ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 439, 2016-08-02 14:17

משה גפני: אני חוזר ואומר שאמרתי שלא נדחה את הדיון בנושא של מפעל שתולה.

משה גפני: קיבלנו את אישור יושב ראש הכנסת אבל אנחנו כמובן נהיה מוגבלים לזמני ההצבעות.

משה גפני: נקיים את הדיון ונראה לאן אנחנו הולכים.

משה גפני: אני מבקש לציין שפנתה אלי סיגל שאלתיאל הלוי, המנכ"לית של המשרד לפיתוח הנגב והגליל, ואמרה שלסגירת המפעל עשויה להיות השפעה שלילית על התעסוקה בגליל, בניגוד למדיניות הממשלה והיא מבקשת שאני אקיים את הדיון הזה ושאנסה לעזור.

משה גפני: מי מציג את הבעיה של המפעל?

<רוני חתן: אני הבן של הבעלים של החברה ואני גם מנהל את החברה.

<רוני חתן: ניהלתי אותה לאורך השנים ובמהלך השנים עשינו כמה שינויים אבל ברשותך, אדוני, אני רוצה להציג את הדברים כפי שהם ובראש ובראשונה להודות לך אדוני על כינוס הוועדה.

<רוני חתן: אני יודע שזה היה בזמן מאוד מאוד צפוף ואני מאוד מעריך ומודה לך.

<רוני חתן: בראשית הדברים אני רוצה לומר שהחברה הוקמה בשנת 1969, מבחינה אידיאולוגית, על גדר המערכת, כשמירה על הגבול.

<רוני חתן: הרי גדר לא הייתה שם.

<רוני חתן: ב-1969 הגענו למושב, אבא הקים שם מסגרייה קטנה ולאט לאט העסק התחיל להתפתח והתחיל לעבוד גם עם התעשיות הביטחוניות ועם משרדי הממשלה.

<רוני חתן: בשנת 2016, בינואר 2016, אנחנו נכנסנו להקפאת הליכים ולשם כך אנחנו יושבים כאן.

<רוני חתן: אתנו בדיון נמצאים גם הנאמנים, אלונה ובניהו.

<רוני חתן: אני רוצה לומר שהחברה הזאת מספקת ביטחון תעסוקתי וכלכלי ל-150 משפחות, עובדים ישירים בתוך המפעל - נמצאים כאן גם חברי ההסתדרות וגם העובדים – ולעוד 150 עובדים נוספים שהם נותני שירות וקבלני משנה.

<רוני חתן: בסך הכול סמוכים על שולחן החברה כ-300 בתי אב אותם אנחנו מפרנסים ומפרנסים בכבוד, לפחות עד ינואר האחרון.

<רוני חתן: כפי שאמרתי, אנחנו יושבים על גדר המערכת.

<רוני חתן: לא מעט חווינו פעולות מול החיזבאללה.

<רוני חתן: מקום החטיפה של החיילים נמצא במושב שתולה.

<רוני חתן: החברה מתעסקת בציוד ביטחוני גם למערכת הביטחון, למשרד הביטחון, לתעשייה האווירית, לאלביט, לרפא"ל והתעשיות הביטחוניות.

<רוני חתן: בין יתר הדברים, אדוני היושב ראש, אנחנו מייצרים את מכלי הדלק של ה-F-16.

<רוני חתן: בין יתר הדברים שאנחנו מייצרים למערכת הביטחונית זה כל מה שקשור למשגרים, מכלי דלק ל-F-16 והרי כל מטוס שיוצא מלוקיד מרטין, יוצא עם מכל דלק שמיוצר בשתולה.

<רוני חתן: זה לא מובן מאליו.

<רוני חתן: חלקי לוויינים, חלקי תעופה, מיגונים לנמר ולמרכבה במשרד הביטחון, מערכות שיגור, ייצור חלקים לרכבים.

<רוני חתן: חברה שצמחה וגדלה לאט לאט.

<רוני חתן: אני רוצה לציין את הסיבות למשבר.

<רוני חתן: הסיבות למשבר נובעות מכמה וכמה היבטים.

<רוני חתן: ראשית, ירידה בפעילות.

משה גפני: בייצוא.

<רוני חתן: כן.

<רוני חתן: לא השכלנו בזמן אמת להתאים את ההוצאות לרמת ההכנסות.

<רוני חתן: היה לנו אירוע.

<רוני חתן: מפעל שכן שלנו שהחזיק תחמושת פירו-טכנית וזיקוקי דינור התפוצץ וכתוצאה מכך המפעל שלנו ניזוק ונהרס עד היסוד.

<רוני חתן: לקח לנו שנה וחצי לשקם אותו.

<רוני חתן: שנה וחצי לקח לנו לשקם את המפעל וכתוצאה מכך הייתה לנו ירידה חזקה בהזמנות וכניסה לייצור מחדש.

<רוני חתן: אנחנו רואים את זה יפה בגרף כאשר היו שנים שהרווחנו תשעה מיליון שקלים, שישה מיליון שקלים, רווח נקי לאחר מס.

<רוני חתן: ידענו לעשות רווחים מאוד יפים לאורך השנים עם מחזורים של חמישים מיליון שקלים בקירוב, עם רווחים של תשעה מיליון ושישה מיליון שקלים.

<רוני חתן: בשנים האחרונות, כאמור, לאחר המשבר שקרה לנו בגלל הפיצוץ, התחילה הנסיגה והירידה בהזמנות וברווחיות וכניסה להפסדים.

<רוני חתן: כתוצאה מכך נכנסנו להקפאת הליכים.

<רוני חתן: תכנית הבראה.

<רוני חתן: אנחנו יודעים היכן אנחנו עומדים.

<רוני חתן: שכרנו איש מומחה בהבראה של חברות שיושב לידי.

<רוני חתן: הכנו תכנית הבאה עם תכנית קדימה כאשר בין יתר הדברים זה לאחד אתרים.

<רוני חתן: אנחנו יושבים בשלושה מקומות – בשתולה, בגורן ובמעלות.

<רוני חתן: זה לא בגוש דן, אדוני, אלא זה על גדר המערכת.

<רוני חתן: שלושת המקומות האלה, כחלק מתכנית ההבראה, המטרה היא לצמצם את האתרים ולעבוד בשני אתרים במקום בשלושה ועל ידי כך אנחנו מאחדים מטרות, מתייעלים וכך אנחנו נוכל גם לעלות בחזרה על הפסים.

<רוני חתן: יש תכנית פיתוח עסקית שמדברת על גידול במכירות החל משנת 2017, 2018, 2019 ו-2020 וזה מביא אותנו בשנת 2020 לקרוב לשמונים מיליון שקלים, תכנית מפורטת עם רווח נקי, ואני הולך לקצה, של תשעה מיליון שקלים בשנת 2020.

<רוני חתן: כמובן זה עולה בהדרגה.

<רוני חתן: בשנת 2017 אנחנו נרוויח כשני מיליון שקלים וכן הלאה וכן הלאה עד 2020.

<רוני חתן: הלקוחות שלנו הם שבעי רצון מאתנו.

<רוני חתן: אנחנו ספקים מובילים ויודעים לתת את הסחורה ולעמוד בה חרף האילוצים אתם אנחנו מתמודדים.

<רוני חתן: מה אנחנו מבקשים מהוועדה.

<רוני חתן: הפתרון חייב להתיישב עם מה שיחליט בית המשפט כתוצאה מההליך המשפטי בו אנחנו נמצאים, מהקפאת הליכים.

<רוני חתן: יש הסדר נושים ואסיפת נושים שאושרה.

<רוני חתן: החובות של המפעל הגיעו לרמות של ארבעים וחמישים מיליון שקלים.

<רוני חתן: הסדר הנושים מדבר על 16 מיליון שקלים.

<רוני חתן: 16 מיליון שקלים חייבים להיכנס לקופת הנאמן כדי להגיע להסדר נושים.

<רוני חתן: בנוסף לכך אנחנו מבקשים חמישה מיליון שקלים שייכנסו להון החוזר על מנת להתניע את הפעילות ולחזור למה שעשינו בעבר.

<רוני חתן: כשאנחנו נבצע את הפעולה הזאת, אנחנו בעצם נהיה משוחררים משעבוד.

<רוני חתן: הפתרונות המוצעים – ואני לא יודע איך להציג אותם – מבחינת האופציות, שלוש אופציות אותן אנחנו מציעים ששופכות אור כדי לראות איך אדוני יכול להביא את זה לפתרון.

<רוני חתן: כאמור, הזרמה של 16 מיליון שקלים לקופת הנאמן על מנת שיגיע להסדר וינקה את החברה מכל החובות.

<רוני חתן: לצורך כך צריכים חמישה מיליון שקלים.

<רוני חתן: אנחנו יושבים כאן כי לא הצלחנו לגייס משקיע.

<רוני חתן: חלק מתכנית ההבראה שהייתה על ידי המהלך שהובלת אדוני בינואר וגרמת לכך שהקרן לסיוע למפעלים במצוקה תזרים את הכסף שקל מול שקל כשקל של משקיע שמכניס את השקל הראשון, לא הצלחנו להגיע לזה.

<רוני חתן: הייתה סגירה, לצערי זה חזר.

<רוני חתן: לא הגיע לידי מימוש וכתוצאה מכך נשארנו ללא משקיע ואנחנו בפני שוקת שבורה.

<רוני חתן: לכן אנחנו מבקשים לראות איך בכל זאת ניתן להזרים את ה-16 מיליון שקלים.

משה גפני: מה אמר לכם מנכ"ל משרד האוצר?

<רוני חתן: מנכ"ל משרד האוצר הכין צ'ק של 9.1 מיליון שקלים.

<רוני חתן: לצערי החברה שהתקשרה אתנו כדי לרכוש את הפעילות של החברה ולהשקיע, חזרה בה כי היא רצתה להכתיב את התנאים למשרד האוצר.

<רוני חתן: משרד האוצר היה אתנו, עזר לנו, אישר לנו את הסיוע של 9.1 מיליון שקלים אבל הוא לא יכול לתת לנו את הסכום הזה בהיעדר משקיע.

<רוני חתן: לכן אנחנו יושבים כאן.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת יצחק וקנין.

יצחק וקנין: אדוני היושב ראש.

יצחק וקנין: אני אישית מכיר גם את האנשים שיושבים כאן.

יצחק וקנין: אני מכיר את המפעל הזה.

יצחק וקנין: צריך לבקר שם כדי להבין באמת איך הקימו בעשר אצבעות דבר שהוא ממש לתפארת.

