הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 20, פרוטוקול מספר 95, 2016-08-01 11:00

יפעת שאשא ביטון: בוקר טוב לכולם.

יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת לפתוח את דיון הוועדה לזכויות הילד בנושא של מרכזי הגנה.

יפעת שאשא ביטון: הדיווח לוועדה על פי חוק סיוע לקטינים נפגעי עבירות מין או אלימות, התשס"ח-2002 (מרכזי הגנה של משרד הרווחה והשירותים החברתיים).

יפעת שאשא ביטון: אנחנו בעצם גם נקבל את הדיווח - - -

<קריאה: זה התשס"ח 2008.

יפעת שאשא ביטון: כתוב לי פה 2002.

<קריאה: החוק נחקק בשנת 2008.

יפעת שאשא ביטון: לא נורא, מתקנים.

יפעת שאשא ביטון: תתקנו גם בפרוטוקול – תשס"ח 2008.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו בעצם גם נקבל את הדיווח על פי החוק, בהתאם למסמך ששלחנו למשרד הרווחה והבנתי שבאמת הייתה היערכות.

יפעת שאשא ביטון: אחר כך נדבר בכלל על הנושא של מרכזי הגנה ובפרט על מרכזי הגנה בגליל, כי אנחנו יודעים שעדיין יש שם מחסור וקושי, או יותר נכון יש מרכז שלא מוגדר כמרכז הגנה, אבל הוא זה שנותן מענה.

יפעת שאשא ביטון: גם הליצנית הרפואית שלנו פה.

יפעת שאשא ביטון: בית חולים פוריה, מרכז טנא, שהזמנו אותו לדיון כדי לראות איך אנחנו בעצם מנצלים גם את המשאב הזה.

יפעת שאשא ביטון: אז נפתח עם חוה לוי ממשרד הרווחה, בבקשה.

<חוה לוי: אני רוצה לפתוח ולהתנצל בשמו של מנכ"ל משרד הרווחה שהוזמן, הגיע, בגלל סיר לחץ מאד גדול שמוטל עליו הוא נאלץ אחרי רבע שעה שהוא המתין ללכת.

יפעת שאשא ביטון: נכון, לנוכח השינויים.

יפעת שאשא ביטון: הוא שוחח איתי ודי הרגיע אותי שהכל כבר מוכן.

<חוה לוי: אנחנו אכן הכנו מכתב עדכון לוועדה.

<חוה לוי: אנחנו נעביר אותו בימים הקרובים, אבל בינתיים אני אתן עדכון בעל פה, או שאת רוצה שנענה על השאלות שבשמן הזמנת אותנו?

יפעת שאשא ביטון: תרגישי חופשי.

יפעת שאשא ביטון: שכל המידע יהיה בפנים, תחליטי את איך את מגישה אותו.

<חוה לוי: אוקיי.

<חוה לוי: כמו שאמרת, מרכזי ההגנה פועלים מתוקף חוק סיוע לקטינים נפגעי עבירות מין או אלימות.

<חוה לוי: הוקמו שישה מרכזי הגנה.

יפעת שאשא ביטון: הוקמו שישה?

<חוה לוי: הוקמו שישה מרכזי הגנה.

<חוה לוי: אנחנו נמצאים כרגע בשלבי הקמה של שני המרכזים האחרונים.

<חוה לוי: החוק מחייב אותנו להקמה של שמונה.

יפעת שאשא ביטון: בנתניה ובצפת.

<חוה לוי: בנתניה ובצפת נמצאים בתהליך מואץ, כבר יש עמותה שעברה מכרז.

<חוה לוי: יש לנו כבר מנהלים למרכזים.

<חוה לוי: יש לנו כבר התחלה של התקשרויות עם הרשויות המקומיות בשני המקומות, שמוכנים לקחת על עצמם את ההעסקה של עובדים סוציאליים של חוק הנוער.

יפעת שאשא ביטון: יש תקציב מלא, נכון?

יפעת שאשא ביטון: הבנתי ממשרד האוצר שכל התקציב בעצם הועבר.

<חוה לוי: בוודאי, בוודאי.

<חוה לוי: אין בעיה של תקציב.

<חוה לוי: התקציב נמצא.

<חוה לוי: כבר יש מבנים בשני המקומות.

<חוה לוי: אני מזכירה שהעיכוב, אולי לא מזכירה, אני אגיד, כדי שזה יהיה ברור: העיכוב בהקמה של שני המרכזים האחרונים נבע מהעובדה שמי שזכה במכרז - כי כבר היה מכרז להקמת שני המרכזים האלה - אחרי תקופה ארוכה של ניסיון להקמה מטעמיו הוא, אני לא אכנס לפרטים – הודיע למשרד הרווחה שהוא לא יקים את שני המרכזים ולכן נאלצנו לצאת למכרזים חדשים, שבעקבותיהם באמת יש לנו זוכה חדש – עמותת אפשר, שגם מפעילה את שאר מרכזי ההגנה, למעט בית החולים שיבא, המרכז שנמצא במתחם שם.

<חוה לוי: הם נמצאים עכשיו בתהליך מואץ.

<חוה לוי: כמו שאמרתי, נמצאו מבנים, שזו הייתה אחת הבעיות בסבב הקודם.

<חוה לוי: אנחנו כבר נמצאים בתהליך מאד מאד מואץ.

<חוה לוי: אנחנו מקווים שלקראת אחרי החגים ייפתחו שני מרכזי ההגנה.

<חוה לוי: יש לנו אישור גם לעיבוי התקציב להתאמת המבנים, כדי שזה יהיה באותם סטנדרטים שפועלים בהם כל מרכזי ההגנה בארץ, שאני מניחה שאת היית לפחות בחלק וראית, וזה אכן מבנים מרשמים, מותאמים לצרכים של ילדים, עם כוח האדם הראוי לעניין הזה ואני מקווה שאנחנו נצא לדרך עם כל שמונת המרכזים.

<חוה לוי: אני רוצה להוסיף ולהגיד שמשרד הרווחה בתיאום בין משרדי, קיבל החלטה להרחיב את מרכז ההגנה בירושלים בחצי נוסף, שגם זה יקרה לקראת סוף השנה.

<חוה לוי: זאת אומרת שבפועל אנחנו נפעיל שמונה וחצי מרכזים, למרות, או לא למרות, בהתייחס לחשיבות מרכזי ההגנה, בהתייחס ללמידה שנעשתה.

יפעת שאשא ביטון: למה 8.5?

יפעת שאשא ביטון: סליחה אם פספסתי, מה זה החצי הזה?

<חוה לוי: החצי הנוסף, אמרתי, שאנחנו מרחיבים למרכז ההגנה בירושלים עוד חצי מרכז.

<חוה לוי: זה יקרה לקראת סוף השנה.

<חוה לוי: הוא ייועד בעיקר לעניין המגזר הערבי בעיר ירושלים וסביבותיה, ככה שגם הצוות שיאייש את מרכז ההגנה יהיה בהתאמה, כזה שיוכל לתת את השירות לחברה הערבית שתגיע בשעריו בתקווה ובעזרת השם.

יפעת שאשא ביטון: כשבמקביל בעצם אנחנו יודעים שהתחלנו לייצר מענים לחברה החרדית, נכון?

יפעת שאשא ביטון: שזה משהו ש - - -

<חוה לוי: החברה החרדית זה משהו שמאד משקיעים בו כדי לפתוח את השערים למה שחשבנו שהוא קהילה סגורה ופחות יפנה, בוודאי בסוגיות של פגיעות מיניות ובכלל פגיעות בילדים.

<חוה לוי: הנתונים מראים גם במרכז ההגנה בירושלים, ששני שלישים מהבאים בשעריו הם מהחברה החרדית; וגם בשיבא, ששם קצת יותר מורכבת לנו כל הכניסה לבני ברק, לאלעד, ליישובים היותר סגורים, אנחנו רואים עלייה בנתונים משנה לשנה.

<חוה לוי: יש יותר הפניות מהחברה החרדית, התייעצויות, הורים שרוצים להגיע.

<חוה לוי: אנחנו עושים גם הרבה פעילויות קהילתיות בנושא הזה עם ועדת הרבנים, הפרקליטות.

<חוה לוי: מתקיימות ישיבות משותפות איתם – הפרקליטות, משטרה.

<חוה לוי: אנחנו משתמשים בכל גורם שיכול לפתוח דלת כדי להגיע לכל חברה בישראל בעניין הזה וקשובים לדברים שמביאים בפנינו.

<חוה לוי: אם היה קושי עם זה שבשיבא לא היה עובד חרדי, אז ניסינו למצוא דרך שיהיה בכל זאת מי שיקבל את פניהם של המשפחות, מתנדבת חרדית שנמצאת שם באופן מותאם להפניות האלה.

<חוה לוי: אנחנו מנסים להיות מאד קשובים ולתת מענים בהתאם.

<חוה לוי: אז זה באופן כללי.

<חוה לוי: באופן ספציפי, בצפת ובנתניה אנחנו נערכים לפתיחה, כולל במחשבה על מי תהיה האוכלוסייה המופנית לכל אחד מהמרכזים.

יפעת שאשא ביטון: מה זאת אומרת?

<חוה לוי: אני אסביר.

יפעת שאשא ביטון: הרי בצפת יגיעו, לצורך העניין, מהגליל בכלל.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת יש שם אוכלוסייה מגוונת.

<חוה לוי: נכון, נכון.

<חוה לוי: שאלת מה זה אומר, אז אני אסביר.

<חוה לוי: אני אתחיל דווקא מנתניה.

<חוה לוי: בנתניה אנחנו רוצים שחלק מהמרכז ייועד לטובת מתן שירותים לקטינים מהמשולש.

<חוה לוי: זאת אומרת שחלק מהצוות שם יהיה צוות דובר ערבית, מכיוון שברור לנו שמתן השירות באמצעות מתורגמן הוא שירות חסר.

<חוה לוי: זה לא שזה לא קיים, אנחנו עושים את זה.

יפעת שאשא ביטון: זה לא אופטימאלי.

<חוה לוי: זה לא אופטימאלי, וככל שאנחנו יכולים אנחנו מעדיפים לתת מענה בשפה של מי שמגיעים לתוך המרכז ולכן גם עובדים סוציאליים לחוק הנוער, לפחות אחד מהם יהיה דובר ערבית ואנחנו מבקשים גם מהשותפים שלנו, גם מחקירות ילדים, שיהיו שם נציגים דוברי ערבית.

<חוה לוי: באזור הגליל, המרכז לאוכלוסייה דוברת הערבית, היותר מותאם, הוא כרגע המרכז בנצרת והוא קולט את האוכלוסייה דוברת הערבית.

<חוה לוי: הוא גם קולט אוכלוסייה דוברת עברית, לא רק את החברה הערבית שמגיעה בשעריו.

<חוה לוי: יחד עם זה, אנחנו בעבודה יחד עם המשטרה מנסים עכשיו לשרטט את מפת הגבולות בין המרכזים במחוז צפון.

<חוה לוי: במחוז צפון יש את מירב המרכזים בארץ.

<חוה לוי: יש גם בנצרת, גם - - -

יפעת שאשא ביטון: השאלה איך מגדירים צפון?

יפעת שאשא ביטון: כי לצורך העניין נצרת זה לא צפון.

<חוה לוי: על פי משרד הרווחה.

יפעת שאשא ביטון: זה צפון, אבל יש עוד הרבה צפון אחרי נצרת, שלצורך העניין אם לא מנתבים למרכז בפורייה, אז אני אוכל להעיד על מקרים שקרו בקריית שמונה ובגליל לאחרונה והיו צריכים להגיע עד נצרת בשביל לקבל את הסיוע.

יפעת שאשא ביטון: שעה וחצי נסיעה.

<חוה לוי: ההנחה שלי היא שכשיפתח המרכז בצפת, אז שם הם יקבלו את המענה.

<חוה לוי: כמו שאמרתי, אנחנו משרטטים את המפה.

<חוה לוי: המפה היא על פי איך שעובד משרד הרווחה, איך שעובדים המשרדים המשיקים לנו.

<חוה לוי: כל משרד משורטט אחרת; ולפי תחנות המשטרה, כי נקודת המוצא היא שאנחנו רוצים לייצר את הרצף המותאם לעניין הזה, שאם תיק נפתח במרכז הגנה והוא ימשיך להיות מטופל בתחנת האם, אז נכון שיהיה איזה שהוא רצף בעניין הזה.

<חוה לוי: אנחנו כבר דיברנו עם קצין הנוער באזור הגליל, כדי שאנחנו נעשה יחד איתו חשיבה של איך אנחנו הולכים להגדיר את הגבולות בעניין הזה, באופן כזה שזה ייתן באמת את השירותים בצורה רחבה.

<חוה לוי: מי שהיום מקבל שירותים בבית החולים פורייה, יוכל ככל הנראה בעתיד להגיע לצפת.

<חוה לוי: אני חייבת להגיד שההחלטה של איפה יוקמו המרכזים, היא החלטה היסטורית בעת חקיקת החוק.

<חוה לוי: אני מניחה שהיו קריטריונים שהגדירו, אני לא הייתי שותפה אז, אבל צפת זה משהו שהוגדר עבורנו ועל הבסיס הזה בעצם פרסמנו את המכרזים.

<חוה לוי: אנחנו פועלים מתוקף חוק המכרזים.

<חוה לוי: כל המרכזים, למעט כמו שאמרתי שיבא, שזה הפעלה של שני משרדי ממשלה, כל השאר פועלים מתוקף חוק המכרזים ומי שרצה להפעיל מרכז בשעריו, יש להניח שבחר להתמודד במכרז.

<חוה לוי: על בסיס ההצעות שהובאו במכרז, יתקבלו ההחלטות של ועדת המכרזים בעניין הזה.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, שני דברים.

יפעת שאשא ביטון: אחד, לוחות זמנים של שני המרכזים האמורים, אנחנו יודעים לומר?

<חוה לוי: כמו שאמרתי, כבר נחתמו הסכמים וחוזים, אז ההנחה שלנו היא שבנובמבר יפתחו המרכזים.

יפעת שאשא ביטון: בנובמבר הקרוב?

<חוה לוי: כן, כי הם עכשיו בונים.

<חוה לוי: בעצם הם כבר עשו הסכמים על שני המבנים, הם עכשיו נמצאים בשיפוצים שלהם.

<חוה לוי: חיכינו קצת לקבל תשובה אם קרן שוסטרמן תשתתף או לא תשתתף, כי היכולת שלך לעשות התאמה של מבנה היא יכולה להיות ברמות שונות.

<חוה לוי: מהרגע שקיבלנו את האישורים של קרן שוסטרמן, אז הם הלכו לתכנית רחבה יותר והאטרקטיבית יותר, אני מניחה.

<חוה לוי: כבר בנתניה אני יודעת שהם יצאו למכרז על גורם משפץ שנכנס להתחיל לשפץ את המבנה.

<חוה לוי: בצפת הם נמצאים עכשיו בתוך התהליך הזה.

<חוה לוי: היינו לפני שבוע או שבועיים, אני כבר לא זוכרת, בישיבה אצל ראש עיריית צפת כדי לקבל גם את ברכת הדרך של הרשות המקומית ולשמחתי הרבה היא ניתנה לעניין הזה; ועכשיו האתגר הגדול זה בעצם לסיים ולהתחיל.

<חוה לוי: בינתיים אנחנו ממשיכים.

<חוה לוי: אנחנו לא מחכים לסיום המבנה, כי חלק גדול ומאד לא פשוט במרכז הגנה זה לייצר את עבודת הצוות.

<חוה לוי: מרכז הגנה בנוי על צוותים מדיסציפלינות שונות שצריכים לייצר שפה אחידה.

<חוה לוי: כל מי שיושב כאן ומעורב במרכז הגנה יכול להגיד שהעניין הזה הוא מורכב, בין העובד הסוציאלי שבא מתחום הטיפול לבין אנשים שבאים מתחום החקירה, כמו השוטר, כמו חוקר הילדים והשפה המקצועית שמתגבשת מסביב לעבודת המרכז היא אתגר מאד גדול.

<חוה לוי: מכון חרוב שותף להכשרות של הצוותים החדשים.

<חוה לוי: אנחנו למעשה בונים עבורם תכנית מרוכזת, בעצם להתחיל שם את כל התהליך של לייצר את השפה הזאת, לעזור למנהל לנהל מרכז, שחלק גדול מאנשיו מועסקים על ידי גורמים חיצוניים למכרז, שגם זה אתגר מאד גדול; ובעצם את זה אנחנו כבר עושים במקביל.

<חוה לוי: כשהמבנה יעמוד על כנו ואפשר יהיה להתחיל להפעיל מבחינת צרכי המבנה, אנחנו מקווים שבהתאמה כבר יהיה לנו גם את כוח האדם המתאים.

<חוה לוי: הרשויות המקומיות אמורות לצאת למכרזים.

<חוה לוי: הם התחייבו בפנינו לצאת למכרזים פומביים כדי לא להתעכב רק על מה שקיים ברשות המקומית.

<חוה לוי: אז אני מקווה שנוכל בעצם, בד בבד, גם לבנות את הצוות וגם לבנות את המבנה.

יפעת שאשא ביטון: את יודעת איפה יהיו ממוקמים המבנים, אם בסמיכות לבית חולים או משהו?

יפעת שאשא ביטון: נלקחה בחשבון החשיבות במיקום?

<חוה לוי: במקור כן.

<חוה לוי: משרד הבריאות, רגע.

<חוה לוי: במקור כן, בסדר?

<חוה לוי: אני מניחה שזה היה באיך ששרטטו איפה יוקם כל מרכז.

<חוה לוי: משרד הבריאות בעצם מגדיר את מי יכול להיות רופא במרכז הגנה, גם בהתייחס להכשרות של הרופאים לתחום הספציפי הזה, כי זה תחום שבכל זאת בשנים האחרונות השקיעו בהכשרה של רופאים - גם מכון חרוב, גם משרד הבריאות - כדי שאפשר יהיה להתחיל לדבר על הרופא שמוסמך לעשות את הבדיקות האלה, שיכול לקחת את הראיות הפורנזיות, שאפשר יהיה להשתמש בהן בבניית תיקי החקירה, כי בסופו של דבר אנחנו מדברים על חקירה.

<חוה לוי: היום אמנם יש סמיכות של בתי חולי, אבל השאלה היא של הרופאים המוכשרים הסמוכים לתוך המרכזים, ואני יודעת שמשרד הבריאות כרגע עוסק בעניין הזה.

<חוה לוי: גם בהתקשרות מול בתי חולים קרובים וגבם בעיקר מי יהיה הרופא, שהוא יהיה חלק מהצוות.

יפעת שאשא ביטון: לא, לא רק זה, יש גם חשיבות – וזה אפרופו אני למדתי גם מהביקור בטנא, הייתי בכמה מרכזים, אבל שם זה היה מאד בולט, כי גם ילד שנפגע, לצורך העניין, ומגיע לבית החולים, אף אחד לא יודע על איזה רקע הוא מגיע לבית החולים.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת הייתי אומרת שזה מסייע לו להתמודד בעצם עם עצם זה שהוא ניגש.

יפעת שאשא ביטון: כשהוא בא למרכז הגנה שנמצא במקום אחר, כאילו זה ברור למה הוא בא למרכז הגנה, אז אנחנו כבר מורידים את החסם הזה.

יפעת שאשא ביטון: הדבר השני זה הנגישות של צווים רפואיים.

יפעת שאשא ביטון: הרי הרבה פעמים יכולות להיעשות בדיקות אקוטיות באותו רגע ואם הילד או הילדה צריכים לקבל איזה שהוא סיוע רפואי, אז הכל מאד נגיש שם ונמצא באותו מתחם ועל פניו זה נראה מאד טבעי שזה יהיה בסביבה כזו.

יפעת שאשא ביטון: עכשיו, אנחנו כבר מקימים שני מרכזים חדשים – ובצפת יש גם בית חולים לצורך העניין – לא נלקחה האפשרות לשים את זה שם?

<חוה לוי: אני חושבת שיש יתרונות וחסרונות לכל אחת מההצעות.

<חוה לוי: אני יודע שסביב הקמת מרכז ההגנה בשיבא, זה היה אחד מהסוגיות של לראות את היתרונות והחסרונות של הסידור.

<חוה לוי: בסופו של דבר המודל – וגם מודלים שונים קיימים בעולם, כי הרי ישראל הקימה על בסיס מודלים קיימים בעולים – יש מקומות בעולם שזה אכן נמצא בתוך בתי חולים, יש מקומות בעולם שזה במודלים אחרים לגמרי.

<חוה לוי: ישראל החליטה בסופו של דבר לא ללכת לכיוון של הקמה בתוך מתחמי בתי חולים.

<חוה לוי: כמו שאמרתי, זה נשקל על ידי הגורמים השונים שפיתחו את המודל המותאם למדינת ישראל והתקבלה החלטה אחרת.

יפעת שאשא ביטון: כאילו מה הרציונל שעומד מאחורי זה, את יודעת?

<חוה לוי: אני חושבת שחלק מהעניין זה ללכת למודל שהוא רחב ולא רק למודל שהוא עלול להיות מתויג כמודל רפואי.

<חוה לוי: אני מניחה, אני לא הייתי אז בתוך הדיונים, אני מניחה שהמחשבה הייתה לא ללכת למודל שעלול להתפרש כמודל רפואי, אלא ללכת למשהו שהוא יותר אינטגרטיבי ומסת

<חוה לוי: כל על הדברים כשהרופא הוא חלק מצוות והוא לא הגורם העיקרי בתוך הצוות.

<חוה לוי: יחד עם זה, רוב מרכזי ההגנה נמצאים בתוך שכונת מגורים, אין שם איזה שהוא מבנה שמתייג אותם באופן מיוחד.

<חוה לוי: אני יכולה להגיד לך, כשאני נוסעת נגיד לאשקלון ואני נוסעת במונית ואני שואלת את הנהג אם הוא יכול לקחת אותי למרכז ההגנה או לבית לין, הוא לא יודע על מה אני מדברת, אז אני אומרת לו בית ספר, כי זה סמוך לבית ספר.

<חוה לוי: לרוב זה לא מתויג באופן הזה.

<חוה לוי: העניין הזה של מה נכון ומה לא נכון הוא שאלה שיש לה הרבה מאד היבטים לכאן ולכאן.

<חוה לוי: מצד שני, יש לנו את המרכז בשיבא, שלמעט קושי מאד גדול שם בחניה, מכיוון שבית החולים מאפשר לנו בתוך מתחם בית החולים שהמודל יהיה המודל הרגיל של מרכז ההגנה ולא נגיד המרכז המוכר לנו מפוריה - עם כל ההערכה שיש למה שנעשה בפוריה - שהוא מודל שונה.

<חוה לוי: זה לא מרכז הגנה במתכונת שאנחנו בעצם בנינו ומנסים להוביל לאיזה שהם סטנדרטים אחידים בכל המרכזים הקיימים בישראל.

<חוה לוי: הוא מודל אחר.

<חוה לוי: יש לציין שרוב הילדים שמגיעים למרכז הגנה לא מגיעים במצב אקוטי.

<חוה לוי: הם לא מגיעים כשזה מקרוב נעברה לגביהם עבירה.

<חוה לוי: הם מגיעים לרוב על משהו שלקח זמן ובטריגר כזה או אחר העיזו וסיפרו שמישהו פגע בהם.

יפעת שאשא ביטון: כן, אבל בכל מקרה יש בדיקה אקוטית במקום, גם אם - - -

<חוה לוי: לא, לא בכל מקרה.

<חוה לוי: במקים שנראה שזה טובת העניין.

<חוה לוי: צריך לזכור, עוד פעם, גם בעניין הזה יש דעות שונות, יש לזכור שיש ילדים שגם הבדיקה הרפואית, בוודאי הבדיקה הגניקולוגית, נחווית גם כסוג של התעללות.

<חוה לוי: אז כן נעשית חשיבה במרכזים, בהתייעצות עם הרופא, עם הצוות של המרכז, כי אנחנו עובדים בצוות רב מקצועי.

<חוה לוי: שום החלטה לא מתקבלת על ידי גורם אחד, אז כל האנשים שנמצאים שם, כולל הרופא שמלווה את מרכז ההגה, הם חלק מהגורמים שאיתם מתקיימת ההתייעצות ואיפה שסבורים שנכון שתיעשה בדיקה נעשית בדיקה ואיפה שלא, לא.

<חוה לוי: תראי, אנחנו לא באמת יכולים לתת את כל השירותים.

<חוה לוי: אם ילד הגיע למרכז ההגנה והוא צריך לפעמים אפילו ניתוח בפגיעה מאד מאד קשה, אז ברור שצריך כבר להוציא את זה מתוך המתחם הקיים, בין אם זה היה בתוך בית החולים.

<חוה לוי: למשל זה דוגמא בתוך בית חולים, שילד שהגיע למרכז ההגנה בבית החולים ובסופו של דבר כל ההתערבות נעשתה על ידי גורמים אחרים, במחלקות אחרות, ביחידה הכירורגית.

<חוה לוי: האסונות הם לפעמים כל כך גדולים, שלא את הכל ניתן לכסות בתוך מה שקורה במרכז.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי.

יפעת שאשא ביטון: קודם כל תודה על הדברים, חווה.

יפעת שאשא ביטון: אני מוכרחה לומר שהמחשבה שלי קצת נגועה במקרים שליוויתי בשבועות האחרונים, דווקא אצלנו בגליל, שהובילו אותי גם למחשבה לגבי התהליך, אפרופו מה שאת מספרת, שהבדיקה עצמה גם יכולה להיות סוג של חוויה קשה מחדש.

יפעת שאשא ביטון: אני זוכרת שכשהגיע אלי מקרה כזה, שסיפרו לי שהיה נורא-נורא קשה להגיע למצב שבדקו את הילדה, אז אמרתי, יה, אם רק הייתי יודעת הייתי שולחת לפוריה, וזה המקום השני שהמחשבה שלי נגועה.

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת את זה ביושר, למען הגילוי הנאות.

יפעת שאשא ביטון: כי כשאני ביקשתי במרכז טנא וראיתי בעצם את האופן שבו מטופלים המקרים וניגשים לילדים ואיך שזה מסודר ועם הליצנית הרפואית, שגם להם אמרתי בהתחלה שכשנכנסתי לא הבנתי מה היא עושה במקום כזה, וכאילו איך אפשר בדיוק לשעשע עכשיו ילד שרק לפני רגע חשף את זה שהוא נפגע מינית, וככל שהעמקתי בביקור והבנתי את המחסומים שהדבר הזה משחרר ואת היסח הדעת של הילד מהמקום עכשיו המאד קשה שלו והסגירות שלו, איך אפשר לפתוח אותו בעצם כדי שכן יהיה אפשר לעזור ולטפל בו; ועם כל זה ביחד אני מגיעה לדיון הזה, אני מודה שזה במחשבה שלי.

יפעת שאשא ביטון: ברור לי לחלוטין שאני רוצה שיהיה מרכז בצפת.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שמרכז בצפת נותן מענה לגזרה מאד רחבה, שכרגע היא לוקה בחסר, שזה כל הגליל העליון והגליל המזרחי לצורך העניין והגליל המערבי.

יפעת שאשא ביטון: זה עדיין לא מייתר – ואני שמה את זה כאן למחשבה בשולחן – את פורייה, שנותן בעצם מענה לגזרה אחרת לגמרי, שלצורך העניין טבריה ועמק בית שאן וכל השלוחה שם, שגם שם אין מענים.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת אין לנו מספיק מענים, אם כי בתוך ליבי אני מאחלת לכולם להיות מובטלים, גם לאלה וגם לאלה.

יפעת שאשא ביטון: השאלה איך אנחנו לוקחים את המרכז הזה, מרכז טנא, שהוא כבר קיים, נכון?

יפעת שאשא ביטון: את אומרת או לא מותאם, אבל אולי אפשר - - -

<חוה לוי: לא, לא אמרתי שהוא לא מותאם, אמרתי שהוא לא במודל שלנו.

יפעת שאשא ביטון: לא, הוא לא פועל לפי המודל.

<חוה לוי: הוא מותאם לאיך שהוא בנה את עצמו.

יפעת שאשא ביטון: כן, והשאלה היא, כבר יש מקום שהוא בנוי, לא ממציאים אותי יש מאין ואיך אפשר לתת לו לגיטימציה כדי שהאזור של הגליל המרכזי באמת יקבל או תהיה לו הנגשה של שירותים, שהוא לא יצטרך כל פעם לנסוע מרחקים עצומים.

יפעת שאשא ביטון: אגב, עוד לקונה שאני זיהיתי בטיפולים האחרונים שאני ליוויתי, זה שלצורך העניין ילדים מקריית שמונה מגיעים למרכז בנצרת, לוקחים משם עדות גם מההורים והכל, עדיין הם אחר כך צריכים להגיע שוב לתחנה המקומית בקריית שמונה, כדי לעשות את התהליך.

יפעת שאשא ביטון: והשאלה איך אפשר לחסוך את זה.

יפעת שאשא ביטון: איך לא בעצם יוצרים איזה שהוא - - -

<חוה לוי: זה ממש לא אמור להיות.

יפעת שאשא ביטון: אז אני אומרת שזה מה שקורה.

יפעת שאשא ביטון: אני גם הייתי בקשר עם רונית צור סביב הנושא של חקירת ילדים, כי ניסיתי להבין בעצם למה אחרי שהם הגישו תלונה ואחרי שיש לי את המסמכים ואחרי שזה חתום ואחרי הכל, דורשים מהם להגיע לתחנה.

יפעת שאשא ביטון: זה עיכב את הטיפול בעצם בנערים הפוגעים - - -

<חוה לוי: זו פעם ראשונה שאני שומעת על זה.

יפעת שאשא ביטון: שפה גם היה סיפור של נערים פוגעים, שגם הם צריכים טיפול וגם שם צריך איזו שהיא מעטפת שהיא מיוחדת, כמעט בשבוע, שזה היה מבחינתי הזוי.

יפעת שאשא ביטון: אז שווה שנשים לב ונלמד מהמקרים האלה כדי לראות איפה אנחנו יכולים עוד קצת לשפר.

<חוה לוי: כן.

<חוה לוי: קודם כל זה לא אמור להיות.

<חוה לוי: הכוונה היא ממש שכל החקירה, כל מה שקשור בילדים יתקיים בתוך המרכז.

<חוה לוי: בשום פנים ואופן לא לטלטל למקומות אחרים ולהתחיל - - -

יפעת שאשא ביטון: גם לא ההורים?

<חוה לוי: גם ההורים אמורים להיות בתוך המרכז וחלק מהתהליך.

<חוה לוי: אז אני לא יודעת מה קרה כאן, אני מוכנה לבדוק את זה.

<חוה לוי: בשבוע שעבר הייתי בנצרת, במרכז ההגנה ולא העלו את זה אפילו, אז אני מוכנה לבדוק מה היה כאן.

<חוה לוי: יחד עם זה כמו שאמרתי - - -

יפעת שאשא ביטון: הם היו בסדר גמור בנצרת עילית, שלא ישתמע חלילה שהם כשלו.

יפעת שאשא ביטון: הם לא.

יפעת שאשא ביטון: אני רק מדברת על הנוהל של המשטרה.

<חוה לוי: בנצרת.

<חוה לוי: לא, לא, אני רוצה להבין מה היה שם, כדי לראות את תרשים הזרימה.

<חוה לוי: זה ברור.

<חוה לוי: אני לא באה בטענות לאף אחד.

<חוה לוי: אני רוצה ללמוד מזה.

יפעת שאשא ביטון: אני באתי ושאלתי את ההורים – אתם צריכים ככה – אמרו לי עשו לנו, ואתם צריכים ככה – אמרו עשו.

יפעת שאשא ביטון: באמת, מבחינת התהליך שהם עברו לעילא ולעילא.

<חוה לוי: אני הסתכלתי על התגובות של הורים בספר של מרכז ההגנה, כי הם אמורים לכתוב משוב ונורא חשוב לנו ללמוד מהמשוב הזה.

<חוה לוי: אז באמת בסך הכל ראיתי תגובות מאד טובות, כולל אנשים מהמגזר היהודי, מהמגזר הדתי, שמגיעים למרכז הגנה שהוא מאויש כאמור על ידי אנשי צוות מהמגזר הערבי.

<חוה לוי: וראיתי תגובות בסך הכל מאד מאד טובות.

<חוה לוי: ההערה שככה העלתה, אפרופו, קצת חיוך גם בתוך המצב העצוב עליו אנחנו מדברים, זה שלא הייתה מזוזה במרכז.

<חוה לוי: אז אמרנו וואלה, נשים גם מזוזה אם זה יכול לעזור לאנשים שנכנסים, כי זה לא נבנה לאוכלוסייה היהודית.

יפעת שאשא ביטון: אבל הנה, זה רק מחזק שיכול להיות שמרכז נוסף יוכל לתת מענה לאוכלוסייה היהודית בצורה - - -

<חוה לוי: תראי, אני חייבת להגיד בכנות, כמו שאת אומרת בכנות אז גם אני רוצה להגיד בכנות, כרגע לא מתוכנן מרכז נוסף באזור הזה.

<חוה לוי: אנחנו חייבים לתת למרכזים הקיימים את התחלת העבודה.

<חוה לוי: מרכז ההגנה בנצרת בימים אלה מלאו לו שנה.

<חוה לוי: הוא נמצא בתהליך הרצה, הוא נמצא בתהליך מאד יפה, אבל זה עדיין מבחינתנו תהליך הרצה.

<חוה לוי: אנחנו צריכים לראות מה יהיו התוצרים של הכניסה של צפת לתוך הזירה בעניין הזה ואני מניחה שאנחנו נצטרך לעשות הערכה בעתיד ועל הבסיס הזה נראה.

<חוה לוי: יש לנו כבר בקשות להרחבות נוספות.

<חוה לוי: גם באזור הדרום מבקשים מאיתנו להרחיב מסביב לאשקלון.

<חוה לוי: אנחנו נצטרך לעשות הערכה ולראות על הבסיס הזה.

<חוה לוי: אז כרגע זה לא משהו שהוא מדובר ואני חייבת להגיד את הדברים מאד בכנות על השולחן.

<חוה לוי: זה לא אומר שבעתיד זה לא יקרה.

<חוה לוי: צר לי שמרכז פורייה לא שקל את האפשרות להתמודד על המכרז, כי רק לפני כמה חודשים היינו בתוך מכרז שהוא זהה לאותה זירה.

<חוה לוי: אז אני מכבדת את ההחלטה שלהם, אבל - - -

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, כן.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת מוטי יוגב, אנחנו נשמע את מרכז טנא ואחר כך תגיד, או שאתה רוצה לומר לפני כן?

מרדכי יוגב: נשמע אותם.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה, מרכז טנא, פורייה.

יפעת שאשא ביטון: ד"ר לנג.

<נסיה לנג-פרנקו: אז ככה, מרכז טנא שלנו פועל מזה 15 שנה והוא ממוקם בחצר בית החולים, במבנה שקט ודיסקרטי, מוקף בגינה, מותאם לילדים בעיקר, כי 85% מהנבדקים אצלנו הם קטינים והוא מטפל בבין 120 ל-130 מקרים של תקיפות מיניות בשנה, רובן מהצפון וחלק גדול מהילדים שאנחנו מקבלים הם דווקא ילדים שבשנה האחרונה הופנו ממרכז ההגנה בנצרת.

<נסיה לנג-פרנקו: כשאני שאלתי את חוקרת המשטרה, שמתקשרת אלי פעם אחר פעם לבקש ממני בדיקה רפואית, אז היא סיפרה ש-90% מהילדים שעוברים את התהליך של הטיפול במרכז ההגנה בנצרת, מגיעים לבדיקה רפואית אצלנו.

<נסיה לנג-פרנקו: זאת אומרת אנחנו צוות שהוא מצומצם, במשרות מאד קטנות של עובדת סוציאלית בשליש משרה ואני בחצי משרה, נותנים גם את המענה הרפואי לרוב רובם של המקרים ממרכז ההגנה בנצרת.

<נסיה לנג-פרנקו: אנחנו עושים את זה ברצון, אבל זה דבר שאני חושבת שצריך לקחת בחשבון.

<נסיה לנג-פרנקו: המרכז שלנו צבר את הניסיון הגדול ביותר, לפחות בצפון אנחנו טיפלנו במעל 1,000 מקרים.

<נסיה לנג-פרנקו: אנחנו נותנים גם בדיקות אקוטיות וגם בדיקות לא אקוטיות.

<נסיה לנג-פרנקו: זאת אומרת קחו בחשבון שנערה שנפגעה לפני שבוע וחצי, שבועיים וסוף סוף אזרה אומץ וסיפרה את זה ליועצת או להורים או למחנכת שלה והיא רוצה לבוא לבדיקה כדי לדעת שהיא לא נבדקה במחלות מין, שהיא לא נכנס להיריון או כדי למצוא מישהו שיקשיב ויעזור לה להתמודד עם זה, אנחנו מקבלים בכל מקרה.

<נסיה לנג-פרנקו: אנחנו אף פעם לא אומרים עברו שבעה ימים, אז אנחנו לא נקבל.

<נסיה לנג-פרנקו: אנחנו מקבלים גם אקוטיים וגם לא אקוטיים.

<נסיה לנג-פרנקו: אנחנו מבצעים את איסוף הראיות, את הטיפול האנטיביוטי, את החיסונים.

<נסיה לנג-פרנקו: אנחנו צמודים למעבדות בית החולים וזה מאפשר לנו לבדוק אם יש סמים בשתן, אם יש תאי זרע בשתן, שזה חומר ראיה מאד מאד חשוב.

<נסיה לנג-פרנקו: אם יש חבלות על הגוף אנחנו עושים צילום רנטגן.

<נסיה לנג-פרנקו: בית החולים מאפשר לנו לקבל את כל השירותים, כולל רופא מומחה, כי אם יש מעשה סדום אנחנו יכולים להזמין את הפרוקטולוג של בית החולים או את הגסטרויאנטרולוג של ילדים ואנחנו יכולים לקבל עזרה של רופא פה ולסת, את הפסיכיאטר.

<נסיה לנג-פרנקו: זאת אומרת כל הצוות נגיש, הוא לא חייב לשבת שבמרכז.

<נסיה לנג-פרנקו: המודל הזה הוא מודל שהוכיח את עצמו מבחינת היעילות ומבחינת ניצול המשאבים בצורה הכי טובה.

<נסיה לנג-פרנקו: אנחנו נעזרים כמובן בליצנים רפואיים, שהם מודל שאנחנו פיתחנו.

<נסיה לנג-פרנקו: אנחנו המקום הראשון בעולם שפיתח אותו ומצאנו שבדיקה בנוכחות של ליצן רפואי היא בדיקה לא טראומטית.

<נסיה לנג-פרנקו: צריך לראות כדי להאמין שזה אפשרי.

<נסיה לנג-פרנקו: ילדים שלא רוצים ללכת הביתה, ילדים שלא רוצים לרדת מהמיטה.

<נסיה לנג-פרנקו: ילדים שצוחקים בזמן הבדיקה.

<נסיה לנג-פרנקו: זאת אומרת עם כל ההערכה שלי לניסיון שיש לך, חוה, אבל הבדיקה אצלנו במרכז היא לא נושא טראומתי.

<נסיה לנג-פרנקו: אף פעם לא בכוח.

<נסיה לנג-פרנקו: תמיד בסבלנות ותמיד בשיתופי פעולה כאלה, ואם ילד לא רוצה בדיקה, אז היא לא תתבצע ועם הליצנות הרפואית הם עושים את הבדיקה בצורה כזאת שהיא עם הרבה פחות פחד והרבה פחות חרדה.

<נסיה לנג-פרנקו: אנחנו חקרנו את הנושא הזה.

<נסיה לנג-פרנקו: אנחנו מרכז שפיתח יחידת מחקר בתוך מרכז טנא ומצאנו במחקרים שלנו שהנוכחות של הליצן הרפואי מורידה את הפחד ואת החרדה וגם את הפוסט טראומה.

<נסיה לנג-פרנקו: זה דבר שנעשה בתיזה, שהליצנית הרפואית שיושבת לידי, שושי, עשתה ובהחלט זה חשוב.

<נסיה לנג-פרנקו: מבחינת הנגישות שם של תחבורה ציבורית, אנחנו מאד שיפרנו את זה על מנת שאנשים יוכלו להגיע אלינו במינימום בעיה.

<נסיה לנג-פרנקו: אנשים שמגיעים לבית חולים, אף אחד לא צריך לדעת אם הם באו לבקר או באו למרכז טנא והם מגיעים אלינו והם לא צריכים להיחשף, לא בחדר המיון ולא באף מקום אחר.

<נסיה לנג-פרנקו: הצוות שלנו מורכב גם ממזכירה וגם מאחיות בית החולים שעוזרות בזמן הבדיקה ויכולת לתת תרופה ולקחת סימנים חיוניים ולעשות את הבדיקה.

<נסיה לנג-פרנקו: במרכזי ההגנה אין אחיות והאחיות חשובות במיוחד במקרים האקוטיים, שצריך לתת תרופות וחיסונים ולעשות בדיקות, אז ככה שזה מאד מאד חשוב.

יפעת שאשא ביטון: סליחה רגע, מה קורה באמת חוה, אם צריך לתת מענה רפואי תרופתי במרכזי ההגנה במודל שקיים בעצם במשרד הרווחה, איך זה מתבצע?

<חוה לוי: המרכז לא בנוי ליחידה הכוללת שתיארה ד"ר לנג.

<חוה לוי: הוא נותן בדיקה רפואית, אבל אם יש צורך בתוספת, יש כן, כמו שהיא אכן אומרת, יש הפניה לבתי חולים, לחדרי 4, למקומות שהם יותר מתאימים לעניין הזה.

מרדכי יוגב: אז אם כן, יש ערך לצמידות לבית החולים, כי אתה יכול לקבל עוד.

<חוה לוי: לא כל צמידות אגב.

<חוה לוי: יש לנו מרכז הגנה בתוך מתחם של בית חולים, אבל אין לו יחידה אקוטית ואז מפנים לבית חולים אחר.

<חוה לוי: אז יש יתרון.

<חוה לוי: יש מעט מאד מרכזים אקוטיים בישראל, על פי הגדרות משרד הבריאות.

<חוה לוי: זה לא נותן את המענה הכולל.

<חוה לוי: אנחנו כן אבל מפנים, היא צודקת לגמרי בתיאור שלה.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, בבקשה.

<נסיה לנג-פרנקו: לפעמים אנחנו מזהים מחלות מין בשתן, שזה הרמז היחידי שיכול להעיד שאכן הייתה פגיעה מינית.

<נסיה לנג-פרנקו: המעבדה נותנת לנו תוך שעה תשובה.

<נסיה לנג-פרנקו: יש לנו תשובה של סמים בשתן, של אלכוהול בדם.

<נסיה לנג-פרנקו: כל הדברים האלה, זה אחד היתרונות הגדולים שיש למרכז כמו שלנו, שהוא מצד אחד בחצר ומצד שני הוא נגיש לשירותים ואני חושבת שבאמת זה מאד חשוב.

<נסיה לנג-פרנקו: אנחנו יצרנו קשרים עם הקהילה.

<נסיה לנג-פרנקו: אנחנו מוכרים בכל הרשויות.

<נסיה לנג-פרנקו: כל תחנות המשטרה מפנים, גורמי הרווחה, גורמי החינוך.

<נסיה לנג-פרנקו: אנחנו עובדים מול פנימיות, מול הוסטלים ואנחנו באמת עשינו עבודת שטח מאד גדולה.

<נסיה לנג-פרנקו: עשינו פרויקטים קהילתיים למניעה.

<נסיה לנג-פרנקו: אנחנו עוסקים גם במחקר ויחד עם זאת, התקציב שלנו מאד קטן.

<נסיה לנג-פרנקו: התקציב מינימאלי.

<נסיה לנג-פרנקו: משרד הבריאות מממן בערך רק 10% מהעשייה שלנו וזה נטל כלכלי מאד גדול על בית החולים.

<נסיה לנג-פרנקו: אני לא בטוחה שאנחנו נוכל להמשיך הלאה ולהכשיר את הדור הבא של הרופאים ושל אנשי הצוות שיוכלו להמשיך את הדרך אחרי.

<נסיה לנג-פרנקו: הייתי מאד רוצה שהמרכז שלנו לא יסתמך הרבה מאד על מתנדבות, כמו שהיום אנחנו עושים, שזה לא פשוט.

<נסיה לנג-פרנקו: מנהל בית החולים שלנו פנה לא פעם למשרד הרווחה, למנכ"ל משרד הרווחה, לסמנכ"ל, לראש משרד הרווחה במחוז הצפון על מנת ליצור איזה מפגש, לראות איזה דיבור.

<נסיה לנג-פרנקו: אנחנו מאד מאד רצינו לבקש שמשרד הרווחה יעבה את הצוות שלנו ויסייע בתקצוב, על מנת שאנחנו נהפוך להיות מרכז הגנה, עם כל הפונקציות האלה, של חוקרת ילדים, של חוקרת משטרה, של פקידת סעד לחוק הנוער.

<חוה לוי: עובדת סוציאלית.

<נסיה לנג-פרנקו: עובדת סוציאלית יש לנו בשליש משרה.

<חוה לוי: עובדת סוציאלית לחוק הנוער.

<נסיה לנג-פרנקו: אנחנו מאד רוצים.

<נסיה לנג-פרנקו: זה לא שלא הגשנו למכרז.

<נסיה לנג-פרנקו: כשפנינו, לא נענינו.

<נסיה לנג-פרנקו: פשוט לא נענינו.

<נסיה לנג-פרנקו: נאמר לנו שהולך להיות בצפת ושאין.

<חוה לוי: אתם קיבלתם תשובה ממנכ"ל משרד הרווחה.

<חוה לוי: אולי התשובה לא הייתה כמו שציפתם לה, אבל יצאה תשובה מהמשרד.

<נסיה לנג-פרנקו: התשובה הייתה שאנחנו לא יכולים לעשות את זה בבתי חולים, כי המודל של משרד הרווחה, אבל אנחנו רצינו להיפגש - - -

<חוה לוי: לא, התשובה הייתה שהיה מכרז ואתם לא התמודדתם במכרז.

<חוה לוי: זאת הייתה התשובה האחרונה מינואר השנה.

<נסיה לנג-פרנקו: אנחנו הבנו שהנושא של מרכז הגנה בצפת הוא תפור ולא הולכים לשנות את המיקום שלו.

<נסיה לנג-פרנקו: אנחנו פנינו לפרויקטור שלכם והפרויקטור שהיה, ד"ר יורם בן יהודה - - -

<חוה לוי: אה, אז הוא כבר הרבה זמן לא כאן.

<נסיה לנג-פרנקו: בכל אופן, אנחנו פנינו, רצינו קשר - - -

יפעת שאשא ביטון: טוב, אבל זה מצב נתון שתיכף נראה איך אנחנו מתמודדים, כי על פניו, בלי קשר, יכול להיות שיקום מרכז פנטסטי בצפת והשאיפה שלנו שיקום מרכז מקצועי וגם בלי קשר לתפיסה של המודל, כי אני מבינה גם מהדברים שלך, חוה, שיש מקומות שזה יותר נכון וטוב שזה בשטח בית חולים ומקומות שזה דווקא מפריע או פחות - - -

<חוה לוי: אמרתי שיש מודלים שונים בעולם.

יפעת שאשא ביטון: אבל פה יש לנו, לצורך העניין, מקום ש - - -

<חוה לוי: ש - - - שזה בפרקליטות בכלל בעולם, ששם מנהלים את העניין.

<חוה לוי: המודלים הם נורא שונים.

<חוה לוי: אם תרצי אני אעביר לך את הסקירה של המודלים הקיימים.

יפעת שאשא ביטון: לא, אבל דווקא מהמקום הזה שאני לגמרי מבינה שיש מגוון רחב של אפשרויות וגם לא כל האפשריות תמיד נכונות בכל מקום.

יפעת שאשא ביטון: יש לנו פה מקרה של מקום שעובד בצורה שהיא באמת אופטימאלית לצורך העניין מבחינת הטיפול.

יפעת שאשא ביטון: הוא בעצמו כולל - - -

<חוה לוי: מבחינת הטיפול הרפואי.

יפעת שאשא ביטון: כן.

<חוה לוי: מרכז הגנה הוא לא רק טיפול רפואי, אז כדאי - - -

יפעת שאשא ביטון: נכון.

<נסיה לנג-פרנקו: יש לנו עובד סוציאלי, אמנם בשליש משרה - - -

יפעת שאשא ביטון: והשאלה באמת איך אנחנו יכולים להפוך את המקום הזה, שהוא גם ככה מקבל אליו גם ילדים שמגיעים לצורך העניין למרכז הגנה וכשהם צריכים את הטיפול הנוסף מגיעים לשם, איך מחזקים אותו לפחות, כדי שנרוויח אותו ולא פשוט נצטרך לוותר על משהו שכבר ממילא קיים ועובד טוב ומוכיח את עצמו.

יפעת שאשא ביטון: אז אנחנו ננסה תוך כדי דיון לחשוב.

<נסיה לנג-פרנקו: הוא לא יוכל להמשיך לנצח לעבוד אם לא יהיו לנו את התקציבים ואת התקנים.

יפעת שאשא ביטון: והוא גם בנוי על one woman's show לצורך העניין וסליחה שאני אומרת את זה, זה בנוי בעצם באמת על אישה אחת, שהתמסרה לנושא הזה ואנחנו לא רוצים שמקומות יקומו ויפלו על עניין של אדם אחד שבעצם מחזיק את זה, והשאלה איך אנחנו יכולים לסייע בזה שתהיה לזה גם המשכיות.

יפעת שאשא ביטון: נקודה למחשבה.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת מוטי יוגב, בבקשה.

מרדכי יוגב: גם שאלות להבנה וגם איזו שהיא אמירה.

מרדכי יוגב: דבר ראשון, מרכזי הטנא כמרכזי הסיוע, אז אני רואה שיש פה אחד בן 15 - - -

<חוה לוי: אחד ויחיד.

<חוה לוי: יש עוד?

<חוה לוי: המרכז הזה הוא יחיד ומיוחד.

מרדכי יוגב: כן.

מרדכי יוגב: ו-6 עד 8 גם בתכנון, אז בממוצע הזה שמדובר עליו, גם אם זה 100 ו-120 ו-6 שצריכים להיפתח, כי אני יודע - - -

יפעת שאשא ביטון: לא, שישה נפתחו.

יפעת שאשא ביטון: עוד שניים שצריכים להיפתח.

מרדכי יוגב: שנפתחו.

מרדכי יוגב: עוד שניים צריכים להיפתח בצפת ובנתניה, אוקיי, אז זה יחיד.

מרדכי יוגב: 1,000 איש.

מרדכי יוגב: בתל השומר יותר.

<חוה לוי: לא, לא.

<חוה לוי: יש לנו נתונים.

<חוה לוי: נכון לעכשיו, כשרוב המרכזים נפתחו בשנתיים-שלוש האחרונות, אז יש לנו בשני המרכזים הגדולים למעלה מ-500 ילדים.

מרדכי יוגב: יש בחיפה ו-?

<חוה לוי: וירושלים, שזה המרכז הוותיק בישראל, שפועל כבר 13 שנה, בקריית יובל.

<חוה לוי: בסך הכל בסיכום שנת 2015 היו 2,555 ילדים שהגיעו למרכז הגנה, כשאני מזכירה שהרוב הם מרכזים צעירים שצריכים עוד תהליך הטעמה בקהילה, כדי שאפשר יהיה להשתמש בהם.

מרדכי יוגב: אני אמשיך את הקו שאני - - -

<חוה לוי: אבל רק הנתונים הם קצת יותר מאיך ששיערת.

מרדכי יוגב: ברור.

מרדכי יוגב: עדיין אני חושב ואני אומר לעצמנו כאן כוועדה וגם כשיש פה את מרחב המשרדים, בריאות, רווחה וביטחון פנים ראיתי וחינוך - - -

<ישראלה דנינו: ובריאות.

מרדכי יוגב: אני חושב שעדיין, אני לא רוצה להגיד טיפה בים כדי לא להחמיר את הבעיה, אבל באמת לפי מה שאנחנו מבינים, אז יש פה מכת מדינה וזה כן לא טיפה בים, אבל תגידו זה דלי בים.

מרדכי יוגב: אני חושב שאנחנו צריכים לעורר את הסיפור ולראות מי הקייס מנג'ר שלוקח את זה ואם זה משרד הרווחה, אז זה מעולה.

מרדכי יוגב: משרד הרווחה בטעות, בראייה שלי, לקח היום נתח גדול של המעונות, קיבל היום - - -

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא מערבבים מין שבאינו מינו.

מרדכי יוגב: אנחנו לא מערבבים, לא, לא.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו פה מדברים על מרכזי הגנה.

יפעת שאשא ביטון: יש לנו מספיק צרות משלנו כאן.

מרדכי יוגב: נכון, נכון.

מרדכי יוגב: לא, ילדים זה לא רווחה, ילדים זה ברכה וצריך לטפל בהם ולהתייחס אליהם גם טיפולית וגם ערכית ועוד דברים, אבל ילד שנפגע או ילדה שנפגעה – ועוד שאלה אינפורמטיבית – עד איזה גיל הוא יכול לגשת למרכזי ההגנה?

מרדכי יוגב: למרכזי טנא?

<חוה לוי: אנחנו מדברים על קטינים.

<חוה לוי: אנחנו אומרים ילד, אבל אנחנו מדברים על קטינים שזה עד גיל 18.

מרדכי יוגב: ולמה לא להגדיל את העניין לגיל 21, בהנחה שזה קורה גם לאלה שחלשים, לאלה ש - - -

יפעת שאשא ביטון: יש גם 25 שהם חלשים.

<דליה לב שדה: אבל אנחנו קצת מערבבים.

<דליה לב שדה: יש לנו גם 12 מרכזים לטיפול בפגיעות מיניות, שגם זה חשוב לשים על השולחן ועוד שישה בתכנון לשנתיים הקרובות.

<דליה לב שדה: זאת אומרת חוץ מ - - -

מרדכי יוגב: איך השם של מה שאת קוראת למכרזים האלה?

מרדכי יוגב: אלה טנא, והאחרים?

<דליה לב שדה: מרכזי טיפול.

יפעת שאשא ביטון: לא, אלה לא טנא.

יפעת שאשא ביטון: יש מרכז הגנה שזה לילדים ויש מרכזי טיפול לנפגעי תקיפה מינית.

<דליה לב שדה: נכון, וזה יש לנו כ-12 כבר פועלים, שישה בתכנון.

<קריאה: 13.

<דליה לב שדה: 13 זה של ירושלים, שהוא יהיה כמו שלושה מרכזים בגודל שלו ואנחנו בתוך שישה מהם גם פתחנו יחידות לטיפול בפוגעים מינית, לא רק בנפגעים מינית.

<דליה לב שדה: אז חשוב שנראה פשוט את הפרישה הרחבה בארץ.

<חוה לוי: עדיין לשאלה שלך, אנחנו מדברים על מרכזים שנותנים מענה לקטינים.

<חוה לוי: צריך לחשוב מה עושים לגבי אלה שהם מעל גיל 18.

<חוה לוי: לגבי ילדים נפגעים עם צרכים מיוחדים, מכיוון שחוקרי ילדים הם חוקרים גם את הגילאים המבוגרים יותר, אז אנחנו לא סוגרים את הדלת בהקשר הזה, אבל בגדול אנחנו מדברים על מרכזים שהם מותאמים לקטינים, נותנים מענה לקטינים על כל הגוונים של זה.

<חוה לוי: אני רוצה להגיד שמרכזי ההגנה הם לא רק לעניין פגיעות מיניות.

<חוה לוי: מרכזי ההגנה מטפלים גם בעבירות אלימות כלפי ילדים, גם במצבים של הזנחה והזנחה קשה.

<חוה לוי: הזנחה שיש בה גם נזקים נוספים.

<חוה לוי: ועדיין יש לנו אתגרים מאד מאד גדולים באיך אנחנו מנגישים את המרכזים לכל - - -

מרדכי יוגב: רגע, רציתי לשאול את זה כשאלה.

מרדכי יוגב: אז לומר כאמירה - - -

<חוה לוי: כשאני מתכוונת הנגשה מקצועית, לא הנגשה פיזית, כי פיזית ניסינו שהמרכזים יהיו זמינים - - -

מרדכי יוגב: לא, אז אני התכוונתי הנגשה לנצרכים להם.

מרדכי יוגב: אומר שהיום קיבלנו פ' לשני חוקים שביקשנו להעביר, לכך שתחויב הכשרה לכל בעלי המקצוע לאבחון ולסיוע ראשוני לעובדי מערכת החינוך, לעובדי מערכת הרפואה, לעובדי המערכת העבודה הסוציאלית והפסיכולוגים ולחוד לשופטים ושוטרים.

מרדכי יוגב: ליאת קליין סייעה בידינו בניסוח.

מרדכי יוגב: אלה דברים על בסיס מה שחברת הכנסת מיכל רוזין עשתה בשנתיים קודמות ושותפים פה עוד, גם יפעת.

מרדכי יוגב: אז שני החוקים האלה קיבלו פ' מתוך רצון לקדם אותם, ואז – ופה השאלה – איך אנחנו מביאים למציאות שמי שצריך יודע שזה קיים.

מרדכי יוגב: לצלצל 100 יודעים, לצלצל 102, 103 יודעים, 106 גם כבר.

מרדכי יוגב: ופה, כשזה הופך למכת מדינה שבאמת, וואלה, צריכים את זה יותר מכיבוי אש, לפעמים יותר מאמבולנס, אז איך אנחנו?

מרדכי יוגב: אני חושב שצריך לשים פה חשיבה מקצועית איך – עם כל הרצון לא לחשוף – איך יודע מי שצריך, זה באחד ושניים זה מה שאת אמרת לגבי בוגרים, כי חלק פותחים, נפתחים.

מרדכי יוגב: אני מאתמול עם סיפור, משלשום עוד אחד.

מרדכי יוגב: במקרה הזה מדובר בבחור לפני גיוס שכבר חצה את ה-18 ומה עושים עם זה.

יפעת שאשא ביטון: יש מרכזים לנפגעי תקיפה, שגם הם יודעים להתמודד, אבל הוא לא קטין, מה לעשות, ואנחנו מתייחסים לאוריינטציה של ילד כילד.

מרדכי יוגב: זה נכון.

מרדכי יוגב: אז זה מה שאני אומר.

מרדכי יוגב: אני אומר לאכיפה ואני חושב ביחד שכן, כשם שהחינוך המיוחד הוא עד גיל 21, נדמה לי שהמצבים האלה תופסים את החלשים בחברה ויכול להיות שהיה צריך את מרכזי הסיוע האלה שנתנו להם פיתרון, לא להכליל עדיין את כל האוכלוסייה הבוגרת.

מרדכי יוגב: בכל זאת, גיל 21 ומעלה כן האדם כבר יותר יודע מה הוא עושה עצמו איפה שהוא ואנחנו כן מתייחסים גם בחינוך לעד גיל 21 ובמקומות הקשים ממשיכים את החינוך בשיקום ובמקומות אחרים.

מרדכי יוגב: יכול להיות שיש מקום לשקול, להכליל את האוכלוסייה הזאת עוד.

מרדכי יוגב: הדבר הנוסף הוא, ואין לי מידע אמפירי, אני אומר ככה ממקרים בודדים, לא כל כך בודדים, שיצא לי במהלך השנים להתעסק בהם, שהפתיחה שלהם היא אחרת יותר.

מרדכי יוגב: קרי, נקודת הזמן שבה הם זקוקים לסיוע הזה, היא לא עם רגע ויש כאלה ויש כאלה.

<נסיה לנג-פרנקו: במרכז שלנו מטפלים בכל הגילאים, מאפס עד 120.

<נסיה לנג-פרנקו: אנחנו לא מוגבלים.

<חוה לוי: כן, זה בדיוק ההבדל.

<חוה לוי: הנקודה היא שאנחנו באמת מתמקדים במתן השירות המקסימאלי לקטינים, אבל זה לא מבטל דברים נוספים שקיימים, גם בבתי החולים, גם במרכזי הסיוע, גם בשירותים שהתפתחו לטובת זה גם במשרד הרווחה.

<חוה לוי: בשירות נוער וצעירים אצלנו פיתחנו שירותים לטיפול בנפגעים בגירים בעניין הזה.

<חוה לוי: אז אנחנו כן מודעים לעניין הזה, אבל בגלל הרגישות, בגלל היותם חסרי ישע, בגלל הצורך באמת ללוות את כל הנושא הזה של קטינים בצורה שהיא תהיה עם מעטפת הכי גדולה, כולל הרצף שדליה דיברה עליו, שמאפשר את החקירה בצורה המיטבית, אבל גם המשך טיפול בצורה המיטבית בהקשר של הפגיעות המיניות.

<חוה לוי: כמו שאמרתי, מרכזי הגנה זה לא רק פגיעות מיניות.

<חוה לוי: השאלה הראשונה שלך היא שאלה שיש בה שני חלקים.

<חוה לוי: בחלק הראשון, מול אנשי המקצוע, מרכזי ההגנה עושים כל הזמן חשיפה לאנשי מקצוע מכל התחומים, מהחינוך.

<חוה לוי: יושבים כאן אגב נציגי ועדות ההיגוי הארצית, אז כדאי שנציג גם אותם – איריס ממשרד החינוך, מיטל מהמשטרה, ישראלה שמייצגת את משרד הבריאות.

<חוה לוי: יש עוד נציגים שלא נמצאים כאן ויש כל הזמן עבודה.

<חוה לוי: כרגע אני לא מציגה נתונים, אבל כשמסתכלים על הנתונים אז רואים שרוב הילדים מופנים מהמשטרה.

<חוה לוי: זאת אומרת שתחנות המשטרה הבינו שכשמישהו פונה אל התחנה ואומר נפגעתי, הנכון ביותר זה לא להתחיל לנהל את זה במשטרה אלא להפנות את זה למרכז בגלל ההנגשה, כדי לא להעמיד את הילד בתוך החשיפה.

מרדכי יוגב: רגע, אני לא יודע מה קורה, אבל יש לי פה SMS אחרון, אשכרה SMS אחרון.

מרדכי יוגב: וואלה, אחד לפני האחרון, אני רואה פה עכשיו עוד אחד על תלונה על התעללות בקטין עכשיו.

מרדכי יוגב: אני לא יודע אם זה מיני או אלימותי.

מרדכי יוגב: לצורך העניין משטרת בנימין לא עשתה שום דבר עד עכשיו.

יפעת שאשא ביטון: מה זה לא עשתה?

יפעת שאשא ביטון: צריך לקבל את הפנייה ולראות באמת מה - - -

מרדכי יוגב: הוגשה תלונה לפני חודש על התעללות בקטין בתחנה בשער בנימין ולא פעלו עד עכשיו.

<מיטל אברהמי: צריך לבדוק את זה.

<מיטל אברהמי: צריך לבדוק את הדברים האלה.

<חוה לוי: במברקים כאלה קשה לטפל.

<מיטל אברהמי: מאד קשה לטפל, ויתכן ועשו ו - - -

מרדכי יוגב: לא, אני יודע להגיד על עוד דבר בצורה יותר שיטתית - - -

<קריאה: ושלא מפנים גם למרכז.

<חוה לוי: תלוי על מה מדובר.

<חוה לוי: אנחנו מדברים על פגיעות מאד ספציפיות.

מרדכי יוגב: שבמקום מרכזי, כמו ליד רטורנו, שמפנים למשטרת בית שמש, לפחות פעמיים שניסיתי, אולי עכשיו זה תוקן, לא היה חוקר ראוי במשטרה ובנות או בנים שהופנו לשם, נערים או נערות שהופנו חזרו עם טראומה יותר גדולה מהחקירה המשטרתית במשטרת בית שמש.

מרדכי יוגב: זה פתח להם מחדש, כי לא ידעו להמתין, לקרוא, להגיד חכה, נביא חוקר תורן מירושלים, אני יודע מה, או שנביא אותו ממשמרת.

יפעת שאשא ביטון: אם זה קטין זה חוקר ילדים.

מרדכי יוגב: לא, לא קטינים כנראה.

<חוה לוי: אנחנו מרחיבים כאן את המעגלים מסביב לשולחן.

יפעת שאשא ביטון: מוטי, אני ממליצה לך בפניות כאלה לבקש את כל הפרטים.

יפעת שאשא ביטון: בדרך כלל אני מעבירה את זה, כאילו באמת, בצורה מפורטת.

מרדכי יוגב: אני אשאיר אתגר אחד רק לפעמים הבאות, איך מנגישים את זה שאדם יודע לאן לפנות.

<חוה לוי: אז זהו, התחלתי להגיד שיש שני חלקים.

<חוה לוי: לאנשי מקצוע - כל מרכזי ההגנה – בין אם בימי עיון שאנחנו עושים, בין אם זה שפותחים את השערים ומביאים לימים מרוכזים אנשים ומלמדים אותם, כל חודש יש איזה שהוא מבצע מיוחד בעבודה משותפת בין משרדית בעניין הזה.

<חוה לוי: השנה הוקדשה למכונים להתפתחות הילד כדי ללמד את הגיל הרך דווקא באיך אני עושה את התהליך.

יפעת שאשא ביטון: זה הונגש גם לאנשי מקצוע, כדי שהם יוכלו לעשות את ההפניה.

<חוה לוי: כן.

<חוה לוי: לשאר הציבור, שכאן ראינו שיש קושי יותר גדול, כי בעצם הורה יכול להרים טלפון ולהגיד הילד שלי נפגע, אני רוצה להגיע, אז איך הוא יכול להגיע.

<חוה לוי: אנחנו העלינו גם לאתר משרד החינוך וגם לאתר משרד הרווחה את כל הפרטים של כל המרכזים.

<חוה לוי: במקביל נעשתה כבר ישיבה עם הלפ"מ כדי לצאת בפרסום ארצי בנושא הזה.

<חוה לוי: אנחנו נמצאים בתהליך, אבל זה אכן לפתחנו העובדה שהקהל הרחב יוכל לגלות על המרכזים.

<חוה לוי: יש סרטונים בכל מיני פרויקטים מיוחדים.

<חוה לוי: נגיד במרכז ההגנה בשיבא יש מתנדבים שהתגייסו לעניין הזה ויצאו עם סרטון שנמצא ברשתות, שאפשר דרכו לקבל מידע בעניין הזה.

<חוה לוי: אנחנו מנסים לתקוף את זה מכל מיני כיוונים, דרך כתבות בתקשורת שהיו בנושא, אבל זה אכן לפתחנו עדיין, שהציבור הרחב יידע, יכיר ויגיע, אם הוא צריך.

יפעת שאשא ביטון: יש כאן שאלה, למרות שנראה לי שאני יודעת את התשובה, אבל ליתר ביטחון – אין נוהל במשטרה?

יפעת שאשא ביטון: יש נוהל שברגע מגיע ילד עם פגיעה - - -

<חוה לוי: מבחינת המשטרה, אני אומרת שרוב הדיווחים ואמרתי קודם - - -

יפעת שאשא ביטון: כי זה שיתוף פעולה עם הרווחה.

<חוה לוי: מיטל יכולה כמובן להגיד, אבל רוב הילדים שמגיעים למרכז ההגנה, ה - - -

<שמרית גטלין-שקד: לא, אבל זה לא אומר שכל הילדים שפנו למשטרה הגיעו אליך.

<שמרית גטלין-שקד: זאת אומרת, את אומרת שכל מי שהגיע אליך הגיע למשטרה, אבל יכול להיות שיש פניות למשטרה - - -

<חוה לוי: לא, לא אמרתי כל.

<חוה לוי: אמרתי שרוב הפנים.

<שמרית גטלין-שקד: לא, רוב הפניות אליך - - -

<חוה לוי: נכון, רוב הפונים למרכז ההגנה הופנו מהמשטרה.

יפעת שאשא ביטון: לא, בכל כל מי שמגיע למשטרה, כל קטין שמגיע עם פגיעה מינית מופנה?

<חוה לוי: לא, אני לא חושבת.

<חוה לוי: מיטל?

<מיטל אברהמי: חשוב לזכור שמרכזי ההגנה עובדים בין השעות שמונה לארבע.

<מיטל אברהמי: משטרת ישראל, תחנת משטרה עובדת 24 שעות ביממה.

<מיטל אברהמי: חלק מהתלונות מגיעות לאחר שעות העבודה של מרכז הגנה.

יפעת שאשא ביטון: כן, אבל אז יש אפשרות לפנות, יש כונן תמיד.

<מיטל אברהמי: חלק מהתלונות מגיעות גם בסופי שבוע.

<מיטל אברהמי: חוה, תקני אותי אם אני טועה, אבל פתיחת מרכז בחירום נעשית במקרים חריגים בלבד, כשנעשית התייעצות בין כלל הגורמים ואז פותחים את המרכז.

<מיטל אברהמי: כאשר מגיעה משפחה למשטרת ישראל בשעות אחר הצהריים, שרוצה להגיש תלונה, הם לא יאמרו להם ברוב המקרים תגיעו מחר למרכז ההגנה.

<מיטל אברהמי: הם יגבו איזו שהיא תלונה בסיסית ויפנו אותם למחרת למרכז ההגנה.

<מיטל אברהמי: יפנו את התיק למרכז ההגנה.

<נסיה לנג-פרנקו: מרכז טנא פועל 24 שעות ביממה.

יפעת שאשא ביטון: גם משיחה שלי עם רונית צור, הם 24/7 והם מקבלים קריאות כחוקרי ילדים בכל שעה, אז אני לא מצליחה להבין למה.

<חוה לוי: לא, אז אנחנו הגדרנו יחד עם הצוות שמלווה את מרכז ההגנה, כולל המשטרה וחקירות הילדים, את המצבים שבהם מרכז ההגנה ייפתח גם בשעות חירום, בשעות שהן אחרי שעות העבודה הרגילות.

<שמרית גטלין-שקד: ומה הם המצבים האלה?

<חוה לוי: יש הגדרה ואני יכולה להביא אותה.

יפעת שאשא ביטון: זה לא משנה אם היא תחכה עוד יום - - -

<שמרית גטלין-שקד: אבל היא אומרת שאם הם מגיעים אליהם אחרי 4, הם חוקרים את זה - - -

יפעת שאשא ביטון: לא, רק במקרים מסוימים.

יפעת שאשא ביטון: היא אומרת שיש מקרים שהם - - -

<חוה לוי: לא, אני עדיין חושבת שגם במקרים שלא קרה עכשיו אירוע וצריך לתפוס או לתת הגנה לילד, בנסיבות שהן טובת הילד או טובת החקירה, מה שנקרא, אז אם אפשר שהחקירה תיעשה למחרת, אז זה קריטריון שהוא כן יילקח בחשבון.

<חוה לוי: אם הם בוחרים לגבות את העדות במקום, אני לא מתערבת בעבודת המשטרה, אבל בכל את הגדרנו קריטריונים משותפים יחד עם המשטרה, יחד עם החקירות - - -

יפעת שאשא ביטון: לפי מצב הדחיפות והחירום, נכון?

<חוה לוי: לפי כמה מצבים שהגדרנו אