הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 20, פרוטוקול מספר 96, 2016-08-01 13:30

יפעת שאשא ביטון: אחר צהריים טובים.

יפעת שאשא ביטון: אני ברשות

יפעת שאשא ביטון: כם פותחת א דיון הוועדה בנושא השיימינג.

יפעת שאשא ביטון: לאחר שסיירנו בתערוכה של בית ספר כאן באולם הכנסת, ברחבת הכנסת, אנחנו בעצם נציג במסגרת הדיון מחקר חדש מטעם המשרד לביטחון הפנים בנושא.

יפעת שאשא ביטון: לאחר מכן מחלקת מאור תציג את ההתקדמות בעבודה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו שמענו על מאור כבר ברמת הרעיון, במהלך החודשים האחרונים וזה באמת משמח וגם מעוד לראות איך המשימה הזו נלקחה ברצינות ובאמת מתקדמת הלכה למעשה.

יפעת שאשא ביטון: לאחר מכן טל מוסרי יציג מספר דברים ומי שירצה להתייחס אז כמובן בשמחה.

יפעת שאשא ביטון: כבוד השר, אתה רוצה לפתוח בכמה מילים?

גלעד ארדן: כן.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

גלעד ארדן: אנחנו נציג כאן המחקר.

גלעד ארדן: קודם כל צהריים טובים.

גלעד ארדן: אני מודה ליושבת ראש הוועדה ומברך אותה גם על קביעת הדיון.

גלעד ארדן: אי אפשר להפריז, אני חושב, בתיאור חשיבות הנושא, שאנחנו דנים בו כאן היום, בגלל שהרשתות החברתיות – ואני אבא לארבעה ילדים קטנים – המאבק הוא יום יום, שעה שעה עכשיו בחופש הגדול, לנתק אותם מדי פעם מהמסמך ואני לא אומר את זה בהומור, אלא כדי להמחיש עד כמה, ככל ויש ברשת היום דברים טובים, אז הילדים שלנו נחשפים לטוב וככל שיש דברים רעים, הילדים שלנו נחשפים בכמות אדירה מהזמנים שלהם למסרים שליליים, להעלבות, לדברים שאולי גם חוצים את הרף הפלילי ומהווים עבירה ולכן הנושא הזה הוא חשוב מאין כמותו ואנחנו הבנו את זה במשרד לביטחון הפנים ובמשטרת ישראל ואנחנו סימנו את זה כיעד, לתת מענה לנושא הזה שמהווה היום את אחד משלושת הנושאים הכי מרכזיים שמטרידים את אזרחי מדינת ישראל.

גלעד ארדן: מדינת ישראל ברוך השם, מדינה עם ילודה גבוהה, משפחות עם ילדים וזה כמובן משליך, גם תוסיפו לזה את השימוש בישראל שהוא בין הגבוהים בעולם בסלולר ובאינטרנט, אז תקבלו את העובדה שאנחנו זה לא רק בתחום הטרור וההסתה לטרור, אלא זה גם אפילו ביום יום של הילדים שלנו ומה רמת האלימות והפגיעה שהם חווים בזמן השהות שלהם ברשת החברתית.

גלעד ארדן: אני לא ארחיב על זה כאן.

גלעד ארדן: ניצב מני יצחקי ירחיב איך משטרת ישראל רואה את האתגר הזה וגם אנשי המשרד לביטחון הפנים, בהקשרים שלנו, מניעת האלימות, של הפרסום, של ההסברה, אבל אין ספק שהפתרון לא נמצא אך ורק אצל גורם אחד.

גלעד ארדן: הפתרון הוא אך ורק באמצעות שילוב ידיים של כל הזרועות, הזרועות של החינוך, של הרווחה, של הבריאות, של ההסברה.

גלעד ארדן: הכנסת, שצריכה גם לפקח ולעקוב אחר הפעילות הממשלתית וגם לחוקק איפה שצריך לחוקק.

גלעד ארדן: ובהקשר הזה ברור שהוועדה הזו יש לה תפקיד מרכזי.

גלעד ארדן: ובקצה בקצה זו משטרת ישראל, כי כמובן השאיפה היא לא להגיע לשם, אבל אנחנו חייבים לייצר במשטרה גם מענה מהיר ומרתיע גם לטובת ההפחתה של הנושא הזה.

גלעד ארדן: בהקשר הזה אני מברך גם את טל מוסרי שהצטרף אלינו והתגייס למאבק הזה, כי יש חשיבות גדולה לעניין הדוגמא האישית ולאנשים שהם מובילי דעת קהל, בטח על ילדים ונוער, להסביר לבני הנוער כמה הדברים הזה הוא נורא ואיום ובסוף גם חוזר עליך, על מי שעוסק בו.

גלעד ארדן: אז שיהיה בהצלחה לכולנו ויישר כוח על הדיון.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה כבוד השר.

יפעת שאשא ביטון: מני, אתה רוצה לומר מספר מילים לפני שנציג את המחקר?

<מני יצחקי: מספר מילים.

<מני יצחקי: א' אני חייב לומר שאנחנו באים כמעט מדי שבוע לכנסת ואני חושב שזה אחד מהמקרים שאמרתי שהם מרגשים מבחינתנו להגיע לוועדה כזו, לנושא כזה חשוב, כי אנחנו נתקלים יום-יום, אנחנו רואים בעיניים ופוגשים את אותם נפגעים.

<מני יצחקי: נכון שאנחנו בעיקר פוגשים את החלק שזה כבר מגיע לאזור הפלילי, אבל בהחלט באזור האפורים, שהם עדיין לכאורה לא מגיעים לאזור הפלילי, הם לא פחות אלימים, לא פחות איומים רשתית.

<מני יצחקי: התוצאות לפעמים קשות יותר ולכן אנחנו עמוק בתוך העניין בכל נושא המאור בעיקר, כפי שציין השר.

<מני יצחקי: אז א' חשוב לנו להגיע הנה ואני חושב שהתערוכה וגם עצם הוועדה שמתכנסת לנושא הזה, בחשיבות בעיני לפחות, חשיבות רבה.

<מני יצחקי: הנקודה השנייה, יש פה מדיניות.

<מני יצחקי: השר התווה מדיניות ואנחנו כמשטרה מממשים את המדיניות.

<מני יצחקי: כפי שהוא אמר, שלושת הנושאים המרכזיים ואחד מהם זה הנושא הזה, והוא אצלנו בעדיפות גבוה וכשאנחנו אומרים בעדיפות גבוהה, אז הכלים המשטרתיים, החקירתיים והמודיעיניים, מופנים לשם.

<מני יצחקי: יש היום יחידות סייבר שהתפתחו בשנים האחרונות באופן רציני.

<מני יצחקי: הקמנו בלהב יחידת סייבר גדולה שמטפלת בעיקר בדברים היותר קשים – פדופיליה וכדומה – אבל בהחלט ביחידות הסייבר במחוזות, בעקבות המדיניות הזו שהשר התווה – אנחנו למעשה גולשים לטפל גם בנושאים שהם באזור האפור יותר, שהם לא מגיעים לעניין הפלילי או למקומות הפליליים, אבל הם בהחלט חשובים מבחינתנו מאד, על מנת להפנות את הארגונים האחרים שמטפלים בעיקר בבני נוער.

<מני יצחקי: כמה משפטים אחרונים.

<מני יצחקי: א' הולך להיות ומיד יוצג מוקד לאומי שהוא יחבר את כלל הגופים.

<מני יצחקי: לנו יש ניסיון טוב מחיבורים.

<מני יצחקי: כדוגמא עשינו את זה בתקיפה כלכלית להבדיל בנושאי ארגוני פשיעה, אבל פה ראינו ששילוב ידיים זה שילוב מנצח.

יפעת שאשא ביטון: המפתח להצלחה, נכון.

<מני יצחקי: וכאן הכיוון הוא לשלב את כלל הגורמים, ומבחינתנו השילוב של כלל הגורמים למוקד לאומי להגנת הילד, לאתר את הנפגע, להסיר תכנים, לסייע למשפחה, לתת מענים בבתי הספר, לטפל בנושאים הפליליים, לחבר את הפרקליטות, את משרד הרווחה ואת משרד החינוך, זה לדעתנו מתכון מנצח.

<מני יצחקי: ובהמשך כשתשמעו על המאור, תראו כמה הדבר הזה רק כשהוא יעבוד, הוא נפלא ולדעתי הוא יביא לאמון תוצאות חיוביות.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מחכים ומצפים כבר הרבה זמן, נכון?

יפעת שאשא ביטון: ויש סבלנות.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נשמע את דנה הילמן, בבקשה.

<דנה הילמן: כן, שלום, צהריים טובים.

<דנה הילמן: אני דנה הילמן, מרכזת תחום מחקר מדיניות במשרד לביטחון הפנים.

<דנה הילמן: אני בחרתי להתמקד במצגת הזאת בתופעה של בריונות רשת.

<דנה הילמן: מבחינת מה בהרצאה, אני אדבר קודם כל על נושא של הגדרות.

<דנה הילמן: יש כמה הבחנות שבפן המקצועי חשוב לעשות בנושא של שיימינג, מה זה בדיוק שיימינג, מה זה בדיוק בריונות רשת.

<דנה הילמן: אחר כך אני אדבר על בריונות רשת כעל סוג נוסף בעצם של בריונות מסורתית.

<דנה הילמן: אחר כך אני אציג כמה ממצאים עיקריים מסקר בנושא בריונות רשת וסיכום.

<דנה הילמן: אוקיי, מה זה שיימינג.

<דנה הילמן: שיימינג – בעברית ביוש.

<דנה הילמן: בעת האחרונה בעצם זו הפכה למילה שקושרת בתוכה את כל התופעות של אלימות ברשת, אבל זה לא מדויק.

<דנה הילמן: ביוש בעצם היה שכיח במאות ה-18 וה-19, כשבעלי הכוח הפעילו אנשים שלצד העונש הפורמאלי היה גם מימד של השפלה.

<דנה הילמן: פה בתמונה אפשר לראות את אלפרד דרייפוס, בטקס משפיל שבעצם שוללים לו את הדרגות.

<דנה הילמן: כיום השיימינג עושה קמבק ובעצם יש סוג מסוים של היפוך תפקידים.

<דנה הילמן: מי שבפעם היו בעלי הכוח, שיכלו בעצם להחליט על עונשים משפילים, זה כיום לא בהכרח בעלי הכוח.

<דנה הילמן: לא צריך להיות בעל מעמד בכיר.

<דנה הילמן: אתה אל צריך להיות עשיר או עני, זה לא משנה.

<דנה הילמן: כל בן אדם שנתקל בהתנהגות פסולה יכול בעצם לעשות לזה פוסט או טוויט, או דברים אחרים שיש, אני לא בקיאה בזה, לעשות לזה – share וככל שזה מקבל תפוצה רחבה וככל שהמתקפה היא קשה יותר ועוד אנשים מצטרפים למתקפה הזאת, זה הופך בעצם לעונש חסר פרופורציה.

<דנה הילמן: אין בית משפט, אין ראיות, כל אחד יכול בעצם סוג של לחרוץ דין על איזה שהוא מעשה שהוא נתקל בו והוא לא בהכרח יודע את כל העובדות, הוא לא בהכרח בדק את כל השתלשלות העניינים וזה בעצם מה שקורה.

יפעת שאשא ביטון: וגם חשוב להדגיש ברשותך, זה לא רק עניין של ענישה.

יפעת שאשא ביטון: זה לא שבאים להעניש מישהו על משהו פסול.

יפעת שאשא ביטון: הרבה פעמים עושים שיימינג גם לילדים תמימים או למי שפחות מקובל או מי שרוצים להחרים אותו מהחברה וזה כבר לא במקום של הענישה, אלא איזו שהיא נורמה חברתית.

<דנה הילמן: נדבר על זה בהמשך.

<דנה הילמן: זה בדיוק ההבדל בין בריונות רשת לבין שיימינג.

<דנה הילמן: אז מה בין ביוש לבריונות רשת.

<דנה הילמן: יש מאפיינים דומים, זה נכון.

<דנה הילמן: יש איזה שהוא רציונל מאחורי הקשירה של שני המושגים האלה, כשהדומה זה בעצם תחושת הבושה של המותקף, תחושת העליהום של הרבה נגד אחד, והמדיה שבעצם איפה זה קורה, זה קורה ברשתות החברתיות.

<דנה הילמן: אבל מבחינת השוני יש גם הרבה דברים שהם מאד שונים, מהותית שונים.

<דנה הילמן: הדבר הראשון זה המניע לפעולה.

<דנה הילמן: בעוד שבביוש יש איזו שהיא אג'נדה מאחורי זה, יש איזה ניסיון להוקיע התנהגות פסולה, יש איזו יומרה לפחות להיות צודק מוסרית, בבריונות רשת אין את זה.

<דנה הילמן: זה פשוט נובע מ-, אפשר לקרוא לזה אכזריות, אפשר לקרוא פשוט רצון להשפיל, בלי שום יומרה להיות מוסרי או צודק.

<דנה הילמן: מבחינת התדירות, בריונות זו פעולה תוקפנית שחוזרת על עצמה וביוש יכול להיות אפילו אירוע חד פעמי אבל ויראלי.

<דנה הילמן: ומבחינת משתתפים, ביוש, שיימינג, זה יותר תופעה שמאפיינת את האוכלוסייה המבוגרת ולעומת זאת בריונית רשת זה יותר נפוץ בקרב ילדים ובני נוער.

<דנה הילמן: אז הגענו בעצם ללב של הנושא, זה בריונות רשת, על זה אנחנו מדברים.

<דנה הילמן: זה כולל הטרדה, פגיעה, חרם, איומים, אמירת דברים בהקשר מיני פוגעני.

<דנה הילמן: קיימת הבחנה בין עבירות שקטינים חשופים אליהן ברשת, לבין בריונות רשת, כמו שהניצב ציין, יש דברים שהם לא מגיעים לרף הפלילי ופה בעצם הבעייתיות, כי ברגע שזה לא ברף הפלילי, אז לא ברור מי מטפל, לא ברור כל כך מה הטיפול הנכון.

<מני יצחקי: שם נכנס המאור.

<דנה הילמן: כן, בדיוק.

<דנה הילמן: וצריך להדגיש שהפצת תמונות, סרטונים, הכוללים תוכן מיני, זאת עבירה פלילית לכל דבר ועניין וזה בזכות ההרחבה של החוק למניעת הטרדה מינית.

<דנה הילמן: ההגדרות של בריונות והגדרה של בריונות רשת, כמו שאתם רואים, מאד דומות ובשתיהן המאפיין הדומה הוא חזרתיות.

<דנה הילמן: הדבר היחיד, ההבדל הוא בעצם שזה ברשת וזה בעצם מאד קריטי לתופעה הזאת.

<דנה הילמן: יש במחקרים מתאם גבוה בין קורבנות מבריונות מסורתית לקורבנות מבריונות רשת, ופה יש סכנה מאד גבוהה להיפגעות כפולה.

<דנה הילמן: פה אני רוצה לציין את המקרה של דודאל מזרחי, זיכרונו לברכה, שזה ילד בן 15 שהתאבד בשנת 2011.

<דנה הילמן: הוא חווה גם הצקות בזירת בית הספר וגם בזירת הפייסבוק מאותם ילדים והמעגל בעצם התרחב וההצגות לא פסקו, עד שבעצם הוא שם קץ לחייו.

<דנה הילמן: ובאותו אופן שהקורבנות יכולה להיות משוכפלת מזירת בית הספר לזירה ברשת, גם בני נוער שהם בריונים בבית הספר, יהיו בסבירות הרבה יותר גבוהה גם בריונים ברשת.

<דנה הילמן: לכן יש חשיבות למניעה או לעצירת הבריונות כבר בתחומי בית הספר.

<דנה הילמן: אוקיי, ולסקר.

<דנה הילמן: ערכנו סקר בנושא בריונות רשת במאי 2016 בקרב בני נוער בגילאים 12 עד 18 ובחנו בעצם את החשיפה של המתבגרים לבריונות במדיה החברתית, כולל השתתפות עצמית במעשה בריונות – כלומר מתי הם עצמם לקחו חלק במעשה כזה, שיעור דיווח, דעות בנושא מניעה ועוד.

<דנה הילמן: אז אנחנו רואים שהתמונה היא לא טובה.

<דנה הילמן: כל מתבגר שלישי נפגע בשנה האחרונה מבריונות רשת.

<דנה הילמן: כמעט כל מתבגר חמישי חווה השפלה פומבית ברשת.

<דנה הילמן: כל מתבגר עשירי נחשף לאיומים או לאלימות מילולית ברשת.

<דנה הילמן: 3% מבני הנוער נחשפו להטרדה מינית ברשת, שכמו שציינתי, זו כבר עבירה פלילית.

<דנה הילמן: בשלב הבא שאלנו למי סיפרת על הפגיעה שחווית.

<דנה הילמן: כלומר, במידה שנפגעת, האם סיפרת על זה למישהו.

<דנה הילמן: 18% לא סיפרו לאף אחד ומתוך אלה שסיפרו, בעצם האחוז הגבוה ביותר היה להורים.

<דנה הילמן: בהמשך רצינו לבחון בעצם מה קורה למי שמדווח ומה קורה למי שלא מדווח.

<דנה הילמן: כלומר למה הוא לא דיווח.

<דנה הילמן: כמחצית מאלה שנפגעו ודווחו, השיבו שגם אחרי שהם דווחו המקרה חזר על עצמו.

<דנה הילמן: כלומר, לא הייתה אפקטיביות לעצם זה שהוא סיפר למישהו ומבין אלה שנפגעו ולא סיפרו לאף אחד, הנתון שמטריד ביותר אותנו זה שהם פשוט התביישו לדבר על זה.

<דנה הילמן: יש סביב הנושא הרבה בושה.

<דנה הילמן: לגבית השתתפות בבריונות רשת, כמחצית מבני הנוער הודו שנטלו חלק לפחות בסוג אחד של פעילות בריונית ברשת, ומבין אלה שהשתתפו בפעילות בריונית ברשת, 25% שלחו תמונות או סרטי וידיאו פוגעים דרך הטלפון הנייד, שלפי המחקרים זה בעצם הסוג המזיק ביותר והמשפיל ביותר של בריונות רשת.

<דנה הילמן: כי זה בעצם סוג של הנצחה של ההשפלה.

<דנה הילמן: ומרבית בני הנוער חושבים שכן ניתן למנוע את התופעה.

<דנה הילמן: לסיום, שאלנו אותם מה דעתם, איך הם חושבים שניתן למנוע את התופעה.

<דנה הילמן: אחוז דומה – 37% ו-36% אחוזים אמרו או שהענשה של הפוגעים זה הכלי היעיל ביותר, או שתכניות לימוד והסברה הם הכלי היעיל ביותר, ו-20% נוספים אמרו שעל המורים להתערב כדי למנוע את התופעה.

יפעת שאשא ביטון: בעצם הם אמרו את כל דרכי הפעולה שבהן אנחנו צריכים לגעת ולכלול, שזה גם ההסברה, גם הענישה וכמובן מערכת החינוך וההורים.

<דנה הילמן: כן.

<דנה הילמן: אז לסיכום, בפעם הבאה כשתגידו ביוש, אני מקווה שתדייקו, כי זה לא בדיוק בריונות רשת, זו תופעות שיש בהן קווי דמיון אבל הן לא זהות.

<דנה הילמן: כאשר מדובר בבני נוער וילדים אנחנו מדברים על בריונות רשת.

<דנה הילמן: בריונות רשת זה סוג של הרחבה או העתקה של תופעת הבריונות המסורתית אל תחומי הרשת.

<דנה הילמן: בעצם יש להם עכשיו כלי נוסף להפעיל את הבריונות שלהם.

<דנה הילמן: כל מתבגר שלישי נפגע בשנה האחרונה מבריונות רשת.

<דנה הילמן: כמחצית מבני הנוער הודו שהם נטלו חלק בפעילות בריונית ברשת.

<דנה הילמן: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לך, דנה.

יפעת שאשא ביטון: אני רק רוצה לתת מספר דגשים.

יפעת שאשא ביטון: ראשית אני תמיד חוזרת ואומרת ואני אגיד את זה גם כאן שוב, שלי מאד קשה עם הקשר בין התאבדות לבין נושא של שיימינג ובריונות ברשת, מהטעם הפשוט שאני לא רוצה שהילדים יחשבו שזה חלק מהאופציות להתמודד ולכן אני הייתי מאד נזהרת כשאני מציגה את זה ביחד.

יפעת שאשא ביטון: גם אם על פניו נראה שזה קשר ישיר, אני לא תמיד בטוחה שזה כך, אבל אני גם לא רוצה שזו תהיה אופציה.

יפעת שאשא ביטון: המקום של ההורים פה הוא מאד משמעותי.

יפעת שאשא ביטון: נכון שהילדים אמרו הסברה ומערכת החינוך וענישה, ואני אומרת גם להורים יש פה מקום מאד משמעותי, לא רק בלנסות לנתק אותם מהמכשיר, אלא להיות שם במרחב.

יפעת שאשא ביטון: לא להתבייש, כן להיכנס למכשיר וכן לראות עם מי הם מתכתבים וכן לשאול שאלות וכן לראות מה כותבים להם ובאיזה קבוצות הם חברים ולהיות שם.

יפעת שאשא ביטון: להיות במרחב הווירטואלי, כי בסופו של דבר אנחנו אמורים לתת את התמיכה והגב לילדים.

יפעת שאשא ביטון: ואגב, בשקף שהצגת את העוגה לגבי שיתוף ההורים, אני דווקא ראיתי את זה ממקום אחר, שרק 38% משתפים את ההורים, כל האחרים משתפים גורמים אחרים.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת זה אולי הנתח הגדול ביותר, אבל רוב הילדים לא משתפים את ההורים ופה לדעתי אנחנו בלקונה, כי אנחנו צריכים לראות איך ההורים יוצרים אמון בינם לבין הילדים, כדי שהם יהיו כתובת לפחות ראשונה ויחד איתם אחר כך ינסו לעבד ולהתמודד ולהעביר הלאה את הטיפול.

יפעת שאשא ביטון: רציתי לשאול, הנושא של פרסום וחקיקה, יש משנת 2014 לגבי הפצה של תמונות וסרטונים, עד כמה זה באמת נאכף כי אנחנו רואים שהתופעה הזו היא לא חד פעמי והיא לא מזערית ובכל זאת אני לא שמעתי על הרבה מקרים שבהם זה נאכף.

יפעת שאשא ביטון: הייתי שמחה לשמוע סקירה.

יפעת שאשא ביטון: בעניין של לדווח ושזה יהיה אפקטיבי, הילדים בסוף מתסכלים עלינו.

יפעת שאשא ביטון: אם הם רק יספרו לנו ולצורך העניין יתביישו, יעברו את השלב של להתבייש לספר ואנחנו לא נעשה עם זה כלום, הם לא יבואו עוד פעם ולכן אנחנו צריכים לראות איך כעולם מבוגרים אנחנו נותנים להם את הביטחון שאנחנו כן נעשה משהו עם הפנייה שלהם וכן נהיה מסוגלים לטפל בזה.

יפעת שאשא ביטון: אז גם זו נקודה למחשבה.

<מני יצחקי: אנחנו מאד נזהרים, רק שיהיה ברור.

<מני יצחקי: אנחנו נזהרים גם באירועים הפליליים, אנחנו נזהרים מאד לא להביא את זה ולדחוף את זה לשדה הזה, כי לאחר מכן יהיה קשה מאד לחזור.

<מני יצחקי: המון טיפול עם מוסדות אחרים.

<מני יצחקי: לכן המאור זה קרש קפיצה או הצלה סביב העניין הזה.

<מני יצחקי: באירועים שהם לא ממש ברורים, שהם נמצאים בשדה הפלילי, עדיף לנו לקיים שיחות, להפעיל גורמים נוספים.

<מני יצחקי: זאת אומרת הרבה פעמים אנחנו רוצים ישר טיפול, להתנפל, לסגור לסתות.

<מני יצחקי: לאט לאט.

יפעת שאשא ביטון: אבל לצורך העניין היה מקרה ואני לא יודעת, יכול להיות שהוא מטופל, של דמות מאד מוכרת, אני לא אחזור על שמה כדי אולי לא להציף את זה מחדש, אבל שם זה היה כבר מאד מובהק, זה כבר רץ

<מני יצחקי: איפה שזה מובהק אז זה מובהק.

יפעת שאשא ביטון: ואז נפתח בעצם הליך פלילי כחלק מ - - -

יפעת שאשא ביטון: במקומות שזה מובהק אנחנו לא ממתינים ואני אומר את זה באחריות.

יפעת שאשא ביטון: בעניינים האלה זה תופס עדיפות על דברים אחרים.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת רויטל סויד, את רוצה לומר כמה מילים?

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

יפעת שאשא ביטון: ואחר כך מאור.

רויטל סויד: נדמה שכמה שאנחנו לא נפגשים וכמה שאנחנו לא משוחחים על הנושא, לא רק שהוא אף פעם לא נגמר, אלא אנחנו כל פעם מצליחים להבין לאיזה עומקים הוא מגיע ולאיזה רבדים זה מגיע.

רויטל סויד: אבל דבר אחד אנחנו כולנו מבינים, אנחנו נמצאים ואני תמיד אומרת שאנחנו דור המדבר.

רויטל סויד: אנחנו הדור שיכתיב בדיוק כיצד תיראה ההתנהלות של בני הנוער ושל הילדים שלנו ברשת.

רויטל סויד: אולי זה קצת מתיימר, אבל ננסה להכתיב.

רויטל סויד: יש את הדור שלפנינו, כשלא הייתה בכלל רשת ויש את הדור שאחרינו, שמן הסתם כבר יצמח לזה בוודאי; ואנחנו הדור שצריך לקבוע את הכללים.

רויטל סויד: אין מה לעשות.

רויטל סויד: אנחנו נמצאים במרחב שהוא מרחב מדהים, הוא מרחב של שיתוף.

רויטל סויד: הרשת החברתית מאפשרת חילופי דעות, גם ביקורת וגם העברת מידע וידע ברמות שאנחנו מעולם לא נחשפנו אליהן ובטח ובטח לא הילדים.

רויטל סויד: ומה שאנחנו חייבים לעשות זה לבוא ולגדור את זה במקומות שהם מאד מאד מסוכנים, וזה לא פשוט.

רויטל סויד: ולכן אני באמת מברכת אתכם שוב, המשרד לביטחון פנים והשר גם והמשטרה כמובן, שהבינו שיש לנו פה ממש מערך לאומי שחייבים לעשות אותו, כי מישהו היה חייב לקחת את הדגל הזה.

רויטל סויד: כשאני הקמתי את השדולה לפני שנה וחצי, כשרק התחלתי את הכנסת, כמעט אף אחד לא הבין על מה אני מדברת כשדיברתי על אלימות ובריונות ברשת.

רויטל סויד: איך ידעתי את זה?

רויטל סויד: איך הכרתי את זה?

רויטל סויד: מבני הנוער שייצגתי וכשאתה מייצג בני נוער אתה חווה את העולם שלהם ואני מדברת איתכם על חמש ושש שנים אחורה ואני ראיתי איך ילדים לא רוצים לצאת מהבית.

רויטל סויד: איך בני נוער לא רוצים לצאת לא מהחדר, מהמיטה ובכלל לא רוצים לחיות.

רויטל סויד: דודאל מזרחי, זיכרונו לברכה, היה סיפור שהיה נראה לנו כמו משהו שלא יכול לקרות.

רויטל סויד: לצערי אנחנו רואים שהיום הגיל ירד גם לכיתות א' ו-ב'.

רויטל סויד: ילדים עם סמארטפונים, עם ווטסאפים, מוציאים אחד את השני מהקבוצה ובכלל לא מביאים שכשהם מוציאים ילד מהקבוצה הם מחרימים אותו.

רויטל סויד: הם בכלל לא מבינים מה הוא מרגיש.

רויטל סויד: כי אם פעם היינו מכים מישהו, עולבים במישהו ומבינים בדיוק איך הוא מרגיש, כי הוא היה בוכה, היה מחזיר לנו, היה צועק עלינו, היינו מבינים.

רויטל סויד: היום הילדים גדלים עם סוג של אוטיזם רגשי במובן הזה של ההבנה מה חש זה שעומד ממול.

רויטל סויד: ולכן התפקיד הזה הוא מאד חשוב ולכן הדיונים האלה הם מאד חשובים.

רויטל סויד: ולכן גם מחר אתם נמצאים פה, אתם תהיו מחר גם בשדולה שלי, שאנחנו מכנסים אותה ביחד עם קרן ברל כצנלסון בדו"ח על אלימות ברשת, על מבוגרים, לא על ילדים ובני נוער, ואני אשמח מאד שתגיעי ותחלקי איתנו.

רויטל סויד: ולכן, ככל שאנחנו מדברים על זה יותר, כך זה יותר טוב.

רויטל סויד: אבל אנחנו צריכים להבין, זה צריך להיות בחקיקה שהיא לא פשוטה.

רויטל סויד: זה צריך להיות בהעלאת מודעות וכמובן באכיפה, כמו שאתם עושים עם המערך, אבל זה צריך להיות קודם כל בחינוך, חינוך, חינוך.

רויטל סויד: כי חינוך, חינוך חינוך, אני פעם הייתי בטוחה שזה משולש שווה צלעות, היום אני מבינה שהוא שווה שוקיים – תעזור לי - - -

יפעת שאשא ביטון: בסדר, שווה צלעות את יכולה גם.

יפעת שאשא ביטון: תלוי כמה את רוצה בשותפים.

רויטל סויד: שווה צלעות ושווה שוקיים.

רויטל סויד: בדיוק.

רויטל סויד: היום אני מבינה שהחינוך חייב להיות הנדבך העיקרי, מכיוון שחקיקה על ילד בגיל 6 כבר לא עוזרת.

רויטל סויד: מה שיעבוד לגבי ילד בן 6 בכיתות א'-ב' זה רק ההטמעה של השיח.

רויטל סויד: אז אני מברכת את כולם ונמשיך בזה בכוחות מאוחדים.

יפעת שאשא ביטון: חשוב להגיד שחינוך זה לא רק בית ספר.

יפעת שאשא ביטון: חינוך זה במובן הרחב וגם אנחנו כעולם המבוגרים, הדוגמא האישית שאנחנו נותנים לילדים היא מאד משמעותית, כי אם הם רואים מבוגרים שמתנהגים ככה, אז מן הסתם זה נותן לגיטימציה ולכן צריך להתייחס לזה בראייה רחבה.

יפעת שאשא ביטון: מי מציג את מערך מאור?

<אליעזר רוזנבאום: אני אתחיל ואם יהיו עוד השלמות, אז-.

<אליעזר רוזנבאום: שמי אליעזר, אני המשנה למנכ"ל במשרד לביטחון פנים ועומד בראש צוות ההקמה.

<אליעזר רוזנבאום: אנחנו למעשה נמצאים שישה חודשים מאז החלטת הממשלה הראשונה, שאיתה יצאנו לדרך, שלמעשה הממשלה אישרה לקדם את הקמת מערך מאור ונתנה לנו ארבעה חודשים לגבש את תפיסת ההפעלה, את המבנה הארגוני, לחזור לממשלה, קצת באיחור, אבל אנחנו מתכננים ביום רביעי השבוע להניח במזכירות הממשלה את הצעת המחליטים המשלימה שהנחתה אותנו הממשלה וביום ראשון הקרוב להציג, לקבל את האישור לתפיסת ההפעלה למבנה הארגוני וכמובן את המשאבים ולצאת לדרך להקמה.

<אליעזר רוזנבאום: צוות ההקמה המורחב כלל כמובן את אנשי משטרת ישראל ונציגי המשרדים – חינוך, בריאות, משפטים, תקשורת, רווחה והשירותים החברתיים.

<אליעזר רוזנבאום: מטה הסייבר הצטרף והשלטון המקומי.

<אליעזר רוזנבאום: אנחנו רואים פה את פרקליטות המדינה.

<אליעזר רוזנבאום: למעשה כל אותם משרדים שצריכים להיות שותפים, גם בגיבוש התפיסה וגם כמובן בעשייה, לכשהמערך הזה יקום.

<אליעזר רוזנבאום: מבחינת הרקע, אז הסקר מדבר בעד עצמו על היקף התופעה ואנחנו בהחלט רואים שיש עלייה בהיקף תופעת הפשיעה.

<אליעזר רוזנבאום: אנחנו יודעים שזה לא רק האלימות ולא רק השיימינג, אלא פשיעה.

<אליעזר רוזנבאום: יש פה את ראש אח"מ שדיבר ואני יכול להמשיך ולפרט את כל העבירות החמורות, החל מפדופיליה, עבירות מין, סמים, סחיטה, בריונות, חרמות – מהרף הלא פלילי עד הרף הפלילי החמור, וגם ארגוני הפשיעה מבינים שהמרחב המקוון הוא המרחב שאפשר לפעול בו ואנחנו צריכים לחסום אותם ולהכות בהם שם, כדי שבאמת לא ירחיבו את הפשיעה ואת ההיקפים ואת כל הנזקים שהדברים גורמים.

<אליעזר רוזנבאום: יש עשייה.

<אליעזר רוזנבאום: הייתה גם עשייה במשרדים, אם זה משרד החינוך, כל אחד עשה את חלקו.

<אליעזר רוזנבאום: אנחנו רואים את השלם ולא את החלקים, אבל כמובן חלקים, כשאתה מחבר אותם לקבל את השלם.

<אליעזר רוזנבאום: יש פה את מגוון האיומים, מהפגיעה שהיא איננה פלילית, שזה העלבות, חרמות ועד למעשה הנושא של זנות קטינים והדחת קטן לסמים, פדופיליה, סרטונים, סחיטה, איומים – בכל המרחב הזה המערך הזה יטפל.

<אליעזר רוזנבאום: כמובן חלק לא ברף הפלילי וחלק ברף הפלילי וברף הפלילי תהיה היחידה, אגרוף המחץ שהוא למעשה יעשה את האכיפה המשמעותית בנושא.

<אליעזר רוזנבאום: דיברנו על ההיקפים.

<אליעזר רוזנבאום: במצב הקיים, אז כמובן זיהינו את הפערים של הנושא שהאזרח אינו יודע למי לפנות וצריך שתהיה פה כתובת.

<אליעזר רוזנבאום: המוקד 24/7 שיוקם, שיורכב שם משוטרים ומאנשי טיפול - אם זה אנשי משרד החינוך והבריאות והרווחה ופרקליטות - תהיה כתובת 24/7 לתת מענה לפניות, אם זה הרף האזרחי, אם זה לא הרף הפלילי, אז כמובן הגורמים, המשרדים השונים יטפלו, תלוי באיזה סוג אירוע.

<אליעזר רוזנבאום: תיכף נדבר ונרחיב בנושא; ואם זה הרף הפלילי, אז כמובן זה יעבור ליחידה המשטרתית.

<אליעזר רוזנבאום: חקיקה חסרה.

<אליעזר רוזנבאום: פער טכנולוגי.

<אליעזר רוזנבאום: נושא של מניעה והסברה וכמובן העצמה והגברה של האכיפה.

<אליעזר רוזנבאום: זאת החלטת הממשלה הראשונה שהממשלה החליטה להקים מערך משולב משטרתי ואזרחי, אני בכוונה אומר משטרתי ואזרחי, שבו יהיו גם שוטרים וגם אזרחים, שיהיו כולם תחת קורת גג אחת, גם אם היחידות עצמן תהיינה במתחמים נפרדים, אבל תחת קורת גג אחת, במבנה אחד, שבו יוכלו כמובן לדבר, להיוועץ ולהחליט ביחד במעגלים קצרים, ולא בטוב, נשלח מייל למשרד, יגיע, לא הגיע, זמין, לא זמין - - -

יפעת שאשא ביטון: לא מסונכרנים.

<אליעזר רוזנבאום: וכולם זמינים, נמצאים סביב השולחנות ונותנים את המענים.

<אליעזר רוזנבאום: תוקם ועדת היגוי ברשות מנכ"ל המשרד לביטחון פנים עם המשרדים השונים, שהיא למעשה תתווה את המדיניות הלאומית בהתמודדות עם תופעת האלימות והפשיעה במרחב המקוון.

<אליעזר רוזנבאום: צוות ההקמה: עשינו את כל החץ הזה, השלמנו אותו ואנחנו נביא את העשייה לאישור הממשלה, אני מקווה ביום ראשון הקרוב.

<אליעזר רוזנבאום: זה החזון של המאור, באמת להביא לשינוי אסטרטגי במדינת ישראל בתחום המניעה והאכיפה של תופעת אלימות ופשיעה ברשת האינטרנט כנגד ילדים ובני נוער.

<אליעזר רוזנבאום: אני מדגיש – ילדים ובני נוער.

<אליעזר רוזנבאום: במקביל יש את ועדת ארבל, שהיא מתעסקת עם הבגירים וכרגע אין לנו עוד חיבורים, כי עוד אין את ההמלצות של הוועדה, אז לכשהיא תסיים שאת עבודתה, אז נראה באמת מה הם הממשקים ומה יהיו ההמלצות ולפי זה נראה אם יש - - -

יפעת שאשא ביטון: הכלים להתמודדות בקרב בני נוער וילדים הם כלי ייחודיים ויש לזה משמעות.

<אליעזר רוזנבאום: ברור, בהחלט.

<אליעזר רוזנבאום: יצירת סביבה בטוחה במרחב המקוון ואקלים חברתי המעודד שמירה על החוק ועל זכויות האדם, כמובן לא כהתנהגות אנטי חברתית, עבריינית ואלימה ולחזק את תחושת הביטחון האישי של האזרחים.

<אליעזר רוזנבאום: הייעוד של המאור זה הפעלת מערך משולב משטרתי אזרחי, שיוביל מאבק נחוש ויעיל למניעה ולאכיפה של תופעות פוגעניות, אלימות ופשיעה במרחב המקוון, לרבות פגיעות ברשתות החברתיות, בדגש על אלימות ופשיעה כנגד ילדים ובני נוער.

<אליעזר רוזנבאום: השיטה היא באמת ליצור מערך מותאם, אפקטיבי, שיכיל בו: אחד, יהיה מערך, יהיה מטה שיתווה ויכתוב את התורה ואת הנהלים וכמובן יעביר אותם לשלוש הרגליים – אחת זה המוקד הלאומי 24/7.

<אליעזר רוזנבאום: המוקד הלאומי יהיה מורכב ממוקדנים בקו הראשון באותו אולם.

<אליעזר רוזנבאום: בקו השני יהיו הדסקאים של משרדי הממשלה, שהם שותפים - חינוך, רווחה, בריאות, פרקליטות ומשטרה וכל מה שהוא לא פלילי ילך – אם זה רווחה – לרווחה וילך מהקו השני לשטח, לא יסתובב ודרך המשרדים יעשה סיבוב ארוך, אלא ייצא – אם זה לרמת בית הספר או לרמת הרשות המקומית, כדי שהמעגלים והמענה יהיה במעגלים קצרים ותהיה שליטה שאכן הבעיה הועברה ומטופלת וסגירת המעגל.

<אליעזר רוזנבאום: שלא יהיה מצב שאוקיי, שגר ושכח, והעברנו את הבעיה ואין מעקב אחרי הדברים ואז אנחנו פתאום מתבשרים שמישהו פגע בעצמו או לא עלינו התאבד והיו כבר מקרים ואנחנו בהחלט - - -

יפעת שאשא ביטון: זה אומר שבעצם בקצה, גם בשלטון המקומי יהיו אנשים שיוכשרו לטובת הסיפור הזה?

<אליעזר רוזנבאום: וודאי.

<אליעזר רוזנבאום: אנחנו מתכוונים וצריך לזכור שברשויות המקומיות אנחנו פועלים גם עם עיר ללא אלימות, גם עם מצילה, גם עם הרשות הלאומית למלחמה בסמים וגם משטרת ישראל יש לה פעולות מניעה ויש גם למשרדי הממשלה השונים פעולות מניעה ונצטרך לראות שהאנשים שעוסקים, אם זה במניעת אלימות, יכשרו ויהיו הקו הראשון שלנו בשטח ויהיו מוכשרים לטפל באותן בעיות שהן לא ברף הפלילי, אם זה שיימינג, ונצטרך כמובן להשלים את המהלך הזה עם היחידה שאנחנו נקים, עם כוח האדם שיוקצה ונצטרך להשלים את הדבר הזה, כך שיהיה מהמערך שיכתוב את התורה ואת הנהלים ויעביר אותם כמובן לגורמים המקצועיים, שיעבירו אותם לרמת השטח, לרמת הרשויות המקומיות, כי בסוף האוכלוסייה נמצאת כמובן ביישובים ושם אנחנו צריכים לדעת לטפל, גם לעשות את האכיפה, גם לעשות את המניעה וגם לעשות את ההסברה.

<אליעזר רוזנבאום: אז היחידה המרכזית זה המוקד.

<אליעזר רוזנבאום: לאחר מכן יחידה נוספת היא היחידה המשטרתית שתתעסק בכל הרף הפלילי ויש את ראש אח"מ ואת האנשים שלו כאן שיכולים לפרט, עם כל היכולות של הסייבר, יכולות חקירה, עיכוב וכל מה שצריך.

<אליעזר רוזנבאום: והרגל השלישית זו ההסברה והמניעה שאנחנו נעשה את זה באמצעות אותם גורמים שפועלים היום ברשויות המקומיות.

<אליעזר רוזנבאום: עיר ללא לאלימות פועל ב-151 יישובים, מצילה עוד 64.

<אליעזר רוזנבאום: אנחנו מכסים את כלל הרשויות המקומיות ונצטרך לבדוק שבאמת יהיו שם אנשים מוכשרים.

<אליעזר רוזנבאום: חלק מצוות ההקמה ביקר באנגליה, ללמוד על המודל האנגלי.

<אליעזר רוזנבאום: הוא קצת שונה מהמודל שלנו, שם למעשה ישנם שני מאמצים: אחד, המאמץ המשטרתי ושם למדנו על היחידה המשטרתית שפועלת ונקראת CO באנגליה, אבל את המאמץ האזרחי, את המניעה ואת ההסברה, עושות שם שלוש עמותות.

<אליעזר רוזנבאום: אצלנו לא עמותות יעשו, אלא משרדי הממשלה, שיוציאו את זה לפועל ולכן לטעמנו זה מודל משודרג.

<אליעזר רוזנבאום: דרך אגב, הצגנו את זה גם לציר הבריטי כאן וגם הוא התבטא שאם הם היו צריכים להקים היום, הם היו מקימים את זה בצורה הזאת, למרות שיש להם הישגים בהחלט משמעותיים.

<אליעזר רוזנבאום: ראש ממשלת אנגליה קמרון לקח את זה באופן אישי, את הנושא הזה של פשיעה ואלימות ברשת כנגד ילדים, והוביל את זה.

<אליעזר רוזנבאום: כל שנה התקציב עמד שם על 150 מיליון פאונד, שזה בהחלט תקציב מאד משמעותי.

<אליעזר רוזנבאום: למדנו מהם הרבה, מהניסיון שלהם וכיצד הם פועלים וכמובן מה שהיה רלבנטי יישמנו בתפיסת ההפעלה.

<אליעזר רוזנבאום: אלה תפקידי המערך, מוקד ידע לאומי, אכיפה פלילי, מרכז לאומי לקבלת פניות, חשיפה, הערכה לאומית, כמובן מדידה, סקרים, מניעה, הסברה וכל מה שקשור בחקירה.

<אליעזר רוזנבאום: אני מציע שפה אני אעצור ואני את האפשרות גם למשטרה, לראש אח"מ ולאנשיו להשלים את היחידה המשטרתית, שהיא בהחלט משמעותית.

יפעת שאשא ביטון: רק שאלה לגבי החלק הקודם.

יפעת שאשא ביטון: כשאנחנו מדברים בעצם על מערך של טיפול וסיוע, לצורך העניין נניח במוסדות חינוך, זה כולל את הנושא של יועצים חינוכיים?

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת את הצד הפסיכולוגי, או רק הצד החינוכי?

<אליעזר רוזנבאום: לא, לא.

<אליעזר רוזנבאום: אמורים להיות, זאת אומרת בתקינה שבנינו, רפרנטים גם במטה המערך שיהיה כפוף לראש אח"מ.

<אליעזר רוזנבאום: ראש המערך עם המטה כפוף לראש אגף חקירות ומודיעין והיחידות המבצעיות כפופות ללהב 433, כך שבמטה המערך יש את נציגי הממשלה, שהם יעבדו מול הגורמים המקצועיים במשרדים, על מנת לפתח באמת את אותם דברים ולדאוג להעביר אותם לבתי הספר, למערכת החינוך.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, תודה.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה, סוני.

<סוני אינגר: צריך להבין שיש פה יסוד מאד גדול שטרם נראה כדוגמתו, כי פעם ראשונה באמת משטרת ישראל משלבת יד גם עם גורמי אכיפה נוספים, שזה הפרקליטות ומשרד המשפטים, אבל גם עם משרדים שזה לא ב-DNA הארגוני שלנו לראות עין בעין וללכת איתם בהיבט כזה שאנחנו ממש שותפים שכם אל כתף, בכל מה שקשור למאבק בילד.

<סוני אינגר: אז באמת התכונה הראשונה שמאפיינת את המערך זו שלוביות.

<סוני אינגר: כלומר כל מי שיכול לתרום ולסייע להגנה על ילדים מוזמן להצטרף ולא כסיסמה.

<סוני אינגר: אנחנו באמת מאמינים בזה, הנושא הוא באמת של תפיסה שאנחנו רוצים לתת שירות לאזרח במקום אחד.

<סוני אינגר: מה שנקרא דוקטרינת ה - One Stop Shop - הכל במקום אחד, הכל מונגש לאזרח גם בצורה מזמינה וגם באמת לתת פתרון למצוקות שעד היום טרם טיפלנו בהן.

<סוני אינגר: אני לא אכנס למבנה המערך, אבל באמת גם בגרף הזה אפשר לראות את השלוביות, צד לצד, גם עוצמה משטרתית לצד עוצמות רכות יותר של משרד חינוך, משרד המשפטים, משרד הבריאות, כולם באמת עובדים יחד על מנת לתת מענה.

<סוני אינגר: כפי שאמרנו, אנחנו רוצים למסד ולכונן לראשונה במדינת ישראל מוקד לאומי שיעבוד 24/7 וייתן מענה לכל טווח הפגיעות שילדים נפגעים ממנה.

<סוני אינגר: אז אנחנו מדברים החל מנושא של נידויים, חרמות, ועד בקצה הימני ביותר, העבירות הקשות, הארד-קור שאנחנו מכירים, הפגיעות המיניות לצערנו, עבירות המין, הפדופיליה וכיוצא בזה.

<סוני אינגר: אז לצורך כך באמת הייתה עבודת מחשב שתכננה איך המוקד ייתן את המענה המיטבי ביותר ואנחנו מבינים שאין מקום לשחקן אחד פה בזירה, כי אם אני משטרה, אני יודע לעצור ולשים אזיקים ולהגיש כתבי אישום, אבל למשרד החינוך יש יתרון במניעה והסברה ומשרד הבריאות הוא מומחה מספר אחת בכל הנושא של אובדנות.

<סוני אינגר: אז באמת רק שלוביות ולא כסיסמה, תוביל באמת לתוצאה המקווה.

<סוני אינגר: לכן בעצם המוקד הוא תמונת ראי של כל השחקנים השותפים.

<סוני אינגר: יהיו דסקים שם של משרד החינוך ומשרד הרווחה ומשרד הבריאות ומשרד המשפטים, וכמובן אנחנו, משטרת ישראל, והכל יהיה במעגלים קצרים.

<סוני אינגר: כלומר ברגע שנדע לקבל פנייה ננתב אותה ונכווין אותה ממש באמצעות אלגוריתמים שינתחו ויעבדו את הנתונים וניתן את המענה המיטבי.

<מני יצחקי: אני מפריע לו.

<מני יצחקי: במקום שנראה אירוע שהוא חמור, זה יטופל שם ואם נראה שזה צריך לעבור ממש חדש ללהב, כי הדבר הוא מהותי ומשמעותי, זה יעבור ללהב עם כל האלמנטים שיש בלהב.

<סוני אינגר: אז כמו שראש אח"מ ציין באמת, אנחנו נדע בעצם ויש פה איזה שהוא גרף שמציג איזה שהוא תרשים זרימה שמודיע ומציג איזו שהיא עוולה בין פלילית בין לא.

<סוני אינגר: הכל מגיע בעצם למוקד שבאמצעות אלגוריתם יידע לנתח, יידע לנתב את האירוע לאירוע פלילי או אירוע אזרחי.

<סוני אינגר: כל אירוע יקבל הפריוריטי שלו ובהתאם לכך הוא יטופל.

<סוני אינגר: דיברנו על ממשקי עבודה, אבל חשוב גם להדגיש את המקום המאד חשוב של העמותות, שהן חלק כמובן חשוב מאד בכל הפאזל הזה שאנחנו מרכיבים.

<סוני אינגר: אז יש עמותות מוכחות שעושות עבודה נפלאה וכמובן אנחנו לא במקומן, אלא אנחנו מזמינים אותן להצטרף אלינו.

<סוני אינגר: אקדמיה, מגזר שני, שלישי, התעשיות, מחקר.

<סוני אינגר: בעצם כל מי שיש לו רצון ויכולת לתרום, מוזמן כמובן להצטרף.

<סוני אינגר: ככה אגב זה נהוג בעולם.

<סוני אינגר: ולסיכום, אני חושב שזה השקף המסיים, אנחנו אומרים שהמנעד, הסקופ של העשייה של מערך מאור הוא מאד רחב.

<סוני אינגר: כלומר, אנחנו באמת רוצים לגעת בכל המקומות שעד היום לא נגענו.

<סוני אינגר: הם היו בחצר האחורית שלנו, אבל אנחנו באמת רוצים להרים את הכפפה ואת האתגר העצום הזה, גם אנחנו כמשטרת ישראל ובאמת אנחנו רוצים לראות איך אנחנו נותנים ומנגישים לציבור בחבילה אחת – גם חינוך וגם מחקר וגם מוקד וגם מניעה והסברה וגם אכיפה וגם וגם וגם.

<סוני אינגר: זה נשמע הרבה גם, אבל אין ברירה, זה צו השעה.

<סוני אינגר: כלומר, אם אנחנו רוצים להציל ילדים זה מה שמצווה עלינו לעשות ואני מקווה מאד שכולנו יחד נצליח.

<סוני אינגר: תודה.

יפעת שאשא ביטון: גם אני מקווה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לכם.

<נאוה כהן-אביגדור: יש עוד נקודה אחת, אם אפשר לחדד.

<נאוה כהן-אביגדור: אנחנו גם נאפשר במסגרת המערך מגוון של פניות לדיווח על כל המעשים.

<נאוה כהן-אביגדור: זאת אומרת זו גם תהיה אפשרות של טופס מקוון דרך אתר לאומי שיוקם כחלק מהמערך, גם כפתור דיווח, גם פנייה טלפונית - - -

יפעת שאשא ביטון: זהו, אז דובר באמת על כפתור דיווח שהוא מאד משמעותי, כי אנשים לא יחפשו עכשיו את הטופס ויתחילו למלא אותו.

יפעת שאשא ביטון: אנשים רוצים לאותת על המצוקה בכאן ועכשיו.

<נאוה כהן-אביגדור: יפה, אז במסגרת המערך יוקם אתר לאומי, שיאפשר ללמוד, לקבל תכנים, טיפים.

<נאוה כהן-אביגדור: יהיו שותפים כל המשרדים עם התכנים שלהם ועם אזורי התוכן שלהם.