יצחק וקנין: מכונות שהעלות שלהן היא שני מיליון יורו.

יצחק וקנין: הם השקיעו השקעה כל כך גדולה במשך השנים.

יצחק וקנין: המפעל הזה ייצר כמו שהוא אומר ל-F-16 ועוד.

יצחק וקנין: אני חושב שהדיון שקיימנו כאן בינואר, אנחנו היינו בטוחים – כך נאמר כאן, אני זוכר מה שאמר קיויתי בצורה הכי ברורה – שהולך להיות הסדר והוא הולך להיסגר.

יצחק וקנין: לצערנו הרב הדבר הזה לא התבצע.

יצחק וקנין: רבותיי, לא מדובר כאן על הרבה כסף.

יצחק וקנין: אנחנו שומעים כאן שבקושי עשרים מיליון שקלים כדי להרים את המפעל הזה ולתת תעסוקה.

יצחק וקנין: רבותיי, אין הרבה מקורות תעסוקה במקום ואני אומר לכם את זה כמי שחי בצפון, כמי שחי על קו הגבול.

יצחק וקנין: זה אחד המפעלים הבודדים שקיים אצלנו באזור ומעסיק את העובדים.

איתן ברושי: מה נדרש, כסף או ערבות מדינה?

משה גפני: תכף נגיע לזה.

איתן ברושי: וקנין הוא מהקואליציה.

איתן ברושי: הוא הולך לסדר את זה.

משה גפני: לא קשור לקואליציה או לאופוזיציה.

יצחק וקנין: עזוב אותי.

איתן ברושי: אני הייתי במפעל הזה יותר ממך אבל אני שואל אותך מה אתם עושים.

ירון מזוז: מה אתה משתולל?

איתן ברושי: לא משתולל אלא שואל מה מציעים.

ירון מזוז: תירגע.

ירון מזוז: תן לי לסיים את הדברים.

יצחק וקנין: איתן, אני בדרך כלל לא מפריע לך.

איתן ברושי: גם אני לא מפריע.

איתן ברושי: תגידו מה אתם מציעים.

משה גפני: כולנו יחד בעניין הזה.

יצחק וקנין: אני לא מנתק את עצמי ממך ולא מאף אחד.

איתן ברושי: אני מכיר אותך ולכן אני שואל מה אתם מציעים.

יצחק וקנין: המטרה היחידה כאן, כאן מדובר על עשרים מיליון שקלים וזאת תעסוקה לכ-300 עובדים, 150 מועסקים ישירות במפעלים ועוד כל נותני השירותים.

יצחק וקנין: על מה מדובר כאן ריבון העולמים?

יצחק וקנין: אני אומר לך שאם אותם אלה הולכים להיות מובטלים, העלות למדינה תהיה יותר גדולה.

איתן ברושי: היא תשלם כפול.

יצחק וקנין: יש קרן סיוע למפעלים והיא קיימת, קרן של ההסתדרות.

יצחק וקנין: חברים, אני מדבר כאן ישירות.

יצחק וקנין: אי אפשר לצאת מהישיבה הזאת ולהגיד בואו, קחו, טפלו בענייניים.

יצחק וקנין: צריך לראות איך פותרים את הבעיה באופן אמיתי.

יצחק וקנין: האוצר צריך לומר את הדברים, משרד הכלכלה צריך לומר את הדברים וצריך לומר דברים ברורים.

יצחק וקנין: זה שהנושא שוב מגיע לפתחה של הוועדה, הוא היה מונח בינואר וכולנו חשבנו שזה עומד בפני פתרון סביר ומניח את הדעת אבל כרגע אין פתרון.

יצחק וקנין: אם לא יינתנו עשרים מיליון שקלים, אני מודיע לכם שיש כאן נושים שעומדים בצד ומחכים לתשובה שניתן כאן כוועדה.

יצחק וקנין: אני חושב שצריך לומר דברים בצורה ברורה.

יצחק וקנין: אי אפשר לנעול את הישיבה הזאת אם לא קובעים פתרונות ברורים לעניין הזה.

יצחק וקנין: (היו"ר מכלוף מיקי זוהר)

מכלוף מיקי זוהר: לפני שחבר הכנסת ברושי יאמר מספר מלים, אני אנצל את כיסאי כיושב ראש זמני לכמה דקות.

מכלוף מיקי זוהר: אני ביקרתי במפעל וראיתי שם את המצב.

מכלוף מיקי זוהר: הבנתי גם את הנסיבות והבנתי את הכול.

מכלוף מיקי זוהר: עוד בזמנו ידעתי והובהר לי שהדברים בדרך לפתרון.

יצחק וקנין: נכון.

מכלוף מיקי זוהר: אמרו לכולנו באוצר שמעבירים כסף וגומרים את העניין ופותרים את הבעיה.

מכלוף מיקי זוהר: משום מה דבר לא קרה.

מכלוף מיקי זוהר: אצלנו במדינה לצערי דברים קורים רק אחרי שקורים אסונות או שמא פתאום עושים איזושהי הפגנה שמעוררת את כל התקשורת ואז פותרים את הבעיה.

מכלוף מיקי זוהר: לכן אחרי שאיתן ברושי וסגני השרים יאמרו כמה דברים, אני רוצה לשמוע את משרד הממשלתי שהבטיח שהוא יטפל בזה ואם אני לא טועה, זה משרד האוצר ומשרד התעשייה.

יצחק וקנין: קיויתי היה בישיבה הקודמת.

מכלוף מיקי זוהר: אני רוצה לשמוע מכם אחר כך איך אתם מסבירים את העובדה שאנחנו מכנסים כאן היום דיון וכלום לא קרה.

מכלוף מיקי זוהר: חבר הכנסת ברושי, בבקשה.

איתן ברושי: חברי היושב ראש, חבריי מהמפעל בו ביקרתי וגם כמי שהיה עוזר שר הביטחון וגם כמי שמכיר את גבול לבנון.

איתן ברושי: הדיון הזה מביך.

איתן ברושי: וקנין ואני עובדים בשיתוף פעולה.

איתן ברושי: זה מביך שיושב כאן הרכב כזה מכובד של חברי כנסת ובעלי תפקידים ועומדים חסרי אונים מול השקעה מאוד קטנה יחסית בתקציב המדינה הדו-שנתי שהולכים לאשר אותו.

איתן ברושי: הסכום הזה כמעט לא משפיע על התקציב אבל לא מסוגלים לתת תשובות.

איתן ברושי: יושבים כאן פקידי האוצר.

איתן ברושי: גם לי הייתה תחושה בדיון הקודם שבדיוק הכריזו על הקמת קרן לעזרה למפעלים קטנים או לעסקים בינוניים ואמרו שזה יהיה המפעל הראשון שיקבל את העזרה מהקרן החדשה שהוקמה.

איתן ברושי: אם הם לא קיבלו – מיקי, במסגרת הבדיקות שאתה עושה – אולי נשמע אם מישהו אחר קיבל.

איתן ברושי: אבל אם קיימת השיטה הזאת שהולכים לעיתונות ומודיעים על הקמת קרן ואחר כך שום דבר לא קורה, כדאי לדעת על כך.

איתן ברושי: באמת אין כאן קואליציה ואופוזיציה, בטח לא עם החברים שיושבים כאן.

איתן ברושי: כולנו באים מהפריפריה.

איתן ברושי: לא יכול להימשך מצב שהוועדה הזאת מתכנסת, אנחנו באים עכשיו מעוד ישיבות וכל אחד עסוק, ובסוף זה יסתיים כאן רק במחמאות.

איתן ברושי: מה שנחוץ כאן עכשיו אלה לא מחמאות אלא המחאות.

איתן ברושי: מחמאות הם קיבלו מספיק והם יודעים בעצמם כמה הם חשובים.

איתן ברושי: נגמר העידן הזה לומר גבול לבנון.

איתן ברושי: די.

איתן ברושי: מספיק עם זה.

איתן ברושי: צריך לקבל כאן החלטה או הזרמה או ערבות מדינה.

איתן ברושי: לא סתם אמרתי קואליציה.

איתן ברושי: עוד מעט תהיה כאן הצבעה גדולה.

איתן ברושי: יושבים כאן פקידי האוצר וזה לא הוויכוח היחידי שיש אתם.

איתן ברושי: בסופו של דבר האוצר רואה בנו כדיוני סרק.

איתן ברושי: אנחנו נקבל החלטה, אנחנו נמליץ והם יעשו מה שהם רוצים.

מכלוף מיקי זוהר: כן, אבל בתקציב אנחנו גם יכולים לעשות מה שאנחנו רוצים.

איתן ברושי: לכן אני אומר.

איתן ברושי: לא סתם ביקשתי מיצחק וקנין שיחכה.

איתן ברושי: יש עוד שעתיים-שלוש הצבעה ואנחנו גם הולכים לדבר בדיון הזה.

איתן ברושי: אני אומר שצריך להגיד לשר האוצר או לשר התמ"ת, יש מינהלת השקעות של התעשייה, באמת מדובר כאן בדבר שולי.

איתן ברושי: עם כל הכבוד לדרעי, אם הוא תומך, יעשה משבר קואליציוני.

איתן ברושי: אי אפשר לעשות משבר קואליציוני רק על המקוואות.

איתן ברושי: אני אומר שנעשה משבר על המפעל.

איתן ברושי: ניקח מפעל קטן כדוגמה.

איתן ברושי: לכן אני מציע לפתור את הבעיה היום.

איתן ברושי: חברים, בואו נפתור את הבעיה היום.

איתן ברושי: עד הערב נפתור את הבעיה ושיהיה ברור שיוצאים מכאן או עם ערבות או עם הזרמה.

איתן ברושי: לא רק עם מחמאות אלא גם עם המחאות.

מכלוף מיקי זוהר: בהחלט.

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: אתה רוצה לייצר לנו עוד משברים קואליציוניים?

מכלוף מיקי זוהר: לא מספיק לנו מה שיש לנו עכשיו?

איתן ברושי: עד עכשיו לא היה משבר רציני.

איתן ברושי: זה משבר רציני.

מכלוף מיקי זוהר: אין ספק שהדבר הזה יבוא לכדי פתרון כי אם הוא לא יבוא לכדי פתרון, אני לא יודע אם משבר קואליציוני אבל יהיה משבר מול אגף התקציבים, שזה לא פחות כואב וקשה כאשר ועדת הכספים יוצרת משבר עם האגף.

מכלוף מיקי זוהר: סגן השר ג'קי לוי.

<סגן שר הבינוי והשיכון ג’קי לוי: אני חושב שאנחנו לא צריכים לשכנע את עצמנו.

<סגן שר הבינוי והשיכון ג’קי לוי: אנחנו משוכנעים.

<סגן שר הבינוי והשיכון ג’קי לוי: אחד הדברים שאני רוצה להסביר לכולם.

<סגן שר הבינוי והשיכון ג’קי לוי: אני הייתי ראש עיר.

<סגן שר הבינוי והשיכון ג’קי לוי: המדינה תשלם פי עשר כדי להביא יזם או מפעל במקום להציל מפעל קיים שהוא כבר בשטח.

<סגן שר הבינוי והשיכון ג’קי לוי: להביא מפעלים לאזורים שם, זה בלתי אפשרי.

מכלוף מיקי זוהר: על אחת כמה וכמה צמוד גדר.

<סגן שר הבינוי והשיכון ג’קי לוי: נכון.

<סגן שר הבינוי והשיכון ג’קי לוי: אנחנו מדברים על סכום פעוט כדי להציל מפעל.

<סגן שר הבינוי והשיכון ג’קי לוי: צריך לזכור דבר אחד.

<סגן שר הבינוי והשיכון ג’קי לוי: לפעמים המדינה רוצה לעזור אבל היא מעמידה תנאים שהם בלתי אפשריים.

<סגן שר הבינוי והשיכון ג’קי לוי: להגיד לבן אדם שעד שהוא לא יביא שותף לא יזרימו לו כספים, זה להרוג אותו.

<סגן שר הבינוי והשיכון ג’קי לוי: להגיד להם שייתנו להם כסף עד שיביאו יזם, זה להרוג את המפעל.

<סגן שר הבינוי והשיכון ג’קי לוי: לכן הסיוע צריך להיות מיידי, לא מותנה ואם המדינה חושבת שצריך לשים שם פיקוח וצריך לעשות ליווי, צריך לעשות ליווי ופיקוח אבל צריך להציל אותם היום ולא מתי שהם יחוסלו, אז נקום ונגיד שנתערב עכשיו כי זה יהיה מאוחר.

<סגן שר הבינוי והשיכון ג’קי לוי: מה שחשוב זה לתאם כולנו ביחד, זאת לא קואליציה ולא אופוזיציה, וזאת לא פריפריה ומרכז הארץ.

<סגן שר הבינוי והשיכון ג’קי לוי: אנחנו מדברים כאן בהצלת מפעל.

<סגן שר הבינוי והשיכון ג’קי לוי: אנחנו גם שוכחים שיש כאן גם פן ביטחוני.

<סגן שר הבינוי והשיכון ג’קי לוי: מי שהפיל אותו, זה גם משרד הביטחון וגם את זה צריך לזכור.

<סגן שר הבינוי והשיכון ג’קי לוי: המפעל עבר משבר אבל המשבר הזה הוא חלק מכך שההזרמות של משרד הביטחון לא היו בזמן.

<סגן שר הבינוי והשיכון ג’קי לוי: יש עכשיו תכנית הבראה עם אופק.

<איציק לוי: משרד הביטחון לא בעסק הזה.

<איציק לוי: משרד הביטחון הוציא הזמנות מתי שהוא יכול ומתי שהוא זקוק.

<סגן שר הבינוי והשיכון ג’קי לוי: משרד הביטחון יכול להזרים יותר וזה היה מציל אותו.

<סגן שר הבינוי והשיכון ג’קי לוי: מה זה קשור?

<איציק לוי: אם היית משנה את החוק.

<סגן שר הבינוי והשיכון ג’קי לוי: נכון.

<סגן שר הבינוי והשיכון ג’קי לוי: אנחנו כאן כדי לעשות דברים.

מכלוף מיקי זוהר: אם אנחנו מחוקקים ואנחנו רואים שהחוק מגביל אתכם לסייע למפעל ויש לנו רצון לסייע למפעל, אם היה צורך לשנות את החוק – היינו גם מוכנים לשנות את החוק.

<גילה בן בסט: יש את חוק חובת המכרזים.

מכלוף מיקי זוהר: על מה את מדברת?

מכלוף מיקי זוהר: על חוק חובת המכרזים?

<סגן שר הבינוי והשיכון ג’קי לוי: בחוק המכרזים יש עדיפות.

איתן ברושי: 15 אחוזים.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו לא באנו ואמרנו חלילה שמשרד הביטחון לא בסדר.

מכלוף מיקי זוהר: משרד הביטחון מקבל את השירותים מהמפעל ויש שיתוף פעולה בין המפעל למשרד הביטחון.

מכלוף מיקי זוהר: ללא משרד הביטחון, המפעל לא יכול להתקיים.

מכלוף מיקי זוהר: העניין הוא שאנחנו רוצים למצוא דרך להציל את המפעל.

מכלוף מיקי זוהר: אם למשרד הביטחון יש דרך לסייע, אנחנו כן נצפה ממשרד הביטחון לסייע.

מכלוף מיקי זוהר: אם משרד הביטחון יבוא ויאמר שהוא לא יכול לסייע ויתברר שהוא כן יכול לסייע, אז באמת יכול להיות שאתם חוטאים לתפקידכם.

מכלוף מיקי זוהר: אם אתם אומרים שאתם עושים את המקסימום ובאמת אכן הנתונים נכונים ואתם עושים את המקסימום, אז אין שום טענה.

מכלוף מיקי זוהר: אבל אם אתם לא עושים את המקסימום, נשמח שתעשו את המקסימום ובלבד שהשיקולים הביטחוניים של אותו משרד, משרד הביטחון, שטוב שיהיה מפעל צמוד גדר כי זה טוב מבחינה ביטחונית אבל זאת לא הסוגיה כרגע.

מכלוף מיקי זוהר: אדוני סגן השר, בבקשה.

<סגן שר הבינוי והשיכון ג’קי לוי: לסיכום הדברים.

<סגן שר הבינוי והשיכון ג’קי לוי: אנחנו צריכים לעשות הכול כדי להציל את המפעל הזה ויפה שעה אחת קודם.

מכלוף מיקי זוהר: בהחלט.

מכלוף מיקי זוהר: סגן השר ירון מזוז.

ירון מזוז: מכובדים שלי כולם, כל מה שנאמר כאן, אין מה להוסיף.

ירון מזוז: אני ישבתי עם החברים מהמפעל.

ירון מזוז: מדובר כאן גם בדיני נפשות.

ירון מזוז: מדובר כאן במשפחות, בילדים, שלא כל אחד היה מוכן לגור שם ולא כל אחד היה מוכן להשקיע את העתיד שלו במקומות האלה.

ירון מזוז: לשם כך אמרנו שאין קואליציה ואין אופוזיציה, יש לנו את מיקי שמתחילת הקדנציה הוא מרכז ועדת הכספים בכנסת מטעם המפלגה שלנו ואנחנו בטוחים שמיקי ימצא את הפתרון והמפעל הזה ימשיך לתפקד.

מכלוף מיקי זוהר: שמת לי על הכתפיים חתיכת אחריות.

ירון מזוז: תודה רבה לכם.

ירון מזוז: אנחנו תומכים בכם ונעזור בכל דרך.

מכלוף מיקי זוהר: אם זה לא יצליח, רק אני אשם.

מכלוף מיקי זוהר: אין בעיה, אני מוכן לקחת את האחריות.

מכלוף מיקי זוהר: משרד האוצר.

<בניהו לאבל: אפשר להגיד מילה מטעם הנאמנים?

מכלוף מיקי זוהר: עוד מעט.

מכלוף מיקי זוהר: משרד האוצר.

מכלוף מיקי זוהר: אולי הנאמנים יקבלו פתרון ולא יצטרכו לומר כלום.

<עידו סופר: רפרנט תעשייה ומסחר באגף התקציבים.

<עידו סופר: קודם כל, למפעל יש חשיבות רבה הן לתעסוקה והן לפריפריה.

<עידו סופר: אני רק רוצה לומר שלא מדובר כאן בכנסת מול האוצר, בוועדת הכספים מול האוצר, בעובדים מול האוצר.

<עידו סופר: בהנחייתו של שר האוצר, הוקמה קרן עסקים במצוקה יחד עם משרד הכלכלה והתעשייה.

<עידו סופר: יש 180 מיליון שקלים שמחכים וממתינים.

<עידו סופר: מדובר בכלי ייעודי וכל מה שנאמר כאן בישיבה שהתקיימה התקיים ונעשה מאמץ.

<עידו סופר: עוד מעט אני אעביר את רשות הדיבור לרן קויתי מנהל הסוכנות שיפרט קצת יותר, אבל יש אישור עקרוני.

מכלוף מיקי זוהר: לא אישור עקרוני.

מכלוף מיקי זוהר: ביצוע בפועל מתי?

מכלוף מיקי זוהר: בשבוע הבא?

<עידו סופר: ברשותך חבר הכנסת זוהר, תן לי בבקשה לסיים את המשפט.

<עידו סופר: הכלי מדבר על כך שהסיוע של הקרן יינתן למפעלים בעלי כדאיות כלכלית.

<עידו סופר: כדאיות כלכלית נמדדת לא על ידי כך שיושב לו פקיד במשרד האוצר או במשרד הכלכלה ואומר זה כן וזה לא.

<עידו סופר: אנחנו לא מתיימרים לדעת יותר טוב מהמגזר העסקי וכך אנחנו פועלים.

<עידו סופר: הכדאיות הכלכלית נמדדת דרך הרגליים, האם הבעלים או המשקיע מוכן לשים כסף, ואם כן, המדינה מוכנה לשים 180 מיליון שקלים שממתינים רק לצורך הדבר הזה.

<עידו סופר: מדברי החברה מדובר בבעיה נקודתית.

<עידו סופר: המפעל הוא בעל כדאיות כלכלית, ספג תקלות כאלה ואחרות ויכול לקום מחר בבוקר על הרגליים.

<עידו סופר: תקנו אותי אם אני טועה אבל זה מה שאני מבין.

<עידו סופר: לכן זה מפעל שמתאים בדיוק לכלי הייעודי הזה.

<עידו סופר: האם הכלי הזה עובד או לא, עוד מעט רן יתייחס, התשובה היא כן.

<עידו סופר: (היו"ר משה גפני)

משה גפני: אתה מדבר על הקרן למצוקה.

<עידו סופר: כן.

<עידו סופר: בבקשה, ניתן למר קויתי להמשיך.

מכלוף מיקי זוהר: השאלה למה הכסף לא עובר.

מכלוף מיקי זוהר: מה הסיבה לכך.

<רן קויתי: אני אסביר.

מכלוף מיקי זוהר: יש לי שאלה.

מכלוף מיקי זוהר: אם המפעל קורס, מעבירים בכל זאת את הכסף או שזה נשאר באוצר המדינה?

<עידו סופר: קודם כל, הוא לא באוצר המדינה.

מכלוף מיקי זוהר: לא משנה.

מכלוף מיקי זוהר: הוא נשאר בקרן הזאת?

<עידו סופר: נשאר בקופה.

מכלוף מיקי זוהר: אם המפעל יקרוס, לא תצטרכו להעביר את הכסף.

איתן ברושי: רק דמי קבורה.

<עידו סופר: הכסף הזה נמצא בחשבון ייעודי שמיועד אך ורק למטרת הקרן לעסקים במצוקה והוא לא חוזר לקופת המדינה אלא הוא נשמר שם וכל שקל שיצא מאותו חשבון ייעודי ילך למסגרת המנגנון הזה.

משה גפני: בואו נלך לפי הסדר.

משה גפני: רן קויתי.

<רן קויתי: בעצם הקרן הזאת עליה מדובר כאן היא קרן שהוקמה כתוצאה מחוק שנחקק בשנת 2008.

<רן קויתי: יושב ראש הוועדה מעורב בכל הנושא הזה.

<רן קויתי: היה דיון כאן לפני חצי שנה ואמרנו לך שאנחנו מקימים את הקרן והקרן תצא לדרך ואכן היא יצאה לדרך.

<רן קויתי: הנהלים פורסמו.

משה גפני: אתה יודע מאיפה הכסף.

<רן קויתי: הכסף נלקח מהעובדים בגופים ציבוריים.

<רן קויתי: יש שם עכשיו 180 מיליון שקלים.

<רן קויתי: זה כסף כתוצאה מההסדר שנעשה עם ההסתדרות וכחלק משולחן עגול שהיה בשנת 2008.

<רן קויתי: לכן הקרן הזאת לא מופעלת על ידי האוצר.

<רן קויתי: האוצר הוא חלק מהחברים.

<רן קויתי: יש בה ארבעה גופים – אוצר, משרד הכלכלה, ההסתדרות וההתאחדות – והנהלים של הקרן נקבעו על ידי ארבעת הגופים האלה במשותף.

<רן קויתי: כל הגופים האלה ישבו יחד וקבעו נהלים.

משה גפני: עכשיו שתולה.

<רן קויתי: הקריטריונים נקבעו.

<רן קויתי: אנחנו פרסמנו אותם.

<רן קויתי: היו הערות של מפעל שתולה לקריטריונים ולתכנית, ואנחנו גם תיקנו כתוצאה מזה.

<רן קויתי: היו כל מיני דברים שחשבנו שנכון לתקן.

<רן קויתי: היה משקיע שנקרא קרן איתן שאמר שהוא ישקיע תשעה מיליון שקלים ואנחנו הבאנו את זה לאישור הוועדה.

<רן קויתי: הוועדה אישרה תשעה מיליון שקלים לקרן איתן כאשר בעצם קרן איתן היא זו שאמורה להשקיע בסופו של דבר את הכסף בחברה.

<רן קויתי: כתוצאה מדברים שקשורים גם לדיונים שלהם מול הנאמן וגם לדברים שאולי לא מצאו חן בעיניהם כי לקחנו ריבית מאוד מזערית על הכסף, כי בכל זאת זה כסף של עובדים ואנחנו רוצים שיחזור לקרן ואחרי כן יחזור לעסקים נוספים, קרן איתן פשוט ניתקה קשר עם הקרן.

<רן קויתי: דרך אגב, אני כל הזמן בקשר עם רוני והבנו שיש משקיע חדש או היה משקיע חדש.

<רן קויתי: קיבלנו גם בקשה של משקיע חדש בשם ווטריפול שאמר שהוא מתכוון להשקיע בעסק.

<רן קויתי: אמרנו נהדר, ברגע שהנאמן יאשר את ההשקעה הזאת, יש כבר אישור עקרוני למשקיע אחד ואנחנו לא רואים בעיה שהמשקיע האחר יאושר.

<רן קויתי: אני מבין שלפני שבוע הנושא הזה התפוצץ ולא נסגרה עסקה עם ווטריפול.

<רן קויתי: אני יכול להגיד שבמהלך כל התקופה הזאת אני קיבלתי עוד ארבע פניות של משקיעים שרצו להשקיע במפעל הזה כי הם חושבים שיש לו פוטנציאל ואת כולם הפניתי לנאמן כי אנחנו קרן שעובדת מול מישהו שבעצם הנאמן צריך לאשר אותו כמשקיע.

<רן קויתי: יש גופים כאלה ואני יודע שגם עכשיו יש כאלה שמתעניינים ברכישה של המפעל.

משה גפני: למה אתם צריכים את המשקיע?

<רן קויתי: כי העמדה של הקרן, כמו שאמר עידו זאת לא עמדה של האוצר אלא עמדה של כל חברי הקרן, שאנחנו רוצים שיהיה מישהו שלוקח את האחריות יחד עם הקרן.

משה גפני: הם לוקחים אחריות.

איתן ברושי: האוצר תמיד נותן אגוזים למי שאין שיניים.

איתן ברושי: הם ירשו את זה.

משה גפני: איתן, לאט לאט.

איתן ברושי: למה לאט?

איתן ברושי: הם לאט לאט מתים.

איתן ברושי: אני לא יכול לאט.

איתן ברושי: כך הם מתנהגים.

איתן ברושי: גם על הטונה הם שמו עליך קצוץ.

איתן ברושי: גם בנושא הטונה לא מתחשבים בך.

<עידו סופר: חבר הכנסת ברושי, זה מאוד נוח להאשים את האוצר אבל זה לא המצב.

איתן ברושי: קיבלתם הודעה להוריד פעימה מהטונה.

משה גפני: תעזוב את זה עכשיו.

משה גפני: זה לא הנושא.

איתן ברושי: כך הם מתייחסים.

משה גפני: אני דיברתי עם שי באבד בדרכי לכאן.

משה גפני: זאת לא פעם ראשונה שדיברתי אתו, אבל דיברתי אתו גם עכשיו.

משה גפני: הוא הולך לבדוק עם החברים בקרן.

משה גפני: הרי מה שיכול לקרות – אני לא יודע, עוד לא נכנסתי לעומק – שאתם תהיו נחמדים והקרן תהיה בסדר ואתם תתנו את הכסף למשקיע והמשקיע לא יודע למה לא הגיע אבל עד עכשיו לא הגיע או שמי שהגיע, ירד מהנושא הזה.

משה גפני: התוצאה תהיה שהם יקבלו את הכסף אחרי שהמפעל כבר לא יהיה קיים.

משה גפני: התפקיד שלך, כך אני קורא את זה כל הזמן – אמרתי את זה גם לשי – לגרום לכך שהמפעל לא יקרוס מכיוון שאם הוא יקרוס, אנחנו מדברים על מחדל לאומי.

משה גפני: מפעל שיושב על גדר המערכת, מספק עבודה ל-150 אנשים, עושה דברים שלכל הדעות הוא מפעל טוב, ואתם אמרתם את זה, ובסוף בגלל הבירוקרטיה הזאת הוא קרס.

משה גפני: יש משקיע, צריך משקיע, אבל עד שיהיה משקיע, צריך שתהיה הלוואה, צריך שיהיה משהו שהם יוכלו להתקיים.

איתן ברושי: ערבות מדינה.

משה גפני: כדי להגיע לעניין הזה.

משה גפני: הוא אמר לי שהוא חושב שזה לא נמצא בתקנון אבל הוא הולך לבדוק את זה עם החברים.

<רן קויתי: זה לא בתקנון.

משה גפני: אם זה לא בתקנון, לכן אנחנו כאן.

<רן קויתי: אני כן רוצה לחזור לנושא של המשקיע כי היו גופים שפנו אלינו ואמרו שהם מאוד מתעניינים והם הופנו לנאמן, ולמרות זאת היה דיון רק עם אחד מהגופים האלה.

משה גפני: למה לא מקיימים דיון עם אחרים?

<רן קויתי: אני לא יו דע.

<בניהו לאבל: אנחנו יכולים לענות?

<בניהו לאבל: אנחנו הנאמנים.

משה גפני: בבקשה.

<בניהו לאבל: אנחנו נסביר.

<בניהו לאבל: אנחנו מלווים את המפעל הזה שישה חודשים, מינואר, ממועד קריסתו.

משה גפני: מה זאת אומרת אתם מלווים?

משה גפני: אני לא כל כך מבין היות ולא למדתי באוניברסיטה.

משה גפני: מישהו קרא לכם?

<בניהו לאבל: כן.

משה גפני: מי?

<בניהו לאבל: בית המשפט המחוזי בחיפה מינה אותנו לנאמנים.

משה גפני: למה?

<בניהו לאבל: משום שהחברה פנתה בבקשה לבית המשפט להקפאת הליכים.

משה גפני: ואז הגעתם על ידי בית המשפט.

משה גפני: אתם הנאמנים.

<בניהו לאבל: נכון.

<בניהו לאבל: מונינו.

משה גפני: אומר קויתי שהוא אדם מהימן בעיני שהיו מספר בקשות של קבוצות, של מפעלים, של אנשים להשקיע במפעל הזה כי הוא מפעל טוב והוא מפעל שגם ירוויח ומרוויח.

<בניהו לאבל: במהלך ינואר-פברואר היו למעלה משלושים מתעניינים שהסתובבו במפעל, גם במפעל בשתולה וגם אצל החברה האחות ע.צ. בגורן ובמעלות.

<בניהו לאבל: מכל אותם למעלה משלושים מתעניינים הגיעה אך ורק הצעה אחת קונקרטית של אותה קרן איתן שדובר עליה והעניין נכנס למבוי סתום אחרי שכבר כמעט הכול נגמר ועשה רושם שאלה היו ויכוחים איזוטריים על גובה הריבית וכיוצא בזה.

<בניהו לאבל: עשה לנו רושם שמדובר על ויכוחים איזוטריים של גובה הריבית וכולי, אבל קרן איתן נעמדה פתאום על הרגליים האחוריות והחליטה שהיא מנתקת מגע לפי התיאור שתיארתי קודם.

<בניהו לאבל: באמת היד הייתה פתוחה.

<בניהו לאבל: רצו לתת את הכסף.

<בניהו לאבל: נכון להיום, אדוני, אין משקיעים קונקרטיים.

<בניהו לאבל: יכול להיות שהנסיגה של קרן איתן גרמה לזה, יכול להיות שהמצב שלאט לאט מחודש לחודש יותר ויותר עובדים יוצאים לחל"ת גורם לזה, אבל בינתיים כרגע זה המצב.

<בניהו לאבל: אין כרגע משקיע.

<בניהו לאבל: נדרש היום איזשהו מהפך בעניין הזה.

<בניהו לאבל: זאת אומרת, אם עד היום היה מדובר על Back to back, הקרן מעמידה כנגד משקיע, היום אין משקיע.

<בניהו לאבל: אין את הפתרון הזה.

<בניהו לאבל: כרגע צריך לייצר פתרון מחוץ לקופסה.

<בניהו לאבל: דהיינו, הזרמה של 16 מיליון שקלים, וכאן אני פותח סוגריים, לטובת הסדר הנושים.

<בניהו לאבל: יש לנו מקרה די נדיר כאן.

<בניהו לאבל: בית המשפט כבר אישר לנו במרץ, בסוף מרץ ובתחילת אפריל, גם את מכירת המפעל לאותה קרן איתן וגם את הסדר הנושים שבמאמץ רב אחרי שכונסו אספות נושים הצלחנו להביא למצב שבו הנושים כולם, כולל כולם, מסתפקים ב-16 מיליון שקלים מההזרמה שתבוא מחוץ פלוס חמישה מיליון שקלים שהצלחנו לאסוף תוך כדי ההפעלה.

<בניהו לאבל: סך הכול 21 מיליון שקלים.

משה גפני: מה המאזן בימים הטובים של המפעל?

<בניהו לאבל: בשנת 2015?

<רוני חתן: תשעה מיליון שקלים רווח בשנים הטובות.

משה גפני: כמה המאזן?

<רוני חתן: 15 מיליון.

משה גפני: 15 מיליון ותשעה מיליון שקלים רווח?

<רוני חתן: כן.

<קריאה: הוא מדבר על המחזור.

<גלעד ורדי: המחזור היה חמישים מיליון והרווח נע בין תשעה לשבעה מיליון שקלים.

<בניהו לאבל: חמישים מיליון שקלים מחזור, אדוני.

<גלעד ורדי: חמישים שקלים מחזור פעילות, מכירות.

משה גפני: כמה היום?

<גלעד ורדי: היום זה צנח קצת.

<רוני חתן: היום 35 מיליון שקלים.

<בניהו לאבל: אנחנו הצלחנו להביא למצב של הסדר נושים.

<בניהו לאבל: זאת אומרת, יש לנו היום חליפה תפורה ומסודרת שהיא באישור בית המשפט.

<בניהו לאבל: יש פלטפורמה, רק צריך לצקת לה את התוכן.

<בניהו לאבל: התוכן של מול משקיע Back to back מיצה את עצמו.

איתן ברושי: למה לא תבקש עזרה כמו התעשייה הצבאית?

איתן ברושי: שגפני יגיד לכם כמה כסף הזרימה המדינה לתעשייה הצבאית.

איתן ברושי: למה אי אפשר לתת כאן חתיכת אצבע מהתעשייה הצבאית?

איתן ברושי: מה, האוצר לא יודע?

איתן ברושי: התעשייה לא יודעת?

איתן ברושי: אני יודע כמה כסף הזרימו.

משה גפני: אבל מה אתה רוצה ממנו.

איתן ברושי: אני מתכוון אליך.

איתן ברושי: הנשימו את התעשייה הצבאית גם כשהיא הייתה גוף מת ועכשיו מכרו אותה.

איתן ברושי: המדינה ידעה לתת לתעשייה הצבאית.

איתן ברושי: אם אין משקיע, לכן הם צריכים לשלם?

איתן ברושי: גפני, זה לא יכול להימשך כך.

יצחק וקנין: אני יושב בוועדה הזאת ואני אומר לך שכבר אישרנו כאן שבעה מיליארד שקלים ערבות לחברת חשמל.

יצחק וקנין: אני אומר ערבות מדינה.

יצחק וקנין: באו לכאן וכינסו אותנו בטירוף.

<בניהו לאבל: אנחנו לטובת הסדר נושים, הנושים רוצים להיפגש עם הכסף והם לא רוצים ערבות.

<בניהו לאבל: אלה בנקים אבל מעבר לבנקים, זה גם עובדים שמקבלים כסף מההסדר וכולי וגם ספקים.

<בניהו לאבל: אנחנו היום בתקופה הזאת, שני הנאמנים, אלונה ואני, על אדי הדלק האחרונים.

<בניהו לאבל: הגשנו אתמול דוח לבית המשפט וכתבנו שזה הדוח האחרון שלנו.

<בניהו לאבל: נתנו עוד אורכה של עוד כשלושים ימים כדי לגמור.

<בניהו לאבל: הדוח, רק בגלל ההתכנסות היום, לא הכנסנו את זה לפירוק.

<בניהו לאבל: אגב, הכול בשיתוף פעולה עם משפחת חתן.

<בניהו לאבל: באמת, אני רוצה לציין כאן שזה שיתוף פעולה נדיר.

<בניהו לאבל: זה באמת מלח הארץ.

<בניהו לאבל: אלה אנשים שאנחנו לא נתקלים בהם ביום יום ואנחנו נאמנים בלא מעט תיקים.

<בניהו לאבל: לא רואים "חייבים" כאלה.

משה גפני: הם אנשים טובים מאוד אבל קצת תמימים.

<בניהו לאבל: יש שיתוף פעולה מדהים ואם ייתנו להם את המושכות עם הזרמה כזאת כפי שדובר בתחילת הישיבה – דהיינו, 16 מיליון שקלים להסדר פלוס חמישה מיליון להון החוזר – זה יעשה פלאים.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: יש עוד מישהו שרוצה להתייחס לעניין?

משה גפני: קויתי, אתם הולכים להיות הכתובת.

<גלעד ורדי: הערה קטנה.

<גלעד ורדי: אני היועץ מלווה של החברה.

<גלעד ורדי: להערכתי, מניסיוני, עשיתי כמה וכמה הבראות בארץ, ברגע שתוסר הקפאת התהליכים יהיה הרבה יותר קל לגייס משקיע לחברה.

משה גפני: למה אתם צריכים את הקפאת ההליכים?

משה גפני: כי אתם חייבים כסף?

<גלעד ורדי: הקפאת תהליכים למעשה הגיעה מכיוון שהחברה הייתה חדלת פירעון.

<גלעד ורדי: יש את מה שנקרא צ'פטר 11.

<קריאה: הם צריכים את ה-ח"פ כי אחרת לא יהיו הסמכות ממשרד הביטחון.

<אלונה בומגרטן: אני רוצה להוסיף.

<אלונה בומגרטן: אני ממונה משותפת יחד עם עורך דין לאבל.

<אלונה בומגרטן: דיברו קודם על משרד הביטחון.

משה גפני: מי דיבר על משרד הביטחון?

איתן ברושי: כשלא היית כאן.

איתן ברושי: הזכירו אותו לטובה.

<אלונה בומגרטן: אני רוצה להזכיר אותם לטובה בכל הנוגע לתקופת הקפאת ההליכים.

<אלונה בומגרטן: אדוני, אנחנו היינו במצב שלא היה לנו כסף להפעיל את המפעל אפילו יום אחד ודווקא משרד הביטחון התגייס לעזרתנו והקדים תשלומים וסייע להחזיק את המפעל הזה בחיים.

<אלונה בומגרטן: בניהו הציג את זה טוב, אבל אני רוצה להוסיף ולומר שאנחנו כבר אחרי הדקה ה-90.

<אלונה בומגרטן: היום צלצלה אלי עורכת דין גלילה הורנשטיין שמייצגת את העובדים ואמרה לי שהם לא מסכימים יותר להקפאה וכי הם רוצים פירוק.

<אלונה בומגרטן: למה?

<אלונה בומגרטן: כי העובדים רוצים להגיע לביטוח הלאומי כדי שהמדינה תשלם.

<אלונה בומגרטן: הבנקים לא מוכנים לחכות ורוצים פירוק.

משה גפני: גלילה אמרה שהם רוצים פירוק?

<אלונה בומגרטן: כן.

משה גפני: למה?

<אלונה בומגרטן: כי אין משקיע.

איתן ברושי: נגמרה להם הסבלנות.

<אלונה בומגרטן: אין משקיע ואין פתרון.

<אלונה בומגרטן: אם ניתן צו פירוק, העובדים יכולים לפנות לביטוח לאומי ומקבלים כספים או פיצויי פיטורים.

<אלונה בומגרטן: במסגרת ההקפאה הם לא יכולים לפנות לביטוח הלאומי.

<אלונה בומגרטן: יש את פסק דין קלאבמרקט מהעליון.

<אלונה בומגרטן: הם יכולים לקבל רק במסגרת ההסדרים.

<אלונה בומגרטן: יש כבר פלטפורמה מאושרת שבית המשפט נתן את דעתו.

<אלונה בומגרטן: היו מתנגדים, הוא אישר את ההסדר, עברנו דרך ארוכה.

<אלונה בומגרטן: באמת משפחת חתן - אני 25 שנים עורכת דין וטיפלתי בהרבה תיקים - ואני רואה את משפחת חתן, רוני הוא מלח הארץ.

<אלונה בומגרטן: הוא בכל התקופה הזאת סייע.

<אלונה בומגרטן: צריכים לתת לרוני את הסיכוי להחזיר את המפעל לעבודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני מודה לך.

משה גפני: משרד הפנים רוצה להתייחס?

<מרדכי כהן: אין לי מה להוסיף.

<מרדכי כהן: אנחנו יודעים שאתה יחד עם החברים תעשו מאמץ אדיר.

<מרדכי כהן: אנחנו מסתכלים גם על הרשות ומה המשמעות של זה.

<רוני חתן: אדוני, לאורך השנים, כפי שאדוני מבין, לא משכנו שקל אחד דיבידנד.

<רוני חתן: ערב ההקפאה אבא הכניס את כל החסכונות שלו כדי לשלם את השכר בערב ראש השנה.

<רוני חתן: אנחנו להבדיל מראש השנה, ערב ט' באב.

<רוני חתן: ט' באב מסמל את חורבן הבית.

<רוני חתן: אנחנו לא רוצים להרוס את הבית ל-300 המשפחות.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: משרד הביטחון.

<איציק לוי: אנחנו נעזור לחברה עד כמה שאנחנו יכולים.

<איציק לוי: אנחנו כפופים לחוק חובת המכרזים.

<איציק לוי: הבעיה של המפעל היא שאין לו ייחודיות מסוימת למעט זה שהוא נמצא בקו עימות והוא יכול להתחרות עם העדפות של קו עימות.

<איציק לוי: יחד עם זאת, אני כאן שומע שרוצים לתת כסף וכאן זה כמו הביצה והתרנגולת.

<איציק לוי: אף אחד לא נותן את הכסף עד שאין משקיע ואין משקיע כשאין כסף.

<איציק לוי: יכול להיות שייתנו לי את הכסף, אני אוציא לו הזמנה ואולי יבוא משקיע.

איתן ברושי: כמה אתה יכול לקחת על עצמך?

<איציק לוי: אני לא לוקח על עצמי.

איתן ברושי: אתה המשקיע לצורך העניין.

<איציק לוי: לא.

<איציק לוי: אני לא משקיע.

איתן ברושי: אני אומר לצורך העניין.

איתן ברושי: לכמה אתה יכול לקדם להם הזמנות?

<קריאה: הבעיה שלך היא הכסף או חוק חובת מכרזים?

<איציק לוי: אם הכסף יבוא מהמדינה צבוע מעבר לתקציב הביטחון.

<איציק לוי: אתה רוצה לתת לו כסף.

איתן ברושי: הוא יכול לתת כנגד סחורה.

<קריאה: אני מציע שתבדוק את זה.

משה גפני: רבותיי, הבנו.

משה גפני: אני ישבתי כאן על הכיסא עת משרד הביטחון הפסיק את ההזמנות של מתפרת העצמאות במצפה רמון ואמרתי למשרד הביטחון, בסדר, השניים וחצי מיליארד שקלים שהוא מבקש מהוועדה, אין לי זמן לטפל בבקשה.

משה גפני: יצאה הזמנה באותה ישיבה.

משה גפני: החיים הם יותר חזקים מהאמירות האלה.

משה גפני: משרד הביטחון צריך לעשות מאמץ אבל תכף נגיע לזה.

מכלוף מיקי זוהר: אתה יודע כמה זה קשה לבוא מהחדר עד לכאן, להצביע, להוריד את היד, להעלות את היד?

משה גפני: נכון.

משה גפני: אודי שני היה המנכ"ל.

משה גפני: אמרתי לו שאני מתעייף.

משה גפני: משרד הכלכלה.

משה גפני: אני מבקש שתבדקו את הנושא הזה עוד הפעם כי אתם תהיו חלק מהעניין.

משה גפני: כשהיה הסיפור של תע"ש, אני הייתי כאן.

משה גפני: אני לא קניתי ארבעה מינים ערב סוכות בגלל תע"ש.

מכלוף מיקי זוהר: לפני ארבעה מינים, תגיד, מביאים כסף או לא מביאים כסף?

מכלוף מיקי זוהר: יש עוד מישהו ממשרד הכלכלה?

<רן קויתי: מה אתה רוצה שהוא יגיד?

<רן קויתי: אני ממשרד הכלכלה.

<רונית שני: מרכז ההשקעות.

<רונית שני: אני מנהלת תחום השקעות במרכז ההשקעות.

<רונית שני: מרכז ההשקעות אישר לחברה תכנית בשנת 2008 עם שני מיליון שקלים מענקים שהם קיבלו למרות שלא הייתה עמידה לא ביעדים ולא בייצוא וכל מה שהתחייבו לו.

<רונית שני: מרכז ההשקעות מחל על החוב הזה.

משה גפני: מה את מציעה לעשות?

<רונית שני: אני אומרת שיש תכנית חדשה שהיא בעצם לא כל כך חדשה, שאושרה בשנת 2010, של עשרים מיליון שקלים כהשקעות בגינה מגיעים לחברה, אם היא הייתה מבצעת, ארבעה מיליון שקלים מענק.

משה גפני: לא הבנתי.

משה גפני: מה זה עשרים מיליון?

איתן ברושי: מסגרת של תכנית השקעות.

<רונית שני: השקעות שהיא תבצע ואז היא תקבל עשרים אחוזים.

משה גפני: אם היא תבצע עשרים מיליון שקלים השקעות, היא תקבל ארבעה מיליון שקלים?

<רונית שני: מתוך העשרים מיליון.

איתן ברושי: לפי עשרים אחוזים.

משה גפני: משרד הביטחון ייקח מהם הזמנות, קויתי יעביר להם עשרים מיליון שקלים, יהיה משקיע ואז את תתני את ארבעה מיליון השקלים.

<רונית שני: ברור שזה שלב ב'.

<רן קויתי: אני רוצה לחזור לנקודה.

משה גפני: רגע.

משה גפני: אני אציג בפניך את הדוגמה.

משה גפני: עכשיו מגיעה שעת המבחן שלכם ואני אגיד לך מדוע.

משה גפני: עולה רושם מהדיון כאן, וגם הכול יופיע בפרוטוקול, שמדובר על מפעל טוב.

משה גפני: זאת אומרת, אין ויכוח לגבי העניין הזה.

משה גפני: מדובר על מפעל שאם אנחנו נדע להתנהל, הוא גם מפעל שירוויח.

משה גפני: הוא גם מפעל שנמצא על גדר המערכת, נמצא בגבול הצפון, הוא מספק עבודה במקום בו אין הרבה עבודה והוא מפעל שגם עושה דברים חשובים וטובים.

משה גפני: עד כאן הנתונים.

משה גפני: עכשיו אנחנו צריכים להתמודד עם בירוקרטיה.

משה גפני: יש כסף.

משה גפני: יש כסף שאני הבאתי לכם.

משה גפני: לא אני אלא ועדת הכספים הביאה לכם, באישור שהורידו חצי אחוז מהעובדים.

משה גפני: אחוז.

משה גפני: כמה היה?

<רן קויתי: חצי דמי הבראה.

משה גפני: נכון.

משה גפני: הורדנו כסף מהעובדים ובסוף החלטתם בהסכמה אתנו שעושים את הקרן לעסקים במצוקה.

משה גפני: זה המקרה.

משה גפני: יש משקיע או אין משקיע, זה לא תלוי בנו, זה או שיש או שאין.

משה גפני: היה והלך.

משה גפני: לא יודע למה.

משה גפני: אני לא פסיכולוג.

משה גפני: יהיה משקיע – הכול בסדר.

משה גפני: לא יהיה – המפעל ייסגר.

איתן ברושי: אבל למה התנאי של משקיע הוא תנאי לקבל?

משה גפני: רגע.

משה גפני: אם יהיה משקיע – הכול בסדר.

משה גפני: אני מבקש שתחפשו ותמצאו.

משה גפני: בכל אופן, אל תעמדו עם חרב חדה.

משה גפני: אנחנו כאן.

משה גפני: כדי שאתם תחרצו את גורלם, אנחנו צריכים קודם להרים ידיים.

<אלונה בומגרטן: שולחים לך את גלילה הורנשטיין ואת הבנקים.

משה גפני: אתם יכולים לשלוח אלי את הבנקים.

משה גפני: הם כאן כל הזמן.

משה גפני: אני אגביל את השכר שלהם עוד פחות.

משה גפני: תביאי את גלילה הורנשטיין כי אתה אני מסתדר.

משה גפני: האופציה שעומדת מול סגירה, זאת תהיה בכייה לדורות.

משה גפני: צריך לעשות כל מאמץ לא לסגור את המפעל.

<אלונה בומגרטן: אנחנו היום בהדממה.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: מסבירים לי לאט, אני מבין מהר.

משה גפני: מה שעומד על הפרק בעצם זה שכולם יודעים שצריך לעשות את זה, אתה גם רוצה לתת להם את הכסף, אתה צריך את המשקיע אבל אין משקיע.

משה גפני: על הצד שאין משקיע, אתה חייב לתת להם עכשיו כסף.

משה גפני: חייב.

משה גפני: זאת המטרה שלך, לתת להם כסף.

משה גפני: אתה יכול לתת את זה בהלוואה עד שיהיה משקיע.

משה גפני: אתה יכול לתת את זה עד שיקרה משהו אבל לתת את הכסף הזה כי אחרת אתם תהיו אשמים בסגירת המפעל.

משה גפני: אתם, הכוונה משרד הכלכלה ומשרד האוצר.

איתן ברושי: אבל הם חיים לא רע עם ההאשמות האלה כבר הרבה שנים.

איתן ברושי: הם לא מתרגשים.

משה גפני: אני לא מסכים לזה.

משה גפני: אני חושב שהם מתרגשים.

משה גפני: אני לא חושב שמשרד האוצר ובוודאי לא קויתי כפי שאני מכיר אותו, הם כן מתרגשים והם רוצים שהמפעל לא ייסגר.

משה גפני: הוא הלך לבדוק את זה.

משה גפני: בין יתר האנשים שהוא ישאל, הוא ישאל גם אותך האם אפשר לתת הלוואה.

משה גפני: אני מבקש שהתשובה שלך תהיה חיובית.

משה גפני: אני מבקש שתגיד למנכ"ל משרד האוצר שיש משקיעים, כרגע אין אף אחד, כרגע יש מצב של הנאמנים שאם זה יימשך עוד זמן, בפועל המפעל לא יוכל לתפקד וחייבים להזרים להם עכשיו כסף על מנת שהוא יוכל לתפקד כהלוואה.

משה גפני: המפעל הוא מפעל.

משה גפני: יצחק וקנין אמר קודם שיש שם מכשירים, יש שם מכונות שקנו וזה מפעל שהוא טוב.

איתן ברושי: אדוני היושב ראש, שאלת הבהרה.

איתן ברושי: כמה מפעלים נעזרו עד עכשיו בקרן?

<רן קויתי: מפעל אחד קיבל הלוואה.

איתן ברושי: כמה זמן הקרן קיימת?

<רן קויתי: מספר חודשים.

<רן קויתי: הקרן הוקמה במרץ כתוצאה מפנייה של יושב ראש הוועדה.

<רן קויתי: קיבלנו פניות משתי חברות.

<רן קויתי: חברה אחת קיבלה אישור ואז המשקיע שלה ברח ואחרי כן בא משקיע חדש.

<רן קויתי: החברה השנייה קיבלה אישור.

משה גפני: היא קיבלה הלוואה?

<רן קויתי: היא צריכה לקבל בימים הקרובים את ההלוואה.

משה גפני: אבל היא אמורה לקבל הלוואה.

משה גפני: אין משקיע.

<רן קויתי: יש משקיע.

איתן ברושי: אני בכל אופן חושב שהתנאי של משקיע הוא בעייתי ואני שואל אדוני היושב ראש האם אפשר לקבל החלטה עכשיו שאם לא נמצא משקיע ואין משקיע כרגע, תהיה ערבות מדינה.

משה גפני: אנחנו לא יכולים לקבל החלטה.

איתן ברושי: אתה מנחה את האוצר לפתור את הבעיה.

איתן ברושי: אני חושב שערבות מדינה היא המינימום בו אפשר לעמוד.

איתן ברושי: אני כמובן לא מתנגד לפתרון יותר טוב אבל אי אפשר לגמור את זה בזה שתביאו משקיע.

איתן ברושי: הם עשו את מה שהם יכולים.

משה גפני: אנחנו לא יכולים לקבל החלטה.

משה גפני: תאמין לי, אני יודע, אני מכיר את זה, אני טובל בזה כל הזמן.

משה גפני: אי אפשר לקבל החלטה.

משה גפני: אפשר לאיים עליהם ותכף נאיים.

<רן קויתי: אנחנו עומדים בקשר עם מפעל שתולה כבר שנה וחצי והכוונות שלנו רק טובות.

<רן קויתי: עשינו עבודה קשה להוציא את ההוראה הזאת וההוראה הזאת נעשתה.

<רן קויתי: דיברנו עם מפעל שתולה ודיברנו גם עם הרוכש הפוטנציאלי בשתולה לפני וגם אחרי.

<רן קויתי: שמעתי את ההערה שלך.

<רן קויתי: אמרתי, הקרן הזאת מופעלת על ידי עוד גורמים ואנחנו צריכים לעשות דיון פנימי.

<רן קויתי: ברור שאני כמנהל הקרן לא יכול לבוא ולומר את זה.

<רן קויתי: הגורמים הם הסתדרות העובדים, התאחדות התעשיינים, משרד הכלכלה ומשרד האוצר ויושב ראש הוועדה הוא שי באבד.

<רן קויתי: כולם חייבים להחליט פה אחד.

<רן קויתי: לפי החוק שעבר בשנת 2008, כולם חייבים להחליט פה אחד.

מכלוף מיקי זוהר: יש זכות וטו?

<רן קויתי: כן.

<רן קויתי: כל ארבעת הגופים צריכים לקבל החלטה פה אחד.

<רן קויתי: יש זכות וטו בקביעת הקריטריונים של הקרן.

<רן קויתי: אני רוצה לומר משהו לכבוד היושב ראש.

<רן קויתי: שמעתי את הנאמן ואני מבין שהוא אומר שאין פניות של משקיעים.

<רן קויתי: אני חוזר ואומר שאני קיבלתי פניות של משקיעים אחרי שקרן איתן ירדה.

<בניהו לאבל: אני אומר שאין לנו הצעה קונקרטית.

<בניהו לאבל: אתמול אחר הצהרים קיבלתי טלפון מניו-יורק מיהודי שרוצה להיכנס לסיפור.

מכלוף מיקי זוהר: גם ניהול משא ומתן עם משקיע או ניהול משא ומתן מהיר, לא בהכרח חיובי למהלך או יכול להיות שהוא יזיק לחברה ולא ייטיב אתה.

מכלוף מיקי זוהר: לא חייבים לעשות את זה מהר אלא הפך.

מכלוף מיקי זוהר: עם ביטחון כלכלי המשא ומתן יכול להבשיל הרבה יותר טוב וגם להביא להישגים יותר טובים.

<רן קויתי: אחד היתרונות של משקיע הוא שהוא נכנס כאן לחברה שנמצאת בהליך כזה.

<אלונה בומגרטן: קויתי, תקשיב למה שנאמר.

<אלונה בומגרטן: אתה צריך לעזור לחתן.

<רן קויתי: הקשבתי.

<רן קויתי: גברתי, את לא חברה בוועדה.

<אלונה בומגרטן: המשקיע יגיע אחר כך.

מכלוף מיקי זוהר: המשקיע לא חייב לבוא קודם.

<רן קויתי: כן הייתי רוצה להגיד שמאחר ולשם כיוונתי.

<רן קויתי: אני יודע שיש גופים שמתעניינים ברכישת המפעל, גופים רציניים.

איתן ברושי: אבל אין לו אורך נשימה.

<בניהו לאבל: זה לא נכון.

<בניהו לאבל: אין היום גופים רציניים שמתעניינים.

<בניהו לאבל: אין.

<רן קויתי: אני מציע לכבוד היושב ראש אולי לפרסם שיפנו אליך.

<בניהו לאבל: כבר פרסמו.

משה גפני: כך אי אפשר.

משה גפני: עם כל הכבוד, זאת ועדה של הכנסת.

מכלוף מיקי זוהר: בוא נעשה את זה פשוט.

מכלוף מיקי זוהר: יעשה האיש הנכבד דיון ויחזרו אלינו בתשובה.

משה גפני: מה דעתך שאני אוהב גם להיכנס לתוך הדיונים האלה?

משה גפני: לכן אני שואל את נציג התאחדות התעשיינים.

משה גפני: אתם תתנגדו לזה שבוועדה באופן חריג תאושר הלוואה עד שיהיה משקיע?

<בניהו לאבל: אדוני התכוון רק להון החוזר, כי להסדר נושים אין הלוואות.

<בניהו לאבל: הסדר נושים, הם לוקחים את הכסף ונגמר.

<בניהו לאבל: להוריד את הגיבנת של הנושים, צריך מענק.

משה גפני: אני לא נאמן של המפעל בשתולה, אבל הבנתי את זה עוד לפני כן.

משה גפני: אתם תמשיכו עד שיהיה לזה פתרון.

<איתן מנדל: קודם כל, צהרים טובים.

<איתן מנדל: תודה על ההזמנה לדיון.

<איתן מנדל: אני לא יכול לדבר בשמו של נשיא התאחדות התעשיינים.

<איתן מנדל: רן קויתי ציין את הרכב הוועדה.

<איתן מנדל: אני לא יכול לדבר בשמו של נשיא התאחדות התעשיינים אבל אני כן יכול לבוא ולומר - - -

משה גפני: מי זה נציג התאחדות התעשיינים?

<איתן מנדל: נשיא התאחדות התעשיינים.

<איתן מנדל: שרגא ברוש.

<איתן מנדל: אני רוצה לומר שאנחנו מלווים את המפעל ואת משפחת חתן.

<איתן מנדל: היו לא מעט דיונים על מנת למתן ולעדן.

<איתן מנדל: הקרן תעשה את הכול על מנת לעזור למפעל.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אני מודה לך.

משה גפני: אני מבקש ממך, אני לא ארפה מהעניין הזה ואני נודניק גדול.

משה גפני: מכיוון שאני כל הזמן בשיתוף פעולה מלא עם התאחדות התעשיינים, אני מבקש ממך שתדבר עם שרגא ברוש ותאמר לו שהוועדה כאן מבקשת באופן חריג שיהיה פרק זמן מסוים שהקרן תאפשר את ההלוואה הזאת כדי שאנחנו נוכל להתקדם עם העניין ואז גם יהיה יותר קל למצוא משקיע.

משה גפני: מי מייצג את ההסתדרות?

<בוטרוס שושן: לא אחזור על הדברים שנאמרו כאן לגבי מיקום המפעל, לגבי האוכלוסייה במקום ולגבי האוכלוסייה שמועסקת במפעל הזה.

<בוטרוס שושן: המפעל חיוני מאוד.

<בוטרוס שושן: המפעל הוא מפעל שכל הזמן העסיק עובדים.

משה גפני: אני מבקש.

משה גפני: אתם לא מגבשים כלום כי אם אנחנו לא נחבר את כל הפאזל הזה, אנחנו יכולים לסגור את המפעל עכשיו.

<בוטרוס שושן: המפעל הזה תמיד העסיק את האוכלוסייה החלשה.

<בוטרוס שושן: יש לנו במקום ישוב בדואי, ישוב נידח שבניו שירתו בצבא וחשוב לנו שיהיו משולבים.

<בוטרוס שושן: אנחנו מבקשים שהוועדה תמליץ בפני כל הגורמים למצוא סיוע למפעל הזה ולגייס את הכסף.

מכלוף מיקי זוהר: יפה.

מכלוף מיקי זוהר: שני קולות כבר יש לך.

משה גפני: איך הגעת לשני קולות?

מכלוף מיקי זוהר: ברוש ילך נגדך?

מכלוף מיקי זוהר: עזוב.

משה גפני: אני לא יודע מי יושב מטעמכם.

<בוטרוס שושן: אני רוצה לחדד משהו.

<בוטרוס שושן: אני מזכיר איגוד מקצועי ואני מייצג את העובדים בלבד בתוך המפעל.

<בוטרוס שושן: להסתדרות יש את ההחלטות שלה ואת המדיניות שלה בדרג העליון.

איתן ברושי: תע"ש לא היית מקבלת שקל בלי המעורבות של ההסתדרות.

איתן ברושי: גפני, תע"ש לא פתרה את הבעיות בלי ההסתדרות.

איתן ברושי: אם ההסתדרות מבינה שזה חשוב, צריך לצאת מהחדר הזה לניסנקורן.

<בוטרוס שושן: ניסנקורן עושה את העובדה שלו.

<בוטרוס שושן: אל תדאג.

מכלוף מיקי זוהר: אין סיכוי בעולם שניסנקורן ילך נגד זה.

<בוטרוס שושן: הוא לא הולך נגד.

<בוטרוס שושן: אני אומר לך.

משה גפני: יש לי בקשה אליך.

משה גפני: אתה מייצג כאן את ההסתדרות.

משה גפני: אתה האיש הבכיר שמייצג את ההסתדרות בוועדת הכספים בדיון על שתולה.

<בוטרוס שושן: איזה בכיר?

איתן ברושי: קיבלת קידום.

איתן ברושי: תגיד תודה.

משה גפני: אני קובע כאן בוועדה.

<בוטרוס שושן: אני מאוד מודה לך ומעריך.

משה גפני: אני מבקש שאחרי הישיבה כאן תגיד לאבי ניסנקורן, תתקשר אליו, שוועדת הכספים מבקשת, היות ויש את הבעיה הזאת, תתאר לו את הבעיה, ותאמר לו שכל השלושה האחרים כבר הסכימו – פחות או יותר – לתת הלוואה ואנחנו מבקשים גם את התמיכה של ההסתדרות.

משה גפני: אם יש בעיה, תגיד לי.

<בוטרוס שושן: יימסר עוד היום .

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אם יש בעיה, תגיד לי.

<קריאה: אי אפשר לתת הלוואה לנאמן.

<בניהו לאבל: כדי שלמשקיע יהיה חשק להיכנס, צריך להעיף את כל הנושים.

<בניהו לאבל: לשם כך צריך 16 מיליון שקלים.

<קריאה: אני אתן לך הלוואה, אתה תחזיר אותה?

<בניהו לאבל: שלוש פעמים אמרתי ואני אומר פעם רביעית.

<בניהו לאבל: ה-16 מיליון שקלים, כל העניין כאן מסביב זה אמור לא להיות כהלוואה אלא לנושים.

משה גפני: אתה באת לכאן לעזור לי?

<בניהו לאבל: בוודאי.

<בניהו לאבל: לעזור וליידע.

משה גפני: שמעתי ואני מדבר על הלוואה.

משה גפני: אני לא מדבר על מענק אלא על כך שהמפעל יחזור לפעול כמו שצריך.

משה גפני: יהיה תהליך והכסף הזה יוחזר.

<בניהו לאבל: יש עם זה בעיה משפטית אדוני.

משה גפני: אז יש בעיה משפטית.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אתה רוצה להגיד משהו לגבי העניין הזה?

משה גפני: השלכת רוחב?

<עידו סופר: לא.

<עידו סופר: שני דברים.

<עידו סופר: אני מבין את הכיוון אליו הולכת הוועדה ואין בעיה.

<עידו סופר: מנכ"ל האוצר הוא הסמכות הממונה והוא יקבל את ההחלטה.

משה גפני: נכון.

משה גפני: הוא לא יקבל לבד.

משה גפני: הוא הולך לדבר עם החברים.

<עידו סופר: נכון.

<עידו סופר: דבר שני, אני מבקש למצות גם את הערוץ השני והוא לחפש את המשקיע.

משה גפני: רגע.

משה גפני: עוד לא סיכמתי את הדיון.

משה גפני: זה יהיה הדבר הראשון.

<עידו סופר: רק מילה להגיד.

<עידו סופר: הנאמן אמר כאן לפני רגע שהתקשר אליו יהודי מניו-יורק ואמר שהוא מעוניין.

<עידו סופר: דקותיים לפני כן הוא אמר שסיימנו, משקיע לא רלוונטי, מיצינו את הנקודה.

<עידו סופר: יושב ראש הוועדה, כפי שאתה נוהג להתערב בהרבה דברים, אני מבקש שתתערב גם בזה.

<עידו סופר: יש משקיעים שעומדים על הפרק ואני מבקש שתדאג שימצו את זה כולל פנייה לציבור ולראות שאם יש משקיע או כמה משקיעים פוטנציאליים יכולים להיכנס, זה יעזור.

משה גפני: אני אתך לגמרי.

משה גפני: קויתי, אני רוצה להגיד לך שכוונותיך טובות.

משה גפני: לפעמים צריך לעשות דברים שהם לא מקובלים.

איתן ברושי: גפני, אם יש אזעקת אמת, אנחנו בוועדת הכלכלה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: יש לי כאן בעיה בהצבעה, כי יש לי כאן רוב.

איתן ברושי: אתה מקבל החלטות פה אחד.

משה גפני: קויתי, כוונותיך טובות.

משה גפני: זה המקרה הקלאסי שבו צריך להתאחד מול הפתרון.

משה גפני: כל הנתונים הם נתונים שאם חס וחלילה זה לא יקרה, כולנו נואשם.

משה גפני: אם לא הייתי עושה דיון בוועדה, אני מחוץ למשחק, אבל עכשיו גם אני מתחיל להיות במשחק וגם החברים כאן.

משה גפני: יש לי הסכמה של אבי ניסנקורן.

יצחק וקנין: נראה לי המצב הפוך.

יצחק וקנין: ההסתדרות תסכים.

<רן קויתי: תאמין לי שעשיתי הרבה מאוד דברים כדי שהעסק יעבוד.

<רן קויתי: אל תאשים אותי.

<רן קויתי: חבל, זה לא לעניין.

<רן קויתי: הסוגיה הזאת היא לא סוגיה פשוטה.

<רן קויתי: יש כאן עסק שנמצא תחת נאמן והנאמן יש לו הסדר גם בבית המשפט והוא צריך לשלם 16 מיליון שקלים לנושים.

<רן קויתי: כשאנחנו דיברנו עם משקיעים, כל משקיע, ברגע שהוא שם שקל במפעל הזה, הכסף היה הולך לנושים.

<רן קויתי: רק אחרי 16 מיליון שקלים, הוא היה מקבל את שאר הכסף כדי להשקיע בחברה.

<רן קויתי: ברגע שהקרן תיתן הלוואה לנאמן והוא לא יכול לתת לחברה כי החברה נמצאת בנאמנות בבית משפט, אז אין דבר כזה, משפטית זה לא קיים, יש לך חברה שנמצאת בנאמנות על ידי בית משפט שצריך לדאוג רק לנושים, זה מה שמעניין אותו.

<רן קויתי: ברגע שיהיה כסף שיגיע כהלוואה ובלי משקיע ששם כסף וממשיך אחרי כן את הפעילות, כל הכסף הזה ילך להסדר הנושים ולאחר מכן הכסף שיגיע לפעילות החברה יהיה פינאץ והכסף שניתן כהלוואה כאילו לנאמן, הוא לא יוכל לחזור.

<רן קויתי: הנאמן לא יודע להחזיר הלוואה כזאת.

<רן קויתי: הוא מעביר את כל ה-16 מיליון שקלים לפי החלטת בית משפט, לנושים.

משה גפני: ולכן?

<רן קויתי: ולכן זה לא עומד במסלול שאנחנו יכולים ליצור, שניתן את ההלוואה ואחרי כן מישהו יחזיר לנו.

משה גפני: ולכן לסגור את המפעל?

<רן קויתי: לא.

<רן קויתי: ולכן מה שאני חושב, ושוב, קיבלתי פניות ונאמר כאן שיש פניות, אני יודע על כך שיש אנשים שמתעניינים ומדובר כאן במפעל שהוא מפעל טוב, במפעל שלא סתם הוא המשיך להחזיק מעמד, וצריך לעשות כאן משהו שהוא רחב יותר ולחפש את המשקיע.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: תודה.

משה גפני: יש עוד מישהו שרוצה להוסיף לפני שאני מסכם את הדיון?

משה גפני: לאור הדיון שהתקיים, אני חושב שהסיכום הוא על דעת כולם.

משה גפני: אנחנו מבקשים לעשות כל מאמץ להביא משקיע.

משה גפני: כל מאמץ.

<בניהו לאבל: עשינו אדוני.

<בניהו לאבל: עשינו שישה חודשים.

משה גפני: אתה לא יכול לדבר באמצע הסיכום.

<בניהו לאבל: נמשיך להתאמץ.

משה גפני: זה לא כולל כאן שלומדים בחברותות.

משה גפני: אנחנו מבקשים לעשות כל מאמץ.

משה גפני: אני מבקש גם מכם לעשות כל מאמץ להביא משקיע.

משה גפני: זה מפעל טוב, זה מפעל שירוויח, מפעל שעומד בכל הקריטריונים, מפעל שמספק עבודה ועושה פעולות יוצאות מן הכלל.

משה גפני: אני מבקש לעשות כל מאמץ להביא משקיע.

משה גפני: יחד עם זאת ובמקביל המציאות הזאת שאם לא יוזרם עכשיו כסף, כל עוד אין משקיע, המשקיע כבר לא יהיה לו מה לקחת כי המפעל יהיה סגור.

משה גפני: אנחנו מבקשים לצאת מהקופסה ולעשות כאן פעולה שהיא חריגה.

משה גפני: לדעתי ההסתדרות תסכים, התעשיינים יסכימו.

משה גפני: זאת מטרת הקרן.

משה גפני: אני הייתי על ערש לידתה של הקרן הזאת וזה בדיוק המקרה שנכון שהוא לא בדיוק לפי הקריטריונים הרגילים אבל הוא מתאים לעניין הזה.

משה גפני: אני מבקש שגם האוצר יהיה בתוך העניין.

משה גפני: אמרתי, דיברתי גם עם מנכ"ל האוצר שי באבד וגם הוא הולך לבדוק את הדבר הזה.

משה גפני: צריך לעשות את הפעולות במקביל ואז אנחנו מצילים את המפעל.

משה גפני: אני מבקש לדווח לי בתוך שבועיים האם הבעיה נפתרה או לא נפתרה ולמה.

משה גפני: אני לא מתכוון לעבור על זה לסדר היום.

משה גפני: זה דבר שהמדינה חייבת להיות שם.

משה גפני: כמה זמן ייקח להקים מפעל על גדר המערכת שיעסוק בדברים האלה?

משה גפני: עברנו כאן בוועדה מקרים הרבה יותר קשים.

משה גפני: זה לא המקרה הקשה ביותר.

משה גפני: עברנו מקרים בהם ישב כאן משרד הביטחון על נעלי בריל והוא אמר שהחיילים לא ילכו עם הנעליים האלה.

משה גפני: את זה אתם לא אומרים.

משה גפני: אתם אומרים שהמפעל מצוין ואף על פי כן משרד הביטחון היה ונתן את התקציב.

משה גפני: עד שאני לא הייתי יושב ראש ועדת הכספים, ואחת הבעיות של הממשלה הקודמת היא שהמפעל נסגר.

משה גפני: אני לא רוצה לדבר פוליטיקה אבל היו עוד כמה מפעלים שנסגרו שאצלנו לא נסגרו.

משה גפני: זה המקרה הקל ביותר.

משה גפני: המפעל הוא מפעל טוב, הייצור שהוא עושה הוא מצוין ואין ויכוח לגבי הדבר הזה.

משה גפני: המיקום שלו הוא מיקום שמדינת ישראל מעודדת, העובדים הם עובדים שגרים באזור ההוא, יהודים ודרוזים.

משה גפני: אני מבקש למצוא משקיע ובמקביל לסייע בהזרמה של הכסף כדי שהמפעל לא יקרוס.

משה גפני: בתוך שבועיים אני מבקש לקבל דיווח ממנהל המפעל ומרן קויתי.

משה גפני: אתה עכשיו אצלי על הכוונת.

משה גפני: זאת אומרת, אני יודע שאתה איש רציני.

<רן קויתי: אני מקווה שעל הכוונת הטובה.

משה גפני: כן.

משה גפני: לטובה אמרתי.

משה גפני: תודה רבה רבותיי, הישיבה נעולה.