה תומא סלימאן: בסדר גמור.

עאידה תומא סלימאן: מצדי זה בסדר.

אורי מקלב: זה בסדר.

אורי מקלב: זה שאת נותנת לי זה בסדר, אבל האמת - - -

עאידה תומא סלימאן: תרצה לפתוח?

אורי מקלב: אני בסדר.

אורי מקלב: תתני לפי מה שנתת ואחרי זה.

עאידה תומא סלימאן: בסדר, אם תרצה.

אורי מקלב: זה בסדר.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, סליחה.

אורי מקלב: אמרת לה, לא ניקח ממנה.

<נעה נוצני: אני מוותרת על התור שלי, זה בסדר.

<בת שבע אפריים: הוא מלווה אותנו כבר המון שנים.

אורי מקלב: כן, בסדר.

עאידה תומא סלימאן: אז אחרייך.

<נעה נוצני: אחרי?

<נעה נוצני: אוקיי, בכייף.

עאידה תומא סלימאן: אני הייתי צריכה להתחיל את זה אחרת.

אורי מקלב: לא, לא, זה בסדר גמור.

אורי מקלב: אני רק רציתי לוודא שאני נמצא במסגרת הנכונה, כי יש לזה חשיבות.

עאידה תומא סלימאן: בסדר, זה במסגרת, כן.

אורי מקלב: יש לזה משמעות אם זו הצעדה לסדר שמגיעה לוועדה.

עאידה תומא סלימאן: נכון.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

<נעה נוצני: אז קודם כל תודה רבה לחברת הכנסת תומא סלימאן ולחבר הכנסת מקלב, על תמיכה והמשכיות, כי המאבק שלנו הוא כבר כמה שנים טובות ואתם יחד איתנו לא נכנעים ולא מוותרים, אז תודה רבה.

<נעה נוצני: אני אתן איזו סקירה קטנה.

<נעה נוצני: רוב האנשים מכירים טוב כבר את מבנה ההעסקה, כי אתם באמת כבר כמה שנים איתנו ואחר כך אני אספר איפה הדברים עומדים היום.

<נעה נוצני: אז כמו שאמרת, בישראל פועלים 3,700 משפחתונים בפיקוח משרד הכלכלה עד לפני שבוע וחצי, עכשיו משרד הרווחה – תתחדשו.

<נעה נוצני: המשפחתונים מהווים מסגרת טיפולית-חינוכית-בטיחותית ומפוקחת – חשוב מאד – ל-18,000 ילדים מדי שנה, ילדי רווחה וילדים של אמהות עובדות, ומספקים בעצם מקום עבודה ל-22,000 נשים, לא מספק מקום עבודה, אלא מאפשר ל-22,000 נשים לצאת לשוק העבודה – אם האמהות עצמן וגם המטפלות, שמגיעות מהאוכלוסיות האלה, מאוכלוסיות ששייכות לפריפריה החברתית כלכלית בישראל.

<נעה נוצני: אז זה מאפשר להרבה מאד נשים פתרון מצוין וגם להרבה מאד ילדים, שכמו שאנחנו יודעים, אחוזי הילדים שזוכים למסגרות מפוקחות הוא קטן, רק 23% במדינה.

<נעה נוצני: הבעיה היא בעצם תנאי ההעסקה של המטפלות.

<נעה נוצני: המדינה מחשיבה אותן עצמאיות, למרות שאני חושבת, וכבוד יושבת הראש, את הצגת את זה בצורה הטובה ביותר בדיון הקודם, שהן העצמאיות הכי נטולות עצמאות שאי פעם נתקלת בהן.

<נעה נוצני: כל דבר נקבע להן על ידי המדינה – כמה הן ירוויחו, כמה ילדים הן יקבלו.

<נעה נוצני: מתי הן פותחות את המשפחתון, מתי הן סוגרות את המשפחתון, מתי הן יכולות לצאת למחלה ואבל, כל דבר ודבר נקבע להן.

<נעה נוצני: ומנגד הן בעצם לא מקבלות שום דבר.

<נעה נוצני: אין להן תנאים סוציאליים, השכר שלהן כל כך נמוך, שהן לא יכולות להפריש לפנסיה.

<נעה נוצני: כשהן חולות, כשחלילה נפטר מישהו קרוב מדרגה ראשונה, הן צריכות להביא מחליפה לבית שלהן ולשלם למחליפה.

<נעה נוצני: אז לא רק שהן צריכות להתמודד עם האובדן והכאב, הן גם צריכות עוד להתמודד ולמצוא פתרון, כמו ענישה כלכלית עליהן ועל המשפחה שלהן.

<נעה נוצני: הן עם ימי חופש מוגבלים.

<נעה נוצני: מטפלת שמטפלת 30 שנה או מטפלת שנה, אותו דין, אותם ימי חופשה וככה המצב נמשך בעצם שנים על גבי שנים, כאשר השכר היום הוא מתחת לשכר מינימום, הן עובדות למעלה מ-230 שעות בחודש.

<נעה נוצני: זה מוגדר להן על ידי מגדר הרווחה, כי הן עובדות 9.5 שעות ביום ועוד יש כמובן זמן שהן מכינות את המשפחתון, ניקיונות, בישולים, קניות וכהנה.

<נעה נוצני: אז אנחנו חושבים שאפשר לפתור את זה על ידי זה שהן תהייה שכירות והן צריכות להיות שכירות, כי הן פשוט שכירות היום בלי זכויות, אבל זה ייקח קצת זמן ולכן יש לנו דברים מאד מאד דחופים שאנחנו רוצים לטפל בהם כבר לתחילת שנת הלימודים הקרובה, כשמדובר בעצם על בקשה להעלאת תעריף, שהן תוכלנה להפריש לפנסיה ופיצויים.

<נעה נוצני: דבר שני זה פתרון לימי מחלה ואבל.

<נעה נוצני: או שהמדינה תכניס את זה בתעריף או שאנחנו בהחלט פתוחות לנושא של פיזור הילדים בצורה בטוחה כמובן במשפחתונים, ונושא של החופש, שתהיה התחשבות בוותק בימי החופש.

<נעה נוצני: היום אנחנו חושבים שזה דרישות מאד מאד בסיסיות ומינימאליות לאישה שעובדת קשה.

<נעה נוצני: אנחנו לא צריכות לקבץ נדבות.

<נעה נוצני: הן עובדות קשה והן צריכות לקבל על זה תגמול.

<נעה נוצני: מבחינת מה שעומד היום, כבר במשך למעלה מחצי שנה נגרר הסיפור עם משרד הכלכלה ומשרד האוצר.

<נעה נוצני: סמנכ"לית המשרד, מיכל צוק, לא נענתה לאף אחת מהדרישות שלנו ולא הסכימה להיפגש איתנו.

<נעה נוצני: לצערנו חודש שעבר נאלצנו לשבות, לעשות שביתת אזהרה של יום אחד.

<נעה נוצני: נקווה שלא נצטרך לחזור על זה.

<נעה נוצני: יש כן התקדמות יותר מהירה.

<נעה נוצני: עדיין אין הסכמות על שום דבר, אבל ההתקדמות וההידברות היא עם מנהלת אגף מעונות היום במשפחתונים – גלית יעקובוב.

<נעה נוצני: הייתה לנו פגישה עם משרד האוצר.

<נעה נוצני: אמרו לנו לחזור עם דברים וכרגע הם פשוט לא נפגשים איתנו.

עאידה תומא סלימאן: מתי הייתה הפגישה?

<נעה נוצני: כבר לפני למעלה מחודש, וכבר עוד מעט תחילת שנה וזה כל פעם לא מתקיים.

<נעה נוצני: הדרישות שלנו הן לא כל כך בשמיים מבחינה מספרית.

<נעה נוצני: מדובר על בסביבות ה-8 מיליון שיעלה למדינה, אם יקבלו כמובן את הנושא של פיזור של ילדים במחלה ואבל.

<נעה נוצני: אם לא, הדרישה שלנו תעלה בכמה אחוזים וזה יהיה בסביבות ה-12 מיליון שקלים.

<נעה נוצני: זהו.

<נעה נוצני: אנחנו מאד מאד רוצות - - -

עאידה תומא סלימאן: השינוי בתעריף הנדרש כולל תנאי פנסיה או בלי?

<נעה נוצני: זה כמה שזה יעלה למדינה.

<נעה נוצני: כמובן יש גם את החלק של ההורים, אנחנו נשמח שכל המדינה תיקח, אבל בדרך כלל ההורים גם לוקחים חלק.

<נעה נוצני: כן, זה אומר שהשכר שלהן יהיה מספק.

<נעה נוצני: עדיין השכר שלהן לא יהיה להיט, אני מודה, אבל לפחות הם יוכלו להפריש לפנסיה ופיצויים ויוכלו לצאת לזקנה בכבוד.

<נעה נוצני: אנחנו נתחיל בזה.

<נעה נוצני: לצערנו אנחנו צריכים להתחיל בדבר כל כך בסיסי ואנושי.

<נעה נוצני: זהו.

<נעה נוצני: אנחנו מאד מאד רוצות לעבוד עם המשרדים.

<נעה נוצני: אנחנו לא מעוניינות בשום שביתות ועניינים, רק שיישבו איתנו, שיקדמו פתרונות כמה שיותר מהר.

<נעה נוצני: זהו.

<נעה נוצני: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני רק רציתי לשאול אם נציג משרד האוצר הגיע, כי אני יודעת שמורן מזור התקשר בבוקר והתנצל בגלל מצב משפחתי שהוא לא יכול להגיע.

עאידה תומא סלימאן: הגיע מישהו מטעם האוצר?

עאידה תומא סלימאן: לא.

עאידה תומא סלימאן: כנראה לא.

עאידה תומא סלימאן: ברוכה הבאה חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה גברתי היושבת בראש.

אורי מקלב: אני באמת מודה לך על עצם קיום הדיון, במיוחד על ציר של פתיחת שנת הלימודים וכפי שאמרתי מקודם בקריאת הביניים שלי, אני הצטרפתי אלייך בהצעה דחופה לסדר.

אורי מקלב: זה היה על ציר השביתה של מפעילות המשפחתונים, שהיה דבר כואב מאד וזה חריג.

אורי מקלב: הפגנה אחת הייתה לפני שנה, אולי השביתה הראשונה.

אורי מקלב: אני לא חושב שהיו הרבה שביתות.

אורי מקלב: אולי שנייה.

<קריאה: היו, היו.

אורי מקלב: היו אולי בעבר, אבל אתם לא עושים את זה חדשות לבקרים מתוך אחריות להורים.

<קריאה: לא, לא.

<קריאה: פעם בשנה.

אורי מקלב: אני רק רוצה להגיד לכם שהחשיבות של עצם המשפחתונים, ראינו את זה לקראת השביתה, אז פתאום ההורים התעוררו, איך אתם נותנים לשבות, תראו מה שקורה כששובתים.

אורי מקלב: אז ככה יש להם קצת בעיה, למפעילות המשפחתונים.

אורי מקלב: "מתעמרים" בהן גם מצד המשרדים וגם מצד שני ההורים.

אורי מקלב: אני לא חושב שהם מתנהגים, גם ההורים, אם כולם או בחלקם בכל אופן, תוך ניצול כל הזכויות שמגיעות.

אורי מקלב: וגם אם האמא בבית ויש ילד, אבל בכל אופן אם יש משפחתון, אז למה לא? נביא את הילד למשפחתון, זה דבר שיכול להועיל ויכול להקל.

אורי מקלב: כפי שאת אמרת, גברתי היושבת בראש, שהמשפחתונים והמעונות זה העוגן המרכזי לנשים, אמהות, לצאת לעבודה.

אורי מקלב: זה הדבר המרכזי וכשזה לא מתפקד טוב, אז אנחנו יודעים שגם ההורים, האמא לא יכולה ללכת לעבודה בראש שקט וכמובן אנחנו צריכים לדעת את זה ואני אומר את זה לנו, שזו לא רק השאלה של מפעילות המשפחתונים, מנהלות המשפחתונים, שהן נפגעות והן מקופחות ויש להן איזה שהוא מימד של ניצול, אלא גם ההורים צריכים לדעת.

אורי מקלב: אנחנו כהורים או אנחנו כסבים וסבתות, בהחלט יודעים שכשמפעילות לא מרוצות, אין להן את התנאים הטובים – זה גם פוגע.

אורי מקלב: אי אפשר לדרוש ממישהו לתת את המיטב, את המקסימום שהוא יכול לתת, כשהוא צריך להתמודד עם קשיים לא פחותים.

אורי מקלב: אני אומר את זה מכיוון שזה נראה שלא נורא, אז אפשר לרדות בהן ואפשר שהן תעבודנה בתנאים אחרים.

אורי מקלב: אנחנו לא מגנים על כל מי שבמשק, אולי עובר ניצול או שלא מקבל את התנאים הנכונים.

אורי מקלב: יצירת הכלאים, גברתי היושבת בראש, של עצמאות יחד עם מישהו שהוא מפעיל אתכם, זו יצירה שלא קיימת.

אורי מקלב: מצד אחד הוא עצמאי, כל הדרישות הן של עצמאים ומצד שני מישהו מרגיש שהוא המפעיל שלו, העובד שלו, שזה המשרדים הממשלתיים.

אורי מקלב: לצורך העניין אני רק אגיד מה שאמרתי בכנסת – איך היינו מסתכלים, איך היינו מגיבים כשהיינו שומעים על מפעל פרטי שמעסיק עובדות ללא תנאים, שום תנאי פנסיה ושום תנאים של זכויות.

אורי מקלב: הוא היה משלם מתחת לשכר המינימום, מדוע?

אורי מקלב: רשמי זה שכר מינימום, אבל כשאנחנו יודעים שאותן מנהלות המשפחתונים צריכות להכין את המקום לפני ההפעלה, הן צריכות לסדר את המקום אחרי ההפעלה, כל זה לוקח זמן.

אורי מקלב: זה לא שמגיעים איזה שבעה גמדים ו - - -

עאידה תומא סלימאן: אף אחד לא משלם להן על שכירות החדר.

אורי מקלב: גם שכירות החדר.

<קריאה: וציוד.

אורי מקלב: את השכר קובע המעביד, שהוא לא נמצא, אבל הוא קובע את השכר.

אורי מקלב: הוא דורש.

אורי מקלב: הוא לא נותן שום תנאים.

אורי מקלב: הוא גם קובע מה החופשות, הוא גם קובע, יש לו פיקוח מאד צמוד, אפילו נוקשה במידה מסוימת – אבל בסדר – לטובת הילדים כמובן, אבל פיקוח נוקשה.

אורי מקלב: את כל הזכויות הוא דורש והוא מתעלם מכל הדברים שצריכים לטפל בהם .

אורי מקלב: הדוגמא היא, כשעובדת או מנהלת משפחתון, חס וחלילה קורה לה אסון בבית, היא יושבת שבעה, היא צריכה בתוך כל הצער הזה, בתוך כל מה שקורה לפני זה ואחרי זה, היא צריכה לדאוג למישהו שימלא את מקומה וצריך להיות באותה מיומנות.

אורי מקלב: הרי לא יכולים להביא סתם מישהו, אלא צריך להביא מישהו שהוא באמת – וגם בצדק – שכל האחריות עליו.

אורי מקלב: הרי יש אנשים שהיום לא עובדים במגזר העצמאי, אפילו יועצים משפטיים.

אורי מקלב: אני שואל אותם למה אתם באמת ב - - - מעולות, הוא אומר להיות עצמאי יש לזה את החסרונות ואת הדרישות שלו, אבל זה לא לכל אחד.

אורי מקלב: יש כאלה שמעדיפים לעבוד פחות, אבל הם יודעים שהם רוצים נטו ולא להתעסק עם כל מה שמסביב.

אורי מקלב: מי שעצמאי, ומי שיודע מה זה עצמאי – עצמאי זו דרישה.

אורי מקלב: יש לזה מטלות על עצמאי.

אורי מקלב: זה לא דבר שהוא ככה, רק התואר שהוא עצמאי.

אורי מקלב: זה מחויבויות שהן נוספות על כל העבודה.

אורי מקלב: דורשים מהן את זה בדרישה המקסימאלית, ומצד שני, כשזה מגיע באופן המעשי לשכר, לתנאים ולדרישות, אין להן לא אוזן קשבת, אף אחד לא מתחשב בדרישות ובתנאים וברגולציה שאנחנו מפעילים מעל.

אורי מקלב: עכשיו יש איזה שהוא שינוי בנושא הזה, כשכל הנושא של המעונות והמשפחתונים עבר למשרד העבודה והרווחה, אבל זה עבר בילד אין, זאת אומרת זה עבר כמקשה אחת למשרדים.

אורי מקלב: אני לא אומר שאין לזה איזו משמעות.

אורי מקלב: בכל אופן המנכ"ל זה מנכ"ל אחר במידה מסוימת, אמנם המנהלים, אבל כאן אני חושב שמה שאנחנו כן צריכים לעשות, בכל אופן משנה מקום משנה מזל.

אורי מקלב: יכול להיות שאנחנו נמצאים היום במקום אחר, במשרד שיכול להיות שכן יהיה קשוב, כן יפתח את אוזנו ויראה, הוא כן אמון על תנאי העובדים, הוא יודע מה זה נקרא תנאי עובדים, הוא יודע מה זה דרישות מעובדים, מה אנחנו דורשים מאנשים.

אורי מקלב: זה גם משרד שלכאורה הוא עכשיו, חדש, יש לו איזה תובנות.

אורי מקלב: הפנייה שלנו צריכה להיות, המסקנות שאנחנו באמת נפנה לשר ולמנכ"לים, שיראו ושלא יהיו אטומי ושיהיו קשובים.

אורי מקלב: לעשות שינוי רפורמה, עושים היום רפורמות, זה עדין של רפורמות, רפורמה חברתית אמיתית זה בנושא הזה של מפעילות המשפחתונים.

אורי מקלב: ההשלכה היא השלכה אמיתית גם על המפעילות, שהן בסך הכל 18,000, כמה מפעילות יש?

<נעה נוצני: 3,700.

אורי מקלב: 3,700 משפחתונים, אבל 22,000 נשים עובדות ו-18,000 ילדים נמצאים בהם.

אורי מקלב: אני בטוח גם שאם יהיו תנאים טובים יותר, יתאספו לנו עוד משפחתונים.

אורי מקלב: אחד הדברים שאנחנו צריכים להתמודד בתקופה האחרונה, זה החוסר במשפחתונים.

אורי מקלב: אם אנחנו נתקלים היום בנשים עובדות, הן יגידו לך שהבעיה שלהן לצאת לעבודה זה מחסור במשפחתונים.

אורי מקלב: מה פתאום שאחת תהיה מוכנה לצאת לעבודה כשאין לה תנאי פנסיה?

אורי מקלב: היא יכולה לעבוד 30 שנה, אין לה בזה שום משמעות לעניין הזה, אין לה נושא של ותק, אין התחשבות בעבודה שלה.

אורי מקלב: לכן חובתנו היא לקחת את הנושא הזה של הפעלת המשפחתונים, לשדרג אותו, לעשות בו רפורמה כלכלית שתעמיד את התנאים של המפעילות במרכז, וממילא גם כל ההסדר הזה יהיה הסדר אחר לגמרי.

עאידה תומא סלימאן: אני מסכימה איתך, במיוחד לאור המצב גם כן של חלוקת התקציב בין המעונות למשפחתונים, ובתקופה האחרונה אין אף פעם תקציב נוסף לפתוח עוד ועוד מכסות של משפחתונים; למרות הדרישה ובמיוחד אני יודעת מהאוכלוסייה הערבית שיש כמה מקומות שכבר פנו אלי וביקשו שיפתחו עוד משפחתונים ואין מענה, כי גם כן הנושא של מעונות היום עדיין תקוע שם.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת את רשות הדיבור לפתחיה מסארווה, מטפלת, בבקשה גברתי.

<פתחיה מסארווה: שלום רב לכולם.

<פתחיה מסארווה: תודה רבה לכם שנתתם לנו לבוא ולדבר ולספר לכם על המצב שלנו, החריג.

<פתחיה מסארווה: אני מטפלת 14 שנים, עובדת מטפלת במשפחתון.

<פתחיה מסארווה: אני עובדת ללא תנאים סוציאליים בכלל.

<פתחיה מסארווה: אין לי ימי מחלה.

<פתחיה מסארווה: אין לי ימי אבל, אין לי פנסיה, אין לי כלום.

<פתחיה מסארווה: אני עברתי הרבה דברים.

<פתחיה מסארווה: הזיזו את המוח שלי, אני לא יכולה להתאבל כמו שבא לי.

<פתחיה מסארווה: אני מספרת לכם על עצמי.

<פתחיה מסארווה: זה הרגשות שלי.

<פתחיה מסארווה: מתי שאבא שלי נפטר, זיכרונו לברכה, קיבלתי טלפון שאבא שלי נפטר ולא הייתי זכאית לשבת שבעה ולהתאבל כמו שבא לי.

<פתחיה מסארווה: הייתי צריכה לעצור את הרגשות שלי ולדאוג למחליפה שתבוא ותחליף אותי במשפחתון ושתפעיל את המשפחתון כמו שאני נמצאת ואחר כך מותר לי לשבת ולהתאבל על אבא שלי כמו שבא לי.

<פתחיה מסארווה: אותו דבר בימי מחלה.

<פתחיה מסארווה: כשאני חולה, גוססת במיטה, אין לי כוח להפעיל את המשפחתון, אז אני צריכה לדאוג למחליפה שתבוא ותחליף אותי ואני משלמת לה מהכסף שאני מקבלת למשכורת.

<פתחיה מסארווה: הכסף שאני מקבלת היא מתחת לשכר המינימום, אז אני משלמת לה על כל הזמן שהיא מחליפה אותי.

<עליזה ידעי: למחליפה את משלמת יותר כסף.

<פתחיה מסארווה: יותר כסף ממה שאני מקבלת.

<פתחיה מסארווה: זו הבעיה שלנו.

עאידה תומא סלימאן: מי קובע כמה משלמים למחליפה.

<פתחיה מסארווה: אף אחד.

<פתחיה מסארווה: זו הדרישה.

<נעה נוצני: לפי ההסכם.

אורי מקלב: אף אחד.

אורי מקלב: כמה שהיא תבקש.

אורי מקלב: אין לה ברירה.

עאידה תומא סלימאן: זאת אומרת שאין תעריף מסוים.

<עליזה ידעי: היא תעריף מסוים.

<עליזה ידעי: היא אומרת לה 35 שקלים לשעה, אין לה ברירה.

<עליזה ידעי: היא צריכה לשבת שבעה אז היא משלמת.

<פתחיה מסארווה: וגם בקשר לפנסיה.

<פתחיה מסארווה: אם אני עובדת 20, 30 שנה, אני יוצאת ביד ריקה, ללא כלום.

<פתחיה מסארווה: אין לי מאיפה להתפרנס, אין לי לקנות מה שדחוף לי ואני צריכה לחיות מ-2,000 שקלים שאני מקבלת רק מהביטוח הלאומי.

<קריאה: קצבת זקנה.

<פתחיה מסארווה: קצבת הזקנה שלי.

<פתחיה מסארווה: אז אני צריכה שתדאגו לנו, באמת תדאגו, שיהיו לנו חיים וזקנה בכבוד אחרי 30 שנות עבודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת קסניה סבטלובה, בבקשה.

קסניה סבטלובה: תודה לך גברתי יושבת הראש על קיום הדיון החשוב הזה, חברי חבר הכנסת אורי מקלב.

קסניה סבטלובה: אני באמת תוהה כל פעם שאנחנו נמצאים בדיונים מסוג אלה, כיצד סדר העדיפויות שלנו במדינת ישראל הוא שגוי מיסודו.

קסניה סבטלובה: כי הרי כל דבר שהוא הכי יקר לנו בחיים, מה יותר יקר לנו מילדים?

קסניה סבטלובה: אין דבר כזה.

קסניה סבטלובה: אז בסדר העדיפויות שלנו, נשים שעובדות עם הילדים שלנו, שאנחנו מפקידים בידיהן את מה שהכי יקר לנו, אמורות לקבל גם הכי הרבה כסף.

קסניה סבטלובה: לא כך?

קסניה סבטלובה: כי זה אנשים שצריכים להיות הכי מיומנים, לתת הכי הרבה חום ואהבה, הכי - - -

עאידה תומא סלימאן: יש רק מדינה אחת שעושה את זה, שמשלמת למורים יותר גבוה.

קסניה סבטלובה: אז אני תמיד אומרת ואני באתי גם ממסורת של מדינה אחת שבה גדלתי והתחנכתי, ששם להיות מורה, להיות מטפל, זה היה דבר שזה כבוד, זה לא דבר שצריך להתבייש בזה כי אני מרוויחה פחות משכר מינימום.

קסניה סבטלובה: זה דבר מכובד והיו מורים שהשתכרו גם יותר ממהנדסים ולזה אנחנו צריכים לשאוף.

קסניה סבטלובה: אנחנו מבזבזים כל כך הרבה כסף על צעצועים לילדים שלנו.

קסניה סבטלובה: לי יש תאומות.

קסניה סבטלובה: דרך אגב, הן עד עכשיו זוכרות לטובה את הצוות של המעון שטיפל בהן, למרות שהן היו מאד מאד קטנות אז, בנות שנתיים-שנתיים וחצי ובלי זה כמובן לא יכולתי לצאת לעבודה ולהמשיך בקריירה שלי.

קסניה סבטלובה: אנחנו קונים להם בגדים משילב ודברים שעולים הון תועפות, אבל דווקא לאנשים שמטפלים כל היום במסירות בילדים שלנו, אנחנו לא מאפשרים להם להתפרנס בכבוד.

קסניה סבטלובה: אז אני אומרת שמכאן מתחיל הסדר הקלוקל הזה שבעצם פוגע באנו, בילדנו, במשפחות שלנו, בסדר העדיפויות של איך אנחנו מסתכלים על המקצוע הזה של הוראה, על המקצוע הזה של מטפלת.

קסניה סבטלובה: בעצם הכל הפוך.

קסניה סבטלובה: הכל לא כמו שהוא צריך להיות.

קסניה סבטלובה: אז מכאן אני יוצאת לא רק בקריאה לשר העבודה והרווחה, אני יוצאת בקריאה לראש הממשלה שלנו, שיומם ולילה מדבר על ערכים, אז זה ערכים.

קסניה סבטלובה: על זה אנחנו מדברים.

קסניה סבטלובה: זה הערכים עצמם.

קסניה סבטלובה: זה החיים עצמם.

קסניה סבטלובה: אז תשקיעו באותן נשים נפלאות שמטפלות בילדים של כולנו, שבלי זה אני אנחנו-.

קסניה סבטלובה: יש פה איזה משפט שקצת זה מטריד אותי – 13,000 ילדי אמהות עובדים, וגם אבות עובדים.

קסניה סבטלובה: מה, אבא לא נהנה מזה שהילדים שלו נמצאים אצל המטפלת במעון או במשפחתון?

קסניה סבטלובה: אז זה נוגע לכל משפחה במדינת ישראל.

קסניה סבטלובה: כל עוד אנחנו פה נמצאים במין מצב בלתי אפשרי כזה, אז אני אומרת שאנחנו נמשיך לסבול והילדים שלנו יגדלו עם ההבנה הזאת שהמקצוע הזה לא שווה.

קסניה סבטלובה: כל שנה תהיינה פחות נשים שירצו לעבוד בזה, כי מה לעשות, אף אחד לא רוצה להישאר בסוף בלי פנסיה ובלי אפשרות לקיים את עצמה ואת משפחתה.

קסניה סבטלובה: אז הסדר פה צריך להתהפך ואני אומרת שאנחנו מסתכלים על מכלול הרבה יותר גדול רק מהבעיה של מעונות ומשפחתונים, בעצם על סדר עדיפויות ששם המקצוע של מטפלת/מטפל, מורה/מורַה, זה צריך להיות בסדר עדיפויות וממש דבר שצריך להיות יוקרתי.

קסניה סבטלובה: צריך לשאוף לזה.

קסניה סבטלובה: אז אני אומרת שאנחנו צריכים להתאגד פה ולרתום יחד איתנו את כל ההורים במדינת ישראל.

קסניה סבטלובה: אין הורה שלא יבין את הדברים האלה, כשהוא יידע באמת איפה הדברים עומדים.

קסניה סבטלובה: אז אני פונה אלייך, גברתי יושבת הראש.

קסניה סבטלובה: בואי אנחנו נרתום את כל המגזרים האפשריים.

קסניה סבטלובה: אין מגזר אחד שלא זקוק לשירות הכל כך חשוב הזה, אולי יותר מכל דבר בחיים ואנחנו באמת נגרום פה למהפכה חברתית אמיתית.

קסניה סבטלובה: מפה מתחילות המהפכות, לא ב - - - רוטשילד, עם כל הכבוד למחאה ההיא, אבל זה מתחיל פה.

עאידה תומא סלימאן: מעניין, כשדיברת, חברת הכנסת קסניה, על זה שהורים קונים לילדים שלהם משילב ומבזבזים הרבה כסף, בדיוק חשבתי שאם אני לא טועה, רוב הציבור שנהנה משירותי המשפחתונים, זה דווקא המשפחות שהן במצב סוציו אקונומי פחות ממעמד ביניים אפילו.

קסניה סבטלובה: כן, גם וגם.

עאידה תומא סלימאן: וכנראה חלק מההזנה של הדרישות, או אי היכולת של מנהלות המשפחתונים להביא לחץ אמיתי על המדינה בנושא הזה ולשים את הנושא שלהן על סדר היום, זה חלק מזה שהקבוצות הנהנות מהשירותים שלהן הן גם כן קבוצות מוחלשות ביותר, ולאו דווקא הקבוצות שכן יכולות להוביל.

עאידה תומא סלימאן: אני חשבתי על זה, חבר הכנסת מקלב אמר – אם היינו שומעים על מפעל שמעסיק, ודווקא עכשיו אנחנו לא שומעים על מפעל, אנחנו שומעים על מדינה, על ממשלה שמעסיקה בצורה כזו, בניגוד לכל ההיגיון של תעסוקה נכונה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת את רשות הדיבור לאורלי ביליץ', בבקשה גברתי.

<סבטלנה אורלי ביליץ': שלום לכם.

<סבטלנה אורלי ביליץ': שוב אני חוזרת על הדברים של החברות שלי, האחיות שלי.

<סבטלנה אורלי ביליץ': תודה רבה לכם שהזמנתם אותנו לדיונים.

<סבטלנה אורלי ביליץ': אני במקצוע 38 שנים.

<סבטלנה אורלי ביליץ': אני גננת במקצוע שלי ו-23 שנים מזה אני מנהלת משפתחון.

<סבטלנה אורלי ביליץ': אני אשדודית.

<סבטלנה אורלי ביליץ': בעוד כמה שנים אני מקווה שאני אזכה לצאת לגמלאות.

<סבטלנה אורלי ביליץ': אני לא אומרת לפנסיה, כי אין לי פנסיה ולא תהיה.

<סבטלנה אורלי ביליץ': אני כבר לא אזכה בזה.

<סבטלנה אורלי ביליץ': אני אקבל דמי זקנה מביטוח לאומי וזהו.

<סבטלנה אורלי ביליץ': אתם כולם יודעים למה זה מספיק.

<סבטלנה אורלי ביליץ': לקופסת יוגורט, לתרופות וזהו.

<סבטלנה אורלי ביליץ': ויש מטפלות רבות שהן אמהות חד הוריות.

<סבטלנה אורלי ביליץ': איך הן תחיינה מזה?

<סבטלנה אורלי ביליץ': אי אפשר לשרוד מזה.

<סבטלנה אורלי ביליץ': לגבי ימי מחלה – אני חושבת שהמצב עם ימי המחלה הוא הזוי.

<סבטלנה אורלי ביליץ': סליחה על הדברים האישיים שלי, את כל הניתוחים שהייתי צריכה לעבור – אני דחיתי לחופש פסח או לחופשת הקיץ, באוגוסט, שיש לנו רק שלושה שבועות של חופשה.

<סבטלנה אורלי ביליץ': זאת אומרת אני עבדתי כל שנה עבודה קשה.

<סבטלנה אורלי ביליץ': כן, זו עבודה קשה, אבל זו עבודה קשה.

<סבטלנה אורלי ביליץ': ובמקום לנוח, הייתי צריכה לעבור ניתוח.

<סבטלנה אורלי ביליץ': כי אף אחד לא ייתן לי לסגור את המשפחתון, להגיד להורים סליחה, אני צריכה לעבור ניתוח, תעשו עם הילדים שלכם מה שבא לכם.

<סבטלנה אורלי ביליץ': לא המשרד, לא ההורים, לא הסכימו לזה.

<סבטלנה אורלי ביליץ': זאת אומרת אני צריכה להכניס מחליפה, לממן את זה מהכיס שלי.

<סבטלנה אורלי ביליץ': להיות אחרי ניתוח בבית, איפה שנמצא המשפחתון, איפה שנמצאים הילדים.

<סבטלנה אורלי ביליץ': מה, לא לשים לב אליהם?

<סבטלנה אורלי ביליץ': לא להיכנס לשם ולא לבדוק?

<סבטלנה אורלי ביליץ': כי בכל זאת אני אחראית על זה והילדים פונים אלי, לא למחליפה, כי אני פה המנהלת.

<סבטלנה אורלי ביליץ': אני בשבילם זה כמו אמא.

<סבטלנה אורלי ביליץ': אז צריך לעשות משהו.

<סבטלנה אורלי ביליץ': אני עובדת כבר 23 שנים במשפחתונים ולא משנה שעוד מטפלת פתחה בשנה שעברה משפחתון ויש לנו אותם ימי חופש.

<סבטלנה אורלי ביליץ': ימי חופשה – שתדעו לכם – 3 ימי חופש אני יכולה לקחת בשנה ורק בשנה שעברה הרשו לנו לקחת אותם ברצף.

<סבטלנה אורלי ביליץ': אפילו שלושה ימים ברצף אני לא יכולתי לקחת.

<סבטלנה אורלי ביליץ': אסור.

<סבטלנה אורלי ביליץ': רק יום אחד ולעדכן את ההורים ואת המשרד שבועיים מראש.

<סבטלנה אורלי ביליץ': זאת אומרת אם משהו חס וחלילה קורה, איך אני אעדכן את המשרד ואת ההורים שבועיים מראש בשביל לקחת יום אחד, למרות ששלושה ימים, שעכשיו אפשר לקחת ברצף, אז גם – חודש מראש אני צריכה לעדכן.

<סבטלנה אורלי ביליץ': זה פשוט לא יאומן.

<סבטלנה אורלי ביליץ': פשוט לא יאומן.

<סבטלנה אורלי ביליץ': אז באמת צריך לעשות מהפיכה.

<סבטלנה אורלי ביליץ': צריך לעשות משהו.

<סבטלנה אורלי ביליץ': אני עוד כמה שנים מסיימת את העבודה שלי, אבל יש הרבה בנות שהן רק התחילו את הדרך.

<סבטלנה אורלי ביליץ': ואני שוב חוזרת – זו עבודת קודש.

<סבטלנה אורלי ביליץ': תודה רבה לכם.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד, ובאמת, התחלתי ואמרתי שאני מלווה את המאבק הזה שנה וחצי וכבר שמעתי את המטפלות מדבורת וכל פעם אני לא מאמינה.

עאידה תומא סלימאן: אני שואלת את עצמי איך אפשר?

עאידה תומא סלימאן: איך אפשר שיהיה מצב כזה ועוברים עליו בשקט במדינה.

עאידה תומא סלימאן: איך אפשר שימי חופש צריך להודיע עליהם חודש לפני?

עאידה תומא סלימאן: מעניין אם, ויכול להיות שלא נהוג להגיד את זה, אבל נציג האוצר שהתקשר אלי בבוקר והתנצל שהוא לא יכול להגיע בגלל שהבת שלו לא מרגישה טוב, איך היה מרגיש אם לא היו משלמים לו עבור יום המחלה הזה ואם היה צריך לשלם למחליף שלו ואם היה צריך להודיע חודש מראש שהוא צריך להיעדר איזה שהוא יום כי הוא לוקח את הבת שלו לקופת החולים.

עאידה תומא סלימאן: באמת.

עאידה תומא סלימאן: איך אפשר?

<קריאה: אצלם לא היה קורה דבר כזה.

עאידה תומא סלימאן: אח.

עאידה תומא סלימאן: לא היה קורה.

עאידה תומא סלימאן: לפחות הייתי מקבלת אתכם לישיבות.

עאידה תומא סלימאן: עורכת הדין רות דיין ממרכז השלטון המקומי, בבקשה גברתי.

<רות דיין-מדר: שלום.

<רות דיין-מדר: רציתי להציף, להביא ולעדכן את יושבת ראש הוועדה בסוגיה שכרגע השלטון המקומי מתמודד איתה יחד עם משרד הכלכלה.

<רות דיין-מדר: עדיין לא הועברו הסכמים לחתימה ממשרד הכלכלה לרשויות המקומיות להפעלה של המשפחתונים.

<רות דיין-מדר: המשמעות היא שאנחנו עכשיו במחצית אוגוסט וב-1 בספטמבר עדיין לא יהיו כספים כדי להעביר את השכר למנהלות המשפחתונים.

<רות דיין-מדר: ומה שקורה כשזה לא עובר בזמן, מנהלות המשפחתונים חודשים שלמים לא מקבלות את השכר שלהן, במיוחד ברשויות שאין להן מאיפה להעביר, במיוחד כשהן עם חשב מלווה או שאין להן את היכולת הכלכלית להעביר כספים מיתרות עצמיות שלהם.

<רות דיין-מדר: פנינו למנכ"ל משרד הכלכלה וביקשנו ממנו לזרז את העברת ההסכמים על מנת שהרשויות המקומיות תוכלנה לחתום, כדי שניתן יהיה לאשר את הכספים על ידי משרד הכלכלה, כדי שיוכלו להעביר את זה חזרה לרשויות ומשם למנהלות המשפחתונים.

<רות דיין-מדר: אני מקווה שזה יעבור בזמן הקרוב, אבל כרגע זה לא הועבר.

<רות דיין-מדר: סוגיה נוספת שאני - - -

עאידה תומא סלימאן: זה בגלל המעבר למשרד?

<גלית יעקובוב: תיכף אני אפרט.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: רק אם אפשר, לפני שאת עוברת לעניין השני, זה קרה הרבה למשל בשנה שעברה שהיו אי העברות של כספים ואי מעבר המשכורות?

<רות דיין-מדר: שנה שעברה זה הועבר יחסית מוקדם, לא הייתה בעיה.

עאידה תומא סלימאן: לא ההסכם, אלא הכספים.

<רות דיין-מדר: לא, לא, בעיקר זה החתימה על ההסכם ואז אחרי שהרשויות המקומיות חותמות, אחרי שזה גם עובר אצלנו אצל היועץ המשפטי והגזבר וכל מי שצריך לעבור על מנת שיאשרו את ההסכמים האלה, זה חוזר למשרד הכלכלה.

<רות דיין-מדר: משרד הכלכלה צריך לאשר את זה ואז הוא צריך להעביר טופס של העברות, דו"ח העברה לרשות המקומית בהתאם למספר המשפחתונים שיש לה ומספר הילדים, בהתאם לכל מיני - - -

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, ואז זה זורם.

<רות דיין-מדר: זה תהליך מורכב.

<רות דיין-מדר: זה צריך להתקיים במאי כדי ב-1 בספטמבר אפשר יהיה להעביר את התקציב כמו שצריך, את השכר או מה שזה לא יהיה, את התקציב בעצם, התשלום עבור ביצוע העבודה למנהלות המשפחתונים.

עאידה תומא סלימאן: כן, עבור מתן השירות.

<רות דיין-מדר: כן.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: הנושא השני, הסוגיה השנייה.

<רות דיין-מדר: הסוגיה השנייה שאנחנו גם הצפנו כמרכז שלטון מקומי בפני מנכ"ל משרד הכלכלה, אנחנו אמרנו שאנחנו חושבים שצריך להשוות את התשלום עבור פעוט וילד בין מעון לבין מנהלת משפחתון.

<רות דיין-מדר: אין שום סיבה שהתשלום לא יהיה זהה ואני מאמינה שאם עבור פעוט למשל, שההפרש הוא כ-700 שקלים בין מעון לבין מנהלת משפחתון, אני מאמינה שזה היה עוזר לאיזון שצריך להיות בשכר שלה.

<רות דיין-מדר: מנהלת משפחתון היא גם מנהלת המעון, היא גם המטפלת, היא גם המבשלת, היא גם המנקה, היא גם משכירה את המקום, היא גם רוכשת את המוצרים.

<רות דיין-מדר: היא בעצם מבצעת את כל הפעולות שמתרחשות במעון ולכן אנחנו חושבים שמין הראוי וההגינות היא להשוות את התשלום עבור תינוק ועבור פעוט ועבור ילד, בהתאם למה שניתן למעון.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: הגברת גלית יעקובוב, מנהלת האגף למעונות יום ומשפחתונים, יש כמה וכמה סוגיות שאני רוצה למנות אותן כדי שנוכל באמת להתמקד ולקבל תשובות ענייניות.

עאידה תומא סלימאן: בעניין ימי המחלה והאבל, בכל הנושא של פיזור ילדים ואני יודעת שמונחת על השולחן הצעה מטעם המנהלות עצמן, המטפלות, שיכולה לפתור את זה ולא עולה כסף למדינה.

עאידה תומא סלימאן: איפה אתם עובדים בזה?

עאידה תומא סלימאן: בנושא של ימי חופשה, למה זה לא הולך בדירוג כמו לשאר האנשים המועסקים.

עאידה תומא סלימאן: בנושא התעריף, גם כן, ואני יודעת שיש בנושא הזה דיונים עם האוצר וזה תלוי יותר באוצר מאשר בכם, אבל בכל זאת, איפה אתם עומדים עם הנושא הזה; ונושא הפנסיות וההפרשות לתנאים סוציאליים ועם ההסכמים שבדיוק עכשיו דיברו עליהם.

<גלית יעקובוב: לגבי ימי מחלה, אבל ופיזור.

<גלית יעקובוב: עשינו על זה כמה דיונים.

<גלית יעקובוב: הדבר שהכי קשה לנו בנושא הזה, זה החשש וזה גם מה שהבענו בישיבות שעשינו על הנושא הזה, זה החשש מילד שישי במשפחתון.

<גלית יעקובוב: ילד שישי במשפחתון מבחינתנו זו בעיה מאד מאד קשה, זה לא משהו שבאופן רגיל אנחנו רוצים לאשר אותו.

<גלית יעקובוב: זה משהו שמבחינתנו גם מבחינה פדגוגית, גם מבחינה בטיחותית, גם מבחינת הקושי של מטפלת הוא מאד מאד קשה ובלתי אפשרי.

<נעה נוצני: קושי של הילד.

עאידה תומא סלימאן: סליחה?

<גלית יעקובוב: היא אמרה הקושי של הילד, אמרתי בוודאי גם הקושי של הילד.

<גלית יעקובוב: ולכן בדיונים ש עשינו ביקשנו לראות בכל זאת גם אל מול הגורמים המקצועיים, אם יש להם עמדה לגבי ילד שישי במשפחתון.

<גלית יעקובוב: זאת אומרת הרי אנחנו ממש חוששים מזה וכמו שעשינו במהלך מול הארגונים של המעונות, ביקשנו לראות חוות דעת מקצועית שלהם לגבי ילד שישי.

<גלית יעקובוב: אני יודעת שהיא נכתבת וצריכים - - -

<נעה נוצני: היא נכתבה ומוכנה.

<גלית יעקובוב: נכתבה ומוכנה.

<גלית יעקובוב: אנחנו צריכים לקבל אותה.

<גלית יעקובוב: ברגע שאנחנו נקבל אותה ונראה שאנחנו באמת מה שנקרא מבוססים בזה שאנחנו - - -

עאידה תומא סלימאן: מה זאת אומרת אנשי מקצוע?

עאידה תומא סלימאן: מי זה במקרה הזה?

<גלית יעקובוב: מבחינתי המטפלות של המשפחתונים והאיגוד.

<גלית יעקובוב: זה גורם מקצועי מספיק מהשטח, שבא ואומר לי תקשיבי, אני מבין את החשש שלך של הילד השישי, אנחנו גם מחוברים לחשש הזה, אנחנו יודעים שהפיזור הזה, שאנחנו רוצים לאשר אותו לשבוע במקרה של מחלה או אבל, הוא מאד מאד נקודתי.

<גלית יעקובוב: גם אנחנו מבינים שזה לא משהו שעכשיו הולך להיות – אה, בסדר, אז אתם מאשרים שישה, אז בסדר, אז יאללה, אז שישה.

<גלית יעקובוב: לא.

<גלית יעקובוב: הפיזור הזה צריך להיות פיזור מאד מה שנקרא לעיתות חירום ולעיתות ספורות מאד, כשאנחנו מבינים שזה לזמן קצוב גם מטעם המטפלת הקולטת, גם מטעם המטפלת שממנה יוצאים הילדים, וביחד להגיע להסכמה שזה מה שנקרא פתרון חירום קצוב בזמן, שאותו אנחנו רוצים לאשר למקרים האלה, למקרים של מחלה קצרה או למקרים של אבל שלא יהיו.

<גלית יעקובוב: אבל אם למשל מדובר במחלה ממושכת, חס וחלילה, שיש למטפלת שאנחנו רואים שהיא הולכת להרבה זמן, אז הפתרון במקרה הזה כן יהיה מחליפה ולא פיזור.

<גלית יעקובוב: שוב, בגלל החשש מהנושא הזה, אז ברגע שנקבל את חוות הדעת נתכנס אצלנו, נוציא על זה אישור ונוכל להפיץ את זה כבר לשנה הקרובה.

עאידה תומא סלימאן: כלומר עקרונית נעה, אם אני הבנתי אותך נכון אמרת שחוות הדעת כתובה כבר, כך שמעתי אותך אומרת.

<נעה נוצני: מוכנה, כתובה ומוכנה להגשה.

<נעה נוצני: רק רציתי לדעת במאה אחוז שבאמת ברגע שאנחנו מגישים את חוות הדעת שלנו, המשרד באמת מאפשר את הפיזור בלי שיקזזו למטפלות מהמשכורת – לא משרד הכלכלה יקזז ולא ההורים, ובעצם מה המכתב הראשוני שהגשתי לגלית, כמובן בשם המטפלות על המתכונת שסיכמנו עליה בשיחה לגבי הפיזור, לגבי הפתרון הביטוחי, אם זה מקובל עליהם אנחנו בשמחה ניתן את העמדה המקצועי שלנו שחתומה כאן על ידי כל מי - - -

עאידה תומא סלימאן: ממה שאני הבנתי, וגלית תתקני אותי, אני הבנתי ממך שאם חוות הדעת המקצועית תהיה חיובית כלפי העניין של הפיזור, אתם תלכו על הפתרון הזה.

<גלית יעקובוב: כן.

<גלית יעקובוב: פתרון קצוב בזמן, כן.

עאידה תומא סלימאן: קצוב בזמן, לא קשור לעניין קבלת ילד שישי באופן תמידי לתוך המשפחתונים.

<גלית יעקובוב: נכון.

עאידה תומא סלימאן: אז בנושא הזה אני מבינה – פה אני שומעת שיש חוות דעת חיובית, את אומרת אם היא תגיע אליך את תאשרי את זה, אז נושא אחד פתרנו?

<גלית יעקובוב: כן.

עאידה תומא סלימאן: אני יכולה להבין את זה ככה?

<נעה נוצני: אם כל מה שהיה במכתב הקודם, וזה?

<נעה נוצני: כן.

<נעה נוצני: אני טועה?

עאידה תומא סלימאן: גם בעניין הביטוחי.

עאידה תומא סלימאן: אני הבנתי שבעניין הביטוחי ממילא תמיד יש ביטוחים במשפחתונים - - -

<נעה נוצני: יש ביטוחים והשגנו ביטוח שלא ייקר גם בתוספת של השבוע הזה, שבמידה ויש ילד שישי, השגנו גם הצעה לזה.

<גלית יעקובוב: כמובן שזה יהיה בכפוף לזה שלמטפלת יהיה את הביטוח הספציפי שהם אמרו, ואז אין שום בעיה.

עאידה תומא סלימאן: ברור, ברור.

עאידה תומא סלימאן: אז יופי.

<נעה נוצני: כל עוד אין פגיעה כלכלית במטפלות ואנחנו פותרים את זה, אנחנו מאד מרוצות.

עאידה תומא סלימאן: זה גם כן במקרה של מחלה וגם במקרה של אבל.

<גלית יעקובוב: מחלה קצרה, כן.

עאידה תומא סלימאן: ואבל.

<גלית יעקובוב: נכון.

<גלית יעקובוב: מחלה קצרה ואבל.

עאידה תומא סלימאן: כן.

עאידה תומא סלימאן: במחלה ממושכת, חס וחלילה, אז צריך להמציא מחליפה.

<גלית יעקובוב: כן, נכון.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: אז לפחות יש לנו את הנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: ימי חופש?

<גלית יעקובוב: עקרונית ימי החופש הם ימי החופש שקבועים בלוח השנה.

<גלית יעקובוב: לוח הפעילות של המשפחתון זה לוח מפעילות שמפורסם כל שנה והוא מופיע מתי מתחילה השנה, מתי מסתיימת השנה ובאיזה ימים המשפחתון סגור.

<גלית יעקובוב: בנוסף לזה היו בזמנו שלושה ימי בחירה, שנכון שבזמנו אי אפשר היה לקחת אותם ברצף.

<גלית יעקובוב: תיקנו את זה, אגב הישיבות שעשינו גם כן כאן, שאפשר לקחת אותם ברצף.

עאידה תומא סלימאן: נכון.

<גלית יעקובוב: גם הוצאנו את ההנחיה השנה שאומרת שאפשר לקחת חמישה ימי חופשה ביחד עם השלושה ימים האלה, ואז לאפשר למעשה יציאה לחופשה, שזה או לעומרו, או לחאג', או כל אחד למה שהיא תרצה.

<סבטלנה אורלי ביליץ': פעם בשנתיים.

<גלית יעקובוב: אחת לשלוש שנים לדעתי, אם אני זוכרת נכון.

<גלית יעקובוב: ובנוסף גם אמרנו שאפשר לאפשר למטפלת משפחתון לא לפתוח את המשפחתון שלה יום אחד בשבוע, כשהיא מביאה ליום הזה מחליפה, כדי שהיא תוכל לצאת ללימודים.

<גלית יעקובוב: את זה אמרנו למטפלת במשפחתון שהיא בעלת ותק של שלוש שנים ומעלה.

<גלית יעקובוב: זאת אומרת זה מה שנקרא הנושאים שבהם כן טיפלנו.

עאידה תומא סלימאן: אבל היא תכסה את המחליפה במקרה הזה.

<גלית יעקובוב: של היום האחד?

<גלית יעקובוב: כן.

<גלית יעקובוב: זאת אומרת ההורה משלם לחמישה ימים למנהלת המשפחתון.

<גלית יעקובוב: חמישה ימים מלאים.

<גלית יעקובוב: היא מביאה מחליפה ליום אחד באופן קבוע למהלך השנה והיא יכולה לצאת ללימודים.

<גלית יעקובוב: לדעתנו זה משהו שהוא - - -

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

<עליזה ידעי: אבל במעונות היום אתם משלמים את יום ההשתלמות.

<גלית יעקובוב: אנחנו לא משלמים.

<עליזה ידעי: לא?

<גלית יעקובוב: לא.

<גלית יעקובוב: לגבי החופש הדיפרנציאלי, זאת אומרת ביקשו מאיתנו וזו בקשה שהם העלו, שאנחנו ניתן יותר ימי חופש למטפלות ותיקות.

<גלית יעקובוב: אם אנחנו מדברים למעשה על לקחת את לוח החופשות ולהגיד להורים – תקשיבו, הורים שהולכים למטפלת ותיקה מקבלים פחות ימי שהות, זה משהו שהוא לא נמצא בתחום אחריות שלנו, כי זה הולך ישירות לוועדת המחירים, מאחר שמדובר בתעריף בפיקוח.

<גלית יעקובוב: תעריף בפיקוח הרי לוקח בחשבון את מספר הימים שבהם ניתן השירות וקובע את התעריף שמשלמים אותו ההורים, כדי לבוא ולומר, יש הורים שעל אותו תעריף מקבלים פחות ימים ויש הורים שמקבלים יותר ימים בהתאם לוותק של המטפלת, זה משהו שמצריך דיון אל מול ועדת המחירים.

<גלית יעקובוב: זה לא משהו שאנחנו יכולים לעשות אותו לבד.

עאידה תומא סלימאן: עם ועדת התעריפים?

<גלית יעקובוב: כן.

<גלית יעקובוב: התעריף נקבע פר ימי שירות בשנה ומחלקים אותו לכל החודשים.

<גלית יעקובוב: ברגע שאת באה ואומרת הורה אחד שיבוא למטפלת שהיא בוותק של 20 שנה יקבל שירות 300 יום ומי שיבוא למטפלת חדשה יקבל 320 יום או 310 ימים, זה הבדל של תעריף, זה הבדל של שירות שאתה מקבל בגין אותו תעריף.

<גלית יעקובוב: דבר כזה אנחנו לא יכולים להחליט לבד.

<גלית יעקובוב: עוד פעם, זה נושא שחייב ללכת לוועדת תעריפים לדיון עומק בנושא הזה.

<גלית יעקובוב: אני לא אומרת כן, אני לא אומרת לא, אני אומרת זה חייב להידון בצורה משמעותית, אבל לא רק אצלנו.

עאידה תומא סלימאן: כלומר עכשיו אני מבינה שהנושא של התעריף הוא לא קשור רק בנושא של הפנסיה, כי אמרו לנו שהתעריף של הפנסיה קשור גם כן בעניין הפנסיה, אלא את אומרת שהעניין כולל גם כן את עניין החופשים?

<גלית יעקובוב: רק את החופשים שהם מה שנקרא - - -

עאידה תומא סלימאן: מעבר לשלושה ימים.

<גלית יעקובוב: מעבר לשלושה ימים, לחמישה ימים שנתנו, שהם בתמורה למטפלת מחליפה.

<גלית יעקובוב: זה ימים שבהם ההורה לא מקבל שירות ורוצים עוד חופש, מה שנקרא.

<נעה נוצני: משהו קצת מחדש לי.

<נעה נוצני: אמרת לי את זה בזמנו ואמרנו שלפי מיטב ידיעתנו זה לא קשור לוועדת המחירים.

<נעה נוצני: זה משהו שנבדק על ידיכם, שזו באמת האחריות שלהם, גם הדיפרנציאציה הזו בין מטפלות?

<גלית יעקובוב: כן, כן.

<גלית יעקובוב: אתם אמרתם שישיבה שלדע

<גלית יעקובוב: ת

<גלית יעקובוב: כם זה אפשרי, אתם מכירים מקום שבו תעריף נקבע ולמרות שהוא נקבע, הוא נתן אפשרות לפער בין ימים, להגיד במקום אחד התעריף הזה יהיה 300 יום, במקום אחר הוא יהיה 310 וזה בסדר, זה אותו תעריף.

<גלית יעקובוב: החלטה כזאת זו החלטה של ועדת תעריפים, היא לא החלטה שלנו.

<עליזה ידעי: למה המשפחתונים לא מוזמנים לוועדת תעריפים?

<גלית יעקובוב: ועדת תעריפים זה של מה שנקרא ועדה גורמים פיננסיים.

<עליזה ידעי: של משרד האוצר.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שהנושא של החופשים הדיפרנציאליים עלה כבר בדיונים שלכם, בדיונים שלכם מקודם, נכון?

<גלית יעקובוב: בפגישות כן, וגם בפגישות - - -

עאידה תומא סלימאן: מי אמור להעביר את זה הלאה לוועדת התעריפים?

<גלית יעקובוב: אנחנו נעביר.

עאידה תומא סלימאן: זה הועבר?

<גלית יעקובוב: זה יועבר ביחד עם כל הסוגיות.

<גלית יעקובוב: תיכף, כשאני אגיע לפנסיה אני אסביר מה אנחנו רוצים להגיד בנושא הזה ואז נבהיר הכל ביחד.

אורי מקלב: יש אפשרות לבקש מוועדת התעריפים שישמעו את הנציגות של המטפלות?

<גלית יעקובוב: אני יכולה לבקש.

אורי מקלב: אפשר לבקש.

עאידה תומא סלימאן: אפשר לבקש, רק בגלל השיחה שהייתה לי בבוקר עם האוצר, אני כמעט מנחשת מה התשובה על הפנסיה, אבל - - -

אורי מקלב: אולי שתהיה פנייה של הוועדה עצמה לוועדת התעריפים בסיכום הדיון, שאנחנו מבקשים לשמוע אותן.

עאידה תומא סלימאן: ברור, אני אוסיף.

<גלית יעקובוב: עקרונית הם כבר ישבו עם נציגי האוצר, בגדול זה אותם נציגים.

<נעה נוצני: אני רק רוצה להזכיר שהיום ה-15 באוגוסט ועוד שבועיים מתחילה שנה ואנחנו כבר מדברים על זה הרבה מאד זמן.

<גלית יעקובוב: אני יודעת.

עאידה תומא סלימאן: כמה זמן אתם כבר מתדיינים בנושא הזה?

<עליזה ידעי: שמונה שנים.

<נעה נוצני: בשנים, 8 שנים, אבל קונקרטית באופן אינטנסיבי מינואר השנה.

עאידה תומא סלימאן: מינואר השנה התחילו.

עאידה תומא סלימאן: לאחר הדיונים שהתקיימו פה ואז גלית נכנסת חדשה לתפקיד ואמרת שאת תתחילי את המגעים איתם, אבל מינואר כבר עברו 7 חודשים מאז.

<גלית יעקובוב: במה שיכולנו התקדמנו ובמה שלא, לא.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, מה בעניין הפנסיות?

<גלית יעקובוב: עלו פה שתי סוגיות נוספות של תעריף לחופש הדיפרנציאלי, שזה הנושא של התינוק והנושא של הפנסיות.

<גלית יעקובוב: אז לגבי התינוק, זה לא מועלה מהמטפלות, אבל זה מועלה ממקומות אחרים.

<גלית יעקובוב: זה כמובן דורש התכנסות של ועדת מחירים.

<גלית יעקובוב: הטענה של תעריף תינוק-פעוט, תעריף שונה בין המשפחתונים לבין המעונות - - -

עאידה תומא סלימאן: לבין מעונות היום.

<גלית יעקובוב: דיברנו על זה בזמנו, אמרנו שזה בסיסים שונים לגמרי, נושאים שונים לגמרי.

<גלית יעקובוב: זה בוודאי דורש דיון מאד מעמיק.

<גלית יעקובוב: זה סוג של בקשה לפתיחת תעריף בוועדת המחירים, משהו מאד מאד רציני.

עאידה תומא סלימאן: סליחה שאני קוטעת אותך.

עאידה תומא סלימאן: זה שזה על בסיס אחר ומעון זה משהו ומשפחתון, זה לא אמור לפגוע בזכות הבסיסית שלכל תינוק מגיע אותו טיפול ואותה רמה של טיפול.

עאידה תומא סלימאן: זה בדיוק כמו להגיד שבבתי ספר מסוימים, ישלמו עבור תעריף – על מה אני מדברת?

עאידה תומא סלימאן: הם באמת עושים את זה.

עאידה תומא סלימאן: כאילו, רציתי לתת דוגמא, אבל הם באמת עושים את זה.

עאידה תומא סלימאן: המדינה עושה את זה.

עאידה תומא סלימאן: משלמת לבתי ספר עבור כל ילד בצורה אחרת, אבל אני חושבת שצריך ל - - -

<גלית יעקובוב: פשוט המבנה של התעריף הוא מבנה שמתייחס לכל מיני רכיבים שהם רכיבים שונים.

<גלית יעקובוב: אפשר לחלוק שזה לא אמור להיות רכיבים שונים, אבל יש רכיבים שונים בבסיס שהם מחשבים אותו בין משפחתונים לבין מעונות יום.

<עליזה ידעי: למה?

<גלית יעקובוב: בגלל הסוג - - -

<קריאה: לא הבנתי.

<קריאה: זה אותו ילד.

<גלית יעקובוב: זה אותו ילד, נכון, אבל זה לא אותו סוג - - -

<עליזה ידעי: ודווקא אצלנו אנחנו משקיעים יותר עבור התינוקות.

<סבטלנה אורלי ביליץ': נכון.

<גלית יעקובוב: יכול להיות.

<גלית יעקובוב: אני רק אומרת שזה סוג שונה של בסיסים שמחושבים.

<גלית יעקובוב: כשמחשבים בסיסים של מעון וכשמחשבים בסיסים של משפחתון, זה לא אותו בסיס.

<גלית יעקובוב: יכול להיות אפילו יותר - - -

אורי מקלב: שכר הדירה מחושב בתוך המעונות?

אורי מקלב: יש בסיס?

<גלית יעקובוב: לדעתי הם לא אמורים לשלם שכר דירה, אבל - - -

אורי מקלב: לא, הפוך, אבל זה הבית שלהן.

<גלית יעקובוב: מהתעריף - - -

<עליזה ידעי: אנחנו משלמות ארנונה ולא - - -

אורי מקלב: במעון זה לא לקוח בחשבון בגלל שבאמת המעון הוא של המדינה, או של גוף כלשהו.

<גלית יעקובוב: לא, הוא לא שלנו.

עאידה תומא סלימאן: הוא של המועצה או של הארגון שמפעיל.

אורי מקלב: יש כאלה שכן נמצאים בתוך מעונות, כשאין מקומות - - -

<גלית יעקובוב: תראה, למשל אני יכולה לתת לכם דוגמא - - -

אורי מקלב: הרשות בונה, משרד השיכון בונה מעונות.

אורי מקלב: מעון בהחלט יכול להיות - - -

<גלית יעקובוב: לא תמיד.

אורי מקלב: לא תמיד, אבל יש גם כאלה.

אורי מקלב: משפחתון זה תמיד בתוך הבית.

אורי מקלב: מישהו נותן את הבית שלו.

<עליזה ידעי: איפה הבלאי?

<עליזה ידעי: אנחנו משלמים ארנונה.

אורי מקלב: איפה גלום הנושא הזה של העמדת אותו מקום פיזית?

<גלית יעקובוב: צריך לשבת ולפתוח את כל בסיסי התעריף.

<גלית יעקובוב: זה לא רכיב אחד ולא שניים ולא שלושה, יש שם בסיס תעריף לא פשוט שהוא מורכב מהרבה הרבה נושאים.

<גלית יעקובוב: אחד מהנושאים, דרך אגב, שהשנה יבוא לידי ביטוי זה בעדכון של התעריף, שאנחנו נראה שדווקא העדכון של התעריף במשפחתונים יהיה עדכון יותר גבוה מהמעונות, בגלל שהוא מוצמד שכר מינימום וכל העליות שהיו בשנה האחרונה בשכר המינימום השפיעו יותר על העדכון של תעריף המשפחתונים מאשר של המעונות.

<אליזבטה גאנז: גם בהשתתפות ההורית?

<גלית יעקובוב: כן.

<קריאה: כמה יעלו, ב-30 שקלים?

אורי מקלב: אתם טובים, על חשבון ההורים אתם מעלים וזה בסדר, אין בעיה, אבל כבר מי שמשלם את זה.

<גלית יעקובוב: כשמעלים את התעריף, דרך אגב, זה עולה במשותף, זה לא רק על ההורים, זה גם על המדינה, כי הסבסוד באופן מיידי גם כן עולה.

<גלית יעקובוב: זאת אומרת זה לא רק שזורקים על מישהו אחר, זה גם המדינה.

<גלית יעקובוב: לגבי הפנסיה, מה שאנחנו קיבלנו עדכון מהאוצר, זה הנושא שבתקציב המדינה כבר עבר בממשלה, זה צריך לעבור בכנסת.

<גלית יעקובוב: יש את הצעת החוק של הפנסיה לעצמאים.

<גלית יעקובוב: הצעת החוק, לפחות לפי האוצר, אמורה לתת את הפתרון לדבר הזה.

<גלית יעקובוב: הם אומרים בואו נראה מה עובר ואחרי שנראה מה עובר בחקיקה, נוכל לדעת ולראות את ההתייחסות לגבי מה שצריך מכאן ואילך, כי יכול להיות שמה שיעבור יספיק.

<גלית יעקובוב: יכול להיות שמה שיעבור לא יספיק.

<גלית יעקובוב: בואו נעשה את הדיון אחר כך.

<גלית יעקובוב: זה ממה שדיברתי היום בבוקר עם נציג האוצר.

עאידה תומא סלימאן: גם אני דיברתי איתם היום.

<נעה נוצני: אני חייבת להגיב על זה.

<נעה נוצני: זה פשוט לא נכון באופן חד משמעי.

<נעה נוצני: קודם כל אם יעבור החוק הזה להפרשה חובה לעצמאים, זה אומר שהמטפלות יפרישו – הן תהיינה מחויבות להפריש מהשכר שלהן היום, שהוא גם ככה נמוך ממינימום, הן עוד תהיינה מחויבות להפריש, כשגם היום אנחנו אומרות שאין להן כסף לזה.

<נעה נוצני: אז אני לא מבינה מה החוק הזה פותר.

<נעה נוצני: ומעבר לזה, אנחנו רוצות שהן תפרשנה לא את ה-4.5% שלא יספיק להן כלום בזקנה, אנחנו רוצות שהן תפרשנה סכום שיאפשר להן להזדקן בכבוד.

<נעה נוצני: לכן מה שהיה בפגישה עם משרד האוצר, אמרנו להם את הדרישות שלנו, שהם יוכלו להפריש לפנסיה ולפיצויים, שהיום רכיב הפיצויים הוא רכיב בלתי נפרד מהחיסכון הפנסיוני של האנשים שאומרים להם לא לגעת בו ולשמור אותו לזקנה.

<נעה נוצני: אז אמרנו אלה הדרישות שלנו, שזה בסביבות ה-10%.

<נעה נוצני: הם אמרו שייכנס החוק הזה ואז יפחיתו להן קצת בעצם מהביטוח הלאומי.

<נעה נוצני: אז אמרנו בסדר.

<נעה נוצני: אם החוק הזה עובר אנחנו מוכנים מעט לרדת בדרישות שלנו, כי כאילו השכר שלהן טיפה יעלה, כיוון שהן תצטרכנה להפריש פחות לביטוח לאומי, אז אמרנו בסדר, אז לא 10%, נפחית את זה שזה בסביבות ה-7%.

<נעה נוצני: בכל מקרה זה לא נותן פתרון וזה פשוט לזרות חול בעינינו.

<גלית יעקובוב: לא יודעת.

<גלית יעקובוב: מה שהוא אמר היום זה שהוא יודע איך הוא נכנס לחקיקה, הוא לא יודע איך הוא יוצא ממנה.

<גלית יעקובוב: הוא רוצה לראות איך הוא נכנס ויוצא ואז אפרופו מה שכבר נחקק, לעשות את הדיון ולא אפרופו משהו שהוא עוד לא סגור בסוף.

<נעה נוצני: וגם שיזכור שעצמאי יכול להעלות ל - - -

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה חלק מהפלונטר הבסיסי שמדבר על המטפלות כעצמאיות, כי ברגע שמדברים על חוק העצמאים, שם הם באמת עצמאים.

עאידה תומא סלימאן: כאשר מדובר על חוק הפנסיה לעצמאים, שם הם עצמאים ושם הם יכולים להרוויח יותר והם יכולים להרוויח פחות.

עאידה תומא סלימאן: פה אנחנו מדברים על פנסיה שנוגסים אותה מתוך התעריף שהמדינה משלמת, הן לא עצמאיות.

עאידה תומא סלימאן: הן קשורות בתעריף ובתנאים שהמדינה קובעת להן.

עאידה תומא סלימאן: יכול להיות שתחת הטייטל הזה של עצמאיות, יצטרכו, אבל הן יצטרכו לשלם, אין מה לעשות.

<גלית יעקובוב: לא, אבל כרגע מה שהסביר לנו נציג האוצר, זה שהניסיון הוא להפחית את ההורדה לביטוח לאומי באופן שתאפשר את ההקצאה לפנסיה והוא לא יודע להגיד עדיין באיזה שיעור זה ייקבע בסוף ואם זה פותר או לא פותר.

עאידה תומא סלימאן: איזה שיעורי ביטוח לאומי אתן - - -

<נעה נוצני: הוא יודע, זה הולך לפחות מהשיעורים של הביטוח הלאומי ב-3%.

<נעה נוצני: זה לא פותר את העניין.

<נעה נוצני: הביטוח הלאומי יופחת ב-3%.

<נעה נוצני: זה לא מספק.

<נעה נוצני: זה אומר שעוד פעם, מתחת לשכר מינימום אז הן עוד יותר תרדנה מתחת לסכום מינימום.

<נעה נוצני: כאילו, מה ההצעה כאן בדיוק?

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אני שומעת שכל הנושא של הפנסיה – לא כולנו באותו קו עם האוצר ועם מה שהם אומרים.

עאידה תומא סלימאן: אתן אומרות שזה בכל זאת יפגע בתנאים של העובדות.

עאידה תומא סלימאן: בבוקר, בשיחה שלי עם האוצר, סוכם שתוך שבועיים תהיה ישיבה עם הנציגות של המטפלות, כדי שתעלו את הנושא של הפנסיה וגם של התעריף באופן כללי.

עאידה תומא סלימאן: אז בואו נפנה גם לאוצר ונבקש.

עאידה תומא סלימאן: אני לא יודעת אם אפשר לחכות עם פתיחת כל הנושא של התעריף עד לסיום החקיקה בנושא הפנסיה ולמידע איך זה ישפיע, אבל לפחות צריך להסכים על העיקרון ואז להתחיל משם, אבל זה מחייב עדיין הידברות עם האוצר ולחץ על האוצר שזה ייעשה וזה מה שאנחנו מתכוונות לעשות פה.

<עליזה ידעי: דרך אגב, השכר של מטפלות המשפחתונים כולל 4% שמשרד הכלכלה משלם עבור פנסיה למטפלות.

עאידה תומא סלימאן: זה נכנס בתוך התעריף כאילו, אבל בסופו של דבר, אחרי כל הסל של התעריף הן עדיין לא מקבלות את שכר המינימום שממנו צריך.

<נעה נוצני: שכר מינימום ואם המשפחתון עוד מלא ואין לו בעיות - - -

עאידה תומא סלימאן: סליחה, אני לא שמעתי התייחסות משני הצדדים לנושא שעלה בישיבות קודמות.

עאידה תומא סלימאן: עדיין צריך לשמוע על עניין ההסכמים עם השלטון המקומי או שני המפעילים של המשפחתונים, יש חמישה?

<גלית יעקובוב: שלושה.

<בת שבע בן חמו: מה לשמוע?

<בת שבע בן חמו: סליחה, אני נציגה של נאות מרגלית.

<בת שבע בן חמו: סליחה שאני מתפרצת.

עאידה תומא סלימאן: ברוכה הבאה.

<בת שבע בן חמו: לא, אולי רוצים לדעת - - -

עאידה תומא סלימאן: שנייה, לא מתפרצים ככה.

<בת שבע בן חמו: סליחה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשמוע איפה עומדים ההסכמים לשנה הבאה ומתי יועברו למפעילים, כדי שיהיו בטוחים שהם יכולים לפתוח את שנת הלימודים עם הסכמים ביד.

עאידה תומא סלימאן: הדבר השני שלא דובר עליו זה הגבייה מההורים.

עאידה תומא סלימאן: בזמנו עלה רעיון לבדוק את העלויות של העברת הגבייה מההורים למפעילים עצמם ולא למטפלת, בכדי שזה יהיה יותר יעיל והמטפלת באמת תקבל את החלק של ההורים, בלי שתישא על עצמה שום הנחות ושום פטורים מתשלומים בגלל שהיא מכירה את ההורים.

עאידה תומא סלימאן: איפה זה עומד?

<עליזה ידעי: גם ההורים - - - צריכים לשלם.

עאידה תומא סלימאן: אז הנה, אנחנו בדיוק מדברים על הגבייה מההורים.

<גלית יעקובוב: כרגע נשארנו בנוסח שקיים היום, שניסינו להוסיף אותו לכל ההסכמים שלנו, שאומר שיסייעו למטפלת בגבייה.

<גלית יעקובוב: בזמנו כשהיינו פה ביקשנו לנסות לחשוב על איזה שהוא מודל כלכלי שאומר לא רק לסייע, אלא אם אתה לא גובה, אז יורד ממך - - -

עאידה תומא סלימאן: נכון.

<גלית יעקובוב: לא הגענו לפתור את זה.

<גלית יעקובוב: זה עדיין על שולחן הדיונים.

<גלית יעקובוב: אין לנו פתרון לזה עדיין.

עאידה תומא סלימאן: אני זוכרת בשיחת טלפון כשעקבתי אחרי הנושא, נאמר לי שאתם בודקים את המודל וביקשתם שגם המטפלות יבנו מודל שמאפשר גבייה.

<גלית יעקובוב: ניסינו לחשוב על כל מיני מודלים.

<גלית יעקובוב: התחלנו לדון בכל מיני פלוסים ומינוסים של כל מודל.

<גלית יעקובוב: אני מודה שהלחץ של פתיחת השנה עצר את הדיון על הדבר הזה וזה יתחדש אחרי פתיחת השנה.

<גלית יעקובוב: כרגע אין לנו בשורה בנושא הזה.

<גלית יעקובוב: זה עדיין נמצא בדיון.

<גלית יעקובוב: אין לנו הכרעה לכאן או לכאן.

עאידה תומא סלימאן: ומה עם ההסכמים?

<גלית יעקובוב: א' ההסכמים לזכיינים יצאו, כי זה עבר עוד לפני המעבר, הכל היה בסדר.

<גלית יעקובוב: ההסכמים לרשויות המקומיות, מאחר שזה צריך אישור של ועדת מכרזים בכל הנושאים האלה, זה קצת נתקע לנו עם המעבר.

<גלית יעקובוב: כל נושא המעבר נמצא עכשיו בבחינה של כל מה שנקרא הגורמים המחליטים למעלה, בין אם זה ייעוץ משפטי לממשלה ובין אם זה החשבת הכלכלית, לגבי מי מוסמך לחתום על מה.

<גלית יעקובוב: אז הרשויות שיש להן הסכם התקשרות פחות מ-150,000 הצלחנו לשחרר כי הוועדה כבר אישרה ואישרו לנו להפיץ להם את ההסכמים וההסכמים הופצו ואנחנו מחכים לחתימות.

<גלית יעקובוב: רשויות שהן מעל 150,000, צריך אישור ועדת פטור.

<גלית יעקובוב: ברגע שצריך אישור ועדת פטור, כרגע אין עוד החלטה - - -

עאידה תומא סלימאן: 150,000 מה?

<גלית יעקובוב: שקל להסכם.

אורי מקלב: ועדת הפטור היא ועדת של המשרד שלכם.

<גלית יעקובוב: כרגע לא יודע מי זה המשרד שלי ומי החשב שחותם ומי היועץ המשפטי שיושב ומי המנכ"ל שחותם.

<גלית יעקובוב: זה בעיות שלא צריכות לעניין אף אחד, אבל זה בעיות מאד - - -

עאידה תומא סלימאן: לא תאמיני לנו: מעניין אותנו שזה - - -

<גלית יעקובוב: לא, אני אומרת זה סוג של תשובה שלא אמורה לעניין את מקבלי השירות שלנו, הם רוצים לקבל שירות והם צודקים, אבל כרגע זה נמצא בהכרעות.

<גלית יעקובוב: אני מקווה שהיום עד השעה 13:30 נקבל כבר תשובה סופית ונדע לאן הולך מה.

<גלית יעקובוב: רגע שנדע לאן הולך מה, אנחנו נעביר ונקבל ונפיץ.

<גלית יעקובוב: זה בעיות שלא קשורות ל - - -

עאידה תומא סלימאן: אני אבקש לעדכן אותי היום אם קיבלתם תשובות ואם אתם באמת תוכלו לשחרר את ההסכמים ומה הלו"ז של שחרור ההסכמים האלה, לאחר שאתם מקבלים את האישור.

<גלית יעקובוב: כרגע נשארו אצלנו רק ההסכמים של מעל 150,000 שקלים.

עאידה תומא סלימאן: שזה כמה מקומות.

<גלית יעקובוב: שזה הרבה מאד רשויות.

עאידה תומא סלימאן: נו?

עאידה תומא סלימאן: אז נשארו לנו רק.

עאידה תומא סלימאן: זה יוצא רוב.

<גלית יעקובוב: אני מתנצלת, אבל כל אחד שאני מצליחה לשחרר, מבחינתי זו הצלחה מסחררת.

עאידה תומא סלימאן: ברור.

<גלית יעקובוב: גם אחר כך אנחנו צריכים לראות מי חותם ומי מכניס למרכבה וכו'.

<גלית יעקובוב: אני מקווה שהיום כל התשובות יינתנו.

עאידה תומא סלימאן: אם היום יתנו לך תשובה, את סבורה שזה יסתיים בשבועיים הבאים?

עאידה תומא סלימאן: לא יהיו שיבושים בתחילת השנה?

<גלית יעקובוב: אני מתפללת שלא יהיו שיבושים בתחילת השנה, כן.

<גלית יעקובוב: זאת אומרת אם היום נותנים את התשובה ובאמת כולם מתכנסים ומתגייסים לזה - - -

עאידה תומא סלימאן: כי יש לי פחד שהרשויות המקומיות, אם לא יהיה להן הסכם חתום ביד, לא יפתחו את שנת הלימודים.

<גלית יעקובוב: הבעיה היא יותר חמורה מזה, כי הם צריכים לקחת את ההסכם, להחתים אצלם, להביא ביטוח, להחזיר אלי, שאני אספיק לחתום.

<גלית יעקובוב: זה לא כזה פשוט.

אורי מקלב: זה תקופת חופש.

<גלית יעקובוב: לא, אם כולם עובדים מהר, זה עוד יכול להתכנס לפני ואנחנו מאד מקווים לעבוד מהר.

<גלית יעקובוב: אנחנו ביטלנו חופשות ללא מעט אנשים כדי לפתוח אצלנו מערך חירום לדבר הזה.

<גלית יעקובוב: זה מה שקרה, עם זה נתמודד.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, המצב כפי שהוא היום, הוא מצב לא טוב, שיכול לגרום לאי פתיחת שנת הלימודים של אלפי משפחתונים.

<גלית יעקובוב: אנחנו הצפנו את זה בדיוק כמו שאת מתארת את זה ולכן גם כולם התגייסו לתת תשובות מאד מאד מהירות, כי אנחנו הצפנו בצורה חד משמעית את ההשלכות שיכולות להיות לכל עיכוב בכל חתימה.

<גלית יעקובוב: כי מבחינתנו כל חתימה, כשמישהו מרגיש שהיא חתימה קטנה, היא גוררת אחריה ממש גל שלם של השלכות.

<גלית יעקובוב: אז הצפנו את זה כך ולכן זה עלה לדרגים הכי גבוהים ולכן תינתן היום תשובה ואז אנחנו נתקדם.

עאידה תומא סלימאן: אני רואה את זה כעניין מאד חמור, במיוחד שאנחנו שבועיים לפני פתיחת שנת הלימודים ואנשים לא בטוחים אם יקבלו את השירות או לא יקבלו את השירות בתחילת השנה והמטפלות גם כן לא יודעות אם יפתחו את שנת הלימודים או לא.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה מחייב מצב חירומי לגמרי ואנחנו נפנה עוד היום למנכ"ל משרד העבודה והרווחה, שהוא אמור להיות המנכ"ל שלכם עכשיו- - -

<גלית יעקובוב: הוא גם מטפל בזה.

עאידה תומא סלימאן: הוא מטפל בזה?

<גלית יעקובוב: הוא מטפל בזה, הוא הציף את זה לכל הגורמים כחירום לחלוטין.

<גלית יעקובוב: הוא זה שדרש ש - - -

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, נקווה שעד שעה 13:30 נקבל תשובה, למרות שאני מודאגת מאד שאפילו אם תתקבל ההחלטה היום, זה לא בהכרח שתספיקו לעשות את הכל.

עאידה תומא סלימאן: זה שבועיים רק.

<גלית יעקובוב: נכון, אנחנו יודעים.

עאידה תומא סלימאן: שבועיים שכוללים מצב של חופשות קיץ וכו'.

<עליזה ידעי: אני רוצה להעיר.

<עליזה ידעי: זה לא רק שלא יפתחו משפחתונים, משפחתונים כן ייפתחו.

<עליזה ידעי: לא תהיה משכורת כמעט חודשיים למטפלת.

עאידה תומא סלימאן: למה?

<עליזה ידעי: כי לפני שנתיים אצלנו בעיריית בני ברק, ראש העיר לא חתם ואנחנו קיבלנו רק בינואר משכורות, והיה בלגן בין משרד הכלכלה לבין העירייה.

<עליזה ידעי: הוא לא חתם, הוא לא רצה לחתום, לא הגיעו להסכמים.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן להזהיר את המשרד ואת הרשויות, שאם ייגרם מצב של דחיית תשלומי משכורות או תשלומים למשפחתונים, שהם ייצאו באחריות וישלמו מה שנקרא הלנת שכר.

עאידה תומא סלימאן: אם הם לא חותמים בזמן, אם הם לא מפיצים הסכמים בזמן, אם הבעיה נובעת מאי תפקוד של הרשויות, הרשויות צריכות לשאת באחריות ולשלם, בדיוק כפי שהמעסיקים שמשלמים הלנות שכר.

עאידה תומא סלימאן: זה לא יתכן שהן לא יודעות מתי הן מקבלות את הכסף, בגלל שהן עצמאיות ובסופו של דבר אף אחד לא מפצה אותן.

עאידה תומא סלימאן: אז אני חושבת שגם בנושא הזה אנחנו נוציא הודעה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאנחנו לקראת סיום, אלא אם יש עוד משהו שפספסנו?

<אליזבטה גאנז: אני אשמח להוסיף משהו.

עאידה תומא סלימאן: מי גברתי?

<אליזבטה גאנז: שמי ליז גאנז, אני רכזת משפחתונים מעיריית חיפה.

<אליזבטה גאנז: פשוט ברגע האחרון נודע לי על הוועדה הזאת ומאד שמחתי שהתאפשר לי להשתתף בה.

<אליזבטה גאנז: אני אחראית על 27 משפחתונים.

<אליזבטה גאנז: זה לא הרבה בהשוואה לבני ברק, ירושלים ואלעד, אבל אנחנו מתמודדים עם בעיות דומות ואני חושבת שבחיפה המצב של הגבייה מההורים יחסית בסדר.

<אליזבטה גאנז: עדיין, אני שומעת פה על העלאת תעריפים.

<אליזבטה גאנז: כמו שאמרת, אנחנו נותנים שירות לאוכלוסיות מוחלשות וכל עלייה בתעריף זה עוד נטל על המשפחה וזה עוד התמודדות של המטפלות בגבייה מההורים וחוסר יכולת של ההורים לעמוד בגובה התשלום הזה.

<אליזבטה גאנז: נושא נוסף שהייתי רוצה להוסיף זה נושא על עזיבות לקראת סוף שנה.

<אליזבטה גאנז: משרד הרווחה מבצע עזיבה מיום של עזיבת הילד.

<אליזבטה גאנז: אם היו לנו הסכמים בין מטפלת להורים שההורים חותמים שיש שעוזב אחרי 31 במאי חובתם של ההורים לשלם עד סוף השנה, מה שאי אפשר לאכוף, זה סתם שורה, כי ההורים עוזבים ותחפשו אותם.

<עליזה ידעי: בחוזה רשום.

<אליזבטה גאנז: בחוזה רשום, את ההורים זה פחות מעניין כי זה התווסף אחר כך לעוד הוצאה לפועל שכבר יש להם.

<אליזבטה גאנז: אין דרך למטפלת לגבות את הכסף הזה ומשרד מבצע עזיבה במיידית.

<עליזה ידעי: באותו יום.

<אליזבטה גאנז: כולנו יודעות כמה קשה לגייס ילדים החל מיוני.

<אליזבטה גאנז: כבר בדרך כלל ילדים מסודרים ואם נרשמים אז זה כבר לשנה הבאה

עאידה תומא סלימאן: את רוצה להגיד לי שבהסכם מחייבים את ההורים להמשיך לשלם, אבל המדינה לא מתחייבת להמשיך לשלם?

<אליזבטה גאנז: כן, בדיוק.

<אליזבטה גאנז: זה מה שאני רוצה להגיד.

<עליזה ידעי: גם משרד הכלכלה לא משלם בחודשיים.

<עליזה ידעי: זה רק בשנים האחרונות.

עאידה תומא סלימאן: תגידו, יש סעיף שהוא לא בעייתי בכל הנושא הזה?

<עליזה ידעי: לא.

<עליזה ידעי: - - - להתעמר בהן כל החיים.

עאידה תומא סלימאן: מה זה?

<אליזבטה גאנז: אם כבר התאפשר לי לדבר, גם הנושא של אוגוסט, שזה באמת מעט ימים בפועל, אז ההורים פחות מבינים שגלום בתוך התשלום נושא של חופש של המטפלת.

<אליזבטה גאנז: זה לא מעניין אותם.

<אליזבטה גאנז: מבחינתם, הם ביקרו 10 ימים, הם לא רוצים לשלם על חודש שלם, אז הם לא מביאים את כל אוגוסט ולא משלמים בכלל על אוגוסט.

<אליזבטה גאנז: ובמיוחד המקרים קשים כשילדים עולים לגני עירייה ולא חוזרים אלינו שנה הבאה, כי אם הם חוזרים אלינו אנחנו באים ואומרים עד שלא תשלם את אוגוסט אתה לא ממשיך שנה נוספת.

<גלית יעקובוב: וכמה יש לכם אפשרות לבקש תשלום לפי 11 חודשים?

<גלית יעקובוב: יש אפשרות ב - - -

<אליזבטה גאנז: כרגע זה כאפשרות.

<אליזבטה גאנז: אני יודעת שלמשרד הכלכלה בתוך הנהלים יש את האפשרות הזאת.

<אליזבטה גאנז: אני רוצה להיות מסוגלת להוציא את זה כהנחיה, כנוהל, לא כאופציה, שאז ההורים יכולים להגיד לא, לא מתאים לי ואז המטפלת כאילו אומרת אז לא מתאים.

<אליזבטה גאנז: אני רוצה להוציא את זה כנוהל של גבייה של 11 תשלומים.

<רינה משה: אני נציגה של רחובות.

<רינה משה: אצלנו ברחובות אין דבר כזה.

<רינה משה: אצלנו אנחנו מבקשים תשלום מלא.

<רינה משה: כשיהיה לכם את הדירוג – אנחנו נחזיר לכם את הכסף.

<רינה משה: זאת אומרת - - -

<עליזה ידעי: אבל לא בכל מקום אפשר לקחת מחיר מלא.

עאידה תומא סלימאן: שנייה, שנייה.

עאידה תומא סלימאן: לא, לא, אי אפשר לדבר ביחד.

<רינה משה: אני לא לשכה סוציאלית, אני צריכה להתפרנס.

<רינה משה: יש לי חובות.

<רינה משה: יש לי משכנתא, יש לי, כמו שלכל בן אדם.

<אליזבטה גאנז: את צודקת, אבל המטפלות הן חלק מהשכונות האלה, הן מכירות את הנשים האלה והשיח מאד בעייתי.

<אליזבטה גאנז: כשעומדת אימא ואומרת אין לי פיתה לקנות לילד - - -

עאידה תומא סלימאן: נכון.

עאידה תומא סלימאן: בגלל זה אני אמרתי מהתחלה שאת כל הנושא של גבייה מהורים היה צריך להסדיר.

עאידה תומא סלימאן: הדגשנו את זה בישיבה הקודמת של הוועדה ואנחנו שוב מדגישות את זה.

עאידה תומא סלימאן: הנושא של גבייה מהורים אמור להיות מרוכז בידי המפעיל ולא בידי המטפלת.

עאידה תומא סלימאן: הקשר הישיר הזה, הקשר שמתפתח, אפילו אם היא לא מכירה אותם קודם, אבל הם יכולים לעזוב באמצע השנה אם לא בא להם, אם לא נעים להם מאיך שהמטפלת עובדת.

עאידה תומא סלימאן: צריך לעשות את זה באופן מסודר, לא על ידי המטפלת, אלא על ידי הגורם המפעיל.

<עליזה ידעי: לחייב את הרשויות שהם יקבלו את התשלום.

<גלית יעקובוב: הבעיה היא שחלק לא מבוטל מהמקרים הגורם המפעיל הוא רשויות וגם ברשויות יש בעיה לא פשוטה עם הנושא הזה.

<גלית יעקובוב: זה חלק מהדיונים שהתחלנו לעשות אותם ושאנחנו - - -

<קריאה: כמו שאם גובים דמי רישום יכולים - - -

עאידה תומא סלימאן: סליחה, לא, לא.

<גלית יעקובוב: זה דורש דיון.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, זה דרוש דיון, סיכמנו את זה בפגישה הקודמת.

עאידה תומא סלימאן: אמרנו שזה נושא שצריך להתחיל כבר לפעול.

עאידה תומא סלימאן: התחלנו, צריך להמשיך.

עאידה תומא סלימאן: בעיני הקצב הוא קצת איטי, כי בינתיים הן משלמות את המחיר.

עאידה תומא סלימאן: צריך לדחוף את זה ביותר לחץ.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לסכם.

עאידה תומא סלימאן: עלו כמה דברים.

עאידה תומא סלימאן: קודם כל אני חושבת שהנושא הזה של המשפחתונים ושל טיפול בילדים אמור להיות נושא בסדר עדיפות מאד גבוה ברשויות במדינה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו יודעים שעכשיו יש את המעבר הזה ממשרד הכלכלה למשרד העבודה והרווחה.

עאידה תומא סלימאן: אחד הדברים שמאד הדאיג אותנו בהחלטה של העברת הסמכויות זה הפגיעה שעלולה להיגרם בגלל המעבר הזה ממשרד למשרד, אם זה בגלל הבעיות הטכניות של להעביר את כל מכלול השירות הזה ואם זה בכל הקונספציה של ילדים מטופלים.

עאידה תומא סלימאן: בסופו של דבר אנחנו מדברים על חינוך ילדים.

עאידה תומא סלימאן: נכון שאנחנו מדברות על תעסוקת נשים ואנחנו רוצות לעודד תעסוקת נשים, אבל בסופו של דבר יש פעוטות, יש ילדים שאמורים לקבל חינוך והיו כל מיני המלצות להעביר למשרד אחר.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נמצאות היום במקום הזה.

עאידה תומא סלימאן: מאד מדאיג אותי לקיים ישיבה שבועיים לפני תחילת שנת לימודים ולא רק שהבעיות שסחבנו מהשנה שעברה לא נפתרו בחלקן הגדול, אלא גם כן אנחנו עומדים בפני סכנה ששנת הלימודים לא תיפתח כסדרה בכמה מקומות וברוב המקומות, לפי הבנתי.

עאידה תומא סלימאן: אני מאד מקווה שהיום כבר תהיה תשובה ואפילו אם תהיה תשובה בעניין הפרוצדוראלי איך להתקדם עם ההסכמים עם הרשויות המקומיות, אפילו אז לא תוסר הסכנה הטוטאלית מאי פתיחת שנת הלימודים; וזה עניין שמחייב מצב חירום במשרד העבודה והרווחה ובאגפים שעברו אליו ממשרד הכלכלה ואנחנו נדאג באמת שאווירה חירומית כזו אכן תתקיים כדי להבטיח ששנת הלימודים תיפתח כסדרה.

עאידה תומא סלימאן: אני מברכת על הנושא של פיזור ילדים בימי מחלה ואֶבל – אני יוצאת מפה עם הבנה שהעניין הזה נפתר, ואני מאד מבקשת להסדיר את זה בצורה הכי יעילה מבחינת להוציא הוראות ברורות, להוציא הסכם מסוים שמעיד על הפתרון הזה, כך שלפחות יתחילו את השנה החדשה עם הבנה שהפתרון של פיזור ילדים בימי מחלה קצרה ואבל, אכן סודר.

עאידה תומא סלימאן: בעניין ימי החופש או בוא נגיד ככה, בעניין התעריף באופן כללי, אנחנו נפנה לוועדת תעריפים, נבקש פתיחת כל הנושא של בסיס תעריפים מההתחלה.

עאידה תומא סלימאן: נרצה ללמוד איך אפשר באמת ואנחנו נמליץ לוועדה ולאוצר שיפתחו את בסיס התעריף כדי לבדוק את השוני הזה בין מה שמשלמים לילד במעון ומה שמשלמים לילד במשפחתון.

עאידה תומא סלימאן: איך פותרים את הנושא של ימי חופש דיפרנציאלי ואכן צריך לפתור.

עאידה תומא סלימאן: אין שום סיבה שהמטפלות לא יהנו מימי חופש דיפרנציאלי כמו כל האנשים שעובדים במשק במדינה הזו, כולל הפתרון בנושא הפנסיות.

עאידה תומא סלימאן: אני יוצאת מהישיבה הזו בקריאה לשר העבודה והרווחה, מר חיים כץ וגם למנכ"ל המשרד שלו, מר אליעזר יבלון, שאני יוד'עת שהוא מעורב בנושא, אבל אני יוצאת בקריאה שבאמת ישימו על ראש סולם סדר העדיפות של המשרד לשבועיים הבאים את הסדרת העניין של פתיחת שנת הלימודים של המשפחתונים ואת כל הנושא של ההסכמים.

עאידה תומא סלימאן: אני פונה לשר שילמד לעומק את הנושא של תנאי התעסוקה של המשפחתונים.

עאידה תומא סלימאן: אני אבקש לקיים איתו פגישת עבודה כדי שיעמוד מקרוב על הבעייתיות הקיימת בנושא זה.

עאידה תומא סלימאן: אולי מעבר למשרד חדש יחייב באמת מדיניות חדשה, גישה חדשה לנושא הזה, ואני מאד מקווה שנצליח לעשות את זה.

עאידה תומא סלימאן: תודה לכולן.