<נאוה כהן-אביגדור: כל מי שייכנס לאתר יוכל על פי גיל ועל פי פילוחים שונים לקבל מידע שהוא רלבנטי לו, אם זה הורים ואם זה ילדים ואם זה ילדים ואם זה אנשי מקצוע ובאמת צורת הדיווח תהיה מגוונת ותאפשר לכל אחד לפנות באופן הדיווח שמתאים לו.

יפעת שאשא ביטון: כשיצאנו לדרך, אני יודעת שאולי אני קצת הפלגתי ביצירתיות שלי, אבל המחשבה הייתה שבאמת על המסך - בכל אתר שמשוטטים באינטרנט, יש איזה שהוא כפתור תמיד בצד שעליו אפשר ללחוץ.

יפעת שאשא ביטון: לא הולכים לכיוון הזה?

יפעת שאשא ביטון: יצטרכו בעצם להיכנס לאתר מסוים שדרכו יהיה הדיווח?

<סוני אינגר: אני מניח שגברתי מתכוונת לתוסף.

<סוני אינגר: תוסף לדוגמא בפייסבוק באמצעות לחיצה על כפתור.

<סוני אינגר: אז הנושא הזה הוא רגיש משפטית, כי אנחנו נכנסים פה ליחסים של מדינה למול ענקים כדוגמת פייסבוק וגוגל.

<סוני אינגר: אני יכול להגיד שבמדינות חזקות, מובילות, כמו שראינו בבריטניה, כן עשו את זה.

<סוני אינגר: אנחנו עושים את תחילת צעדנו בעצם בעולם הזה, בתחום הזה, אבל כן אנחנו בהחלט מדברים, כפי החזון של גברתי ואני מקווה שנגשים אותו, של אפליקציה של כפתור דיווח בצורה מאד מונגשת ומאד פשוטה – לחיצה קליק על כפתור וזה יגיע למוקד הלאומי.

<סוני אינגר: זה בהחלט.

יפעת שאשא ביטון: יש לאן לשאוף.

<נאוה כהן-אביגדור: ואם יהיו שיתופי פעולה, אז גורמים וגופים יוכלו בעצם להציע את אותו כפתור דיווח דרך החלקים שהם מפעילים ברשת.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, תודה רבה לכם.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מתקרבים לקראת סיום כי קצת התעכבנו במבואה.

יפעת שאשא ביטון: טל, בכמה משפטים ואחר כך ליאת שרצתה גם היא לומר.

יפעת שאשא ביטון: אז בבקשה, טל ואחר כך ליאת.

<טל מוסרי: אני אגיד בכמה משפטים שבאמת כמעט כל אחד חווה שיימינג.

<טל מוסרי: אנחנו פה בוועדה לזכויות הילד ואני רוצה להיות הפה של הילדים, אבל אפילו אני חוויתי שיימיג והיה לי איזה מנהג, שבו כשראיתי - אתם יודעים - קלה האחיזה אל המקלדת, וכשראיתי שמתחילים לכתוב לי, ופעם היו כותבים טוקבקטים ולא ידעת מי עומד מאחוריהם.

<טל מוסרי: היום זה מדהים.

<טל מוסרי: כותבים ואנחנו יודעים מי עומד מאחורי הדבר הזה.

<טל מוסרי: אני יכול להיכנס לעמוד שלו, של אותו ילד או נער, אני רואה איך הוא נראה, מי ההורים שלו.

<טל מוסרי: זה ילדים רגילים לחלוטין.

<טל מוסרי: הם שמחים בכיתה, יש להם הורים שלוקחים אותם לטיולים, הם בחוגים, זה מדהים.

<טל מוסרי: תעשו את הניסוי הזה.

<טל מוסרי: עכשיו אני עניתי לכל מיני ילדים שקראו לי – אני לא רוצה פה להרחיב בכל מיני שמות גנאי וקללות – נכנסתי לרשת ועניתי להם באופן אישי.

<טל מוסרי: הם נדהמו.

<טל מוסרי: זה פשוט הפליא אותם שבכלל מישהו, שאני קורא את מה שהם כתבו.

<טל מוסרי: הם חשבו שהם מספרים בדיחה.

<טל מוסרי: הם לא הבינו.

<טל מוסרי: יש בורות גדולה מאד בנושא הזה בקרב הילדים.

יפעת שאשא ביטון: זה הופך להיות חלק משעשוע.

<טל מוסרי: הם אמרו טוב, אנחנו נגיד כמה מילים ונהיה מגניבים ופתאום הם קיבלו ממני הודעה, אגב הודעה לא מאשימה ולא מתריסה, הודעה שאמרה – כתבתי לרובם – חבל שאתה מפיץ רוע, קללות ושנאה, חבל שאתה לא מפיץ שמחה ואהבה.

<טל מוסרי: חבל, למענך.

<טל מוסרי: מיד הם מחקו את מה שהם כתבו וכתבו – סליחה, לא התכוונתי, וכמעט גייסתי אותם, בלי שעשיתי כלום, גייסתי אותם למעני.

<טל מוסרי: אני רואה את הילדים האלה היום, הם כותבים מה פתאום, טל הוא בכלל לא כזה וכזה, אני מכיר אותו באופן אישי, הוא מקסים.

<טל מוסרי: הם לא מכירים אותי באופן אישי, אבל תראו איך פעולה מאד קטנה ברשת ותגובה מהירה, יכולה פה לשנות מציאות.

<טל מוסרי: אני ראיתי את נאוה מתראיינת בחדשות על הקמת מאור ומיד אמרתי שאני חייב להתגייס לדבר הזה, כי אני גם מכיר את התופעה הזאת מקרוב, גם כאבא לילדים, אבל גם כמי שעובד יותר מ-20 שנה עם ילדים ומאד מאד מבין את השפה שלהם באינסטגרם, בפייסבוק, בסנפ-צ'ט.

<טל מוסרי: אגב, עד שאנחנו מבינים מה קורה הם כבר הקימו לעצמם עוד מערך, שאנחנו נצטרך גם בו לטפל.

<טל מוסרי: אני דווקא מאד מאד שמח על זה שהמשרד לביטחון פנים, בדגש על המשטרה, נמצאים בדבר הזה.

<טל מוסרי: אני חושב שהמשטרה צריכה להיות בפרונט.

<טל מוסרי: הילדים לא מבינים שהם עוברים דבר עבירה.

<טל מוסרי: אני חושב שאם הם יבינו ויראו את המשטרה בפרונט של הדבר הזה, הם יבינו.

<טל מוסרי: כמו שיש לא תגנוב - יש עשרת הדיברות – העבירה הזאת בריונות רשת לא נמצאת בעשרת הדיברות, אבל הם יבינו שהם עוברים דבר עבירה.

<טל מוסרי: והיום רובם, כולל ההורים שלהם והמורים שלהם, בורים לחלוטין בנושא הזה.

<טל מוסרי: הם לא מבינים שמה שהם עושים הוא עבירה.

<טל מוסרי: אז נכון שמקרה הקיצון זו עבירה פלילית ובאמת צריך לטפל בה בצעדים החמורים ביותר, אבל אני כן מברך על זה שהמשטרה לוקחת על עצמה, בתוך המערך של חינוך ובריאות וכל הדברים שאמרנו, והסברה, הילדים צריכים להבין – אתם עוברים עבירה.

<טל מוסרי: אני אמרתי לפני שראינו את התערוכה – שיימינג זו מילה יפה מדי.

<טל מוסרי: היא מילה לועזית, גם ביוש.

<טל מוסרי: עבירה.

<טל מוסרי: עבירה לכל דבר ופגיעה ואנחנו צריכים מכאן, מהוועדה הזאת, ואני מתנדב לעשות את זה כמו כל האנשים שנמצאים כאן, מתנדב לעשות את זה למען דור העתיד שלנו, שבאמת כל האינטרנט וכל הדבר הזה הוא חדש לו לחלוטין וגם לנו.

יפעת שאשא ביטון: נכון.

יפעת שאשא ביטון: הם בעצמם לומדים את הכללים תוך כדי תנועה ואנחנו צריכים להיות שם כדי לכוון אותם בדרך.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת, טל, שלאנשים כמוך יש משמעות כשאנחנו מדברים על הסברה לילדים, כי זה לא עוד פעם עולם המבוגרים וההורים המעצבנים והמורים, אלא יש פה מישהו מגניב, כמונו, והוא בעצם מזהיר אותנו ואני חושבת שיש משמעות מאד מאד גדולה לכך שגם אתה מגויס.

יפעת שאשא ביטון: אז תודה רבה גם לך.

יפעת שאשא ביטון: ליאת, בבקשה.

<ליאת הלבץ: תודה רבה.

<ליאת הלבץ: מטעם התאחדות הסטודנטים הארצית.

<ליאת הלבץ: קודם כל אני חייבת לומר שאני מאד שמחה לשמוע על המערך שהוקם, זה באמת שינוי.

<ליאת הלבץ: זו לא פעם ראשונה שאני נמצאת בדיון בנושא הזה ואנחנו גם נמצאים בשיח בכלל על הנושא הזה עם גורמים שונים.

<ליאת הלבץ: זה משהו שמאד מטריד דווקא אותנו, באמת כצעירים.

<ליאת הלבץ: אנחנו רואים מה קורה סביבנו וזה מטריד אותנו קדימה, בעיקר אולי מתוך חשש להפוך להורים ולהתמודד עם הדבר הזה בעצמנו.

<ליאת הלבץ: יש כל מיני פעילויות כאלה ואחרות תחת תכניות מלגות שונות, שסטודנטים פועלים כבר בנושא הזה בצורה כזאת או אחרת.

<ליאת הלבץ: באמת אמרת אז ממש הרגע, על טל, שבסופו של דבר ההורים, המבוגרים וגם ראינו את זה בנתונים שהמשרד לביטחון פנים הציג, הפניות להורים זה לא באמת כמות, אז אני מציעה פה אותנו כסטודנטים לגורמים הרלבנטיים.

<ליאת הלבץ: אנחנו יותר מנשמח.

<ליאת הלבץ: יש לנו אפילו תכניות כתובות כבר לרעיונות בסגנון הזה, לשתף פעולה, כי זה חברה צעירים שיכולים להבין, רואים את זה ויותר מנשמח לעזור.

<ליאת הלבץ: תודה.

יפעת שאשא ביטון: יפה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה גם על הרעיון וגם על הדברים.

יפעת שאשא ביטון: מישהו רוצה להוסיף לפני שאני מסכמת?

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

<מיה אוחנה: אני אשמח.

<מיה אוחנה: מיה מהמועצה לשלום הילד.

<מיה אוחנה: שלוש נקודות קצרות.

<מיה אוחנה: דבר ראשון, אני מחזקת את מה שחברת הכנסת סויד אמרה לגבי להתחיל בגיל מוקדם.

<מיה אוחנה: מבחינתנו זה מאד מאד חשוב.

<מיה אוחנה: אנחנו פועלים בניידת זכויות הילד וגם טל בעצמו היה שותף בסרטונים שלנו בכיתות ג'-ד' והורדנו עכשיו בקייטנות גם לכיתות א'-ב'.

<מיה אוחנה: זה מאד חשוב להתחיל מוקדם.

<מיה אוחנה: דבר שני שחשוב לי להגיד, זה בנושא של המודעות גם של ההורים וגם של מערכת החינוך.

<מיה אוחנה: אנחנו הרבה פעמים מסתכלים על הצד של הילד הנפגע ומעלים את המודעות של ההורים לזה שהילד שלהם יכול להיפגע, אבל א' כמובן הוא גם יכול להיות הפוגע, אבל כמו שדנה אמרה במצגת שלה, חלק, לפחות מחצית מהילדים הם אלה שנוטלים חלק או עומדים מהצד וגם לזה חשוב מאד מאד לשים לב וגם להגביר את המודעות של ההורים, שהילד שלהם יכול לקחת חלק בדבר הזה וגם חשוב לו לדווח וחשוב להיות מודע שהדבר הוא שלילי.

<מיה אוחנה: דבר אחרון, בשבוע שעבר הייתה לנו פגישה עם דוד רגב שהוא נציב קבילות הרשות השנייה והוא הפנה את תשומת ליבנו שבתקנונים הבית ספריים הנושא של בריונות ברשת לא נמצא, לפחות בחלק מזה.

<מיה אוחנה: הנושא של אלימות פיזית ואלימות מילולית - - -

יפעת שאשא ביטון: הנושא של בריונות רשת מופיע בחוזר מנכ"ל.

יפעת שאשא ביטון: יש פה נציג של משרד החינוך?

יפעת שאשא ביטון: זה מופיע בחוזר מנכ"ל, נכון?

<עמיר גפן: תיכף אני אתייחס.

יפעת שאשא ביטון: זה מופיע בחוזר מנכ"ל.

<מיה אוחנה: אז אני אשמח, אוקיי.

<מיה אוחנה: אז זה מה שרציתי, הוא הפנה את תשומת ליבינו, ולומר שכדאי להמליץ שזה יופיע גם שם.

<מיה אוחנה: וזהו, תודה.

יפעת שאשא ביטון: תודה לך.

יפעת שאשא ביטון: משרד החינוך, ממש במשפט, בבקשה.

<עמיר גפן: שמי עמיר גפן ממשרד החינוך ואני אחראי על הנושא של מוגנות ברשת וגם נציג של משרד החינוך במערך מאור, שאנחנו מברכים וכבר מייחלים להתנעה שלו.

<עמיר גפן: אז כן, כמו שציינת, בתוך חוזר מנכ"ל יש הנחיה לבתי הספר בתוך התקנון הבית ספרי, שמגדיר גם את הנושא של הרשת.

<עמיר גפן: מעבר להגדרה הבית ספרית, גם בחוזר המנכ"ל שלנו יש הגדרות מאד ברורות לגבי הפגיעה, הטיפול בפגיעה, לגבי הפעילות החינוכית שצריכה להיעשות.

<עמיר גפן: אין לנו פה זמן לסקור את הכל, אבל כן הייתי רוצה להשמיע קול, שבתוך מערכת החינוך נעשית הרבה עבודה.

<עמיר גפן: תמיד אפשר לעשות יותר, אבל נעשית הרבה עבודה של - - -

יפעת שאשא ביטון: זה תהליך שהתפתח עם הזמן - - -

<עמיר גפן: נכון.

יפעת שאשא ביטון: מבחינת המעורבות של המערכת בתוך הסיפור הזה.

<עמיר גפן: אמת.

<עמיר גפן: זאת אומרת ככל שהתופעה גדלה ואנחנו נדרשנו לה יותר ויותר בקרב תלמידים בכל שכבות הגיל, בכל המגזרים, בקרב הורים.

<עמיר גפן: אמצעים בתוך הכיתות, אנחנו מפעילים באמצעים מתוקשבים, עושים מה שאנחנו יכולים בעצמנו, יחד עם שותפים ונמשיך לעשות.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: אז אני ברשותכם מסכמת.

יפעת שאשא ביטון: עיקר הסיכום היום יהיה ברכות, גם על ההתקדמות המאד מרשימה באמת של מאור.

יפעת שאשא ביטון: כשהצגתם את הרעיון לפני כמה חודשים, אז אנחנו היינו ככה עם היד על הדופק של נו, בואו נראה שזה קורה, בואו נראה שזה קורה ואז יצאתם לאן?

יפעת שאשא ביטון: לאנגליה אם אני לא טועה, ללונדון וחזרתם עם עוד בשורה ואמרנו אוקיי, זה הופך להיות רציני ואני ממש מברכת על זה שאנחנו כאן בנקודת זמן הזו כבר בתהליך התקדמות משמעותי.

יפעת שאשא ביטון: מאד חשוב לי לומר וקצת לסכם את הדברים שנאמרו.

יפעת שאשא ביטון: הורים, חינוך ואכיפה הם גורמים מאד מאד משמעותיים במשולש הטיפול וכמובן של שילוב יחד עם כל הגורמים הנוספים של בריאות ורווחה ועמותות וכל מי שרואה את עצמו שותף, שיכול לסייע - אני חושבת שהם המפתח להצלחה.

יפעת שאשא ביטון: קיבלנו פה קריאה מהסטודנטים.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שזה הון אנושי מצוין, שאפשר להשתמש בו, במיוחד אם אנחנו צריכים מערך של מתנדבים שיסייעו לנו בתהליך הזה.

יפעת שאשא ביטון: הם ממילא שם בצורה כזאת או אחרת, אז פשוט לנתב אותם למקום המשמעותי הזה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא נוותר.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נחכה שהמערך כבר באמת יושק ויותנע כמו שאתה אמרת.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נרצה לראות הדגמה במסגרת הוועדה.

יפעת שאשא ביטון: נעשה בקרה אמיתית.

יפעת שאשא ביטון: נביא אתכם לכאן ואנחנו נראה איך אנחנו באמת מתניעים את זה ואולי דרך כך גם נצליח להעביר את המסר החוצה ולהדגים את דרך הפעולה.

יפעת שאשא ביטון: אני מאד מודה לכולכם, באמת, על ההירתמות ועל השיח המתמשך.

יפעת שאשא ביטון: אני בטוחה שגם לשיח עצמו יש משמעות מאד גדולה בהעלאה למודעות; וכמובן למערכת האכיפה, למשטרה, על ההתגייסות.

יפעת שאשא ביטון: יש לכם כוח בלהתריע, תעזרו לנו.

<מני יצחקי: אוקיי, תודה.

יפעת שאשא ביטון: תודה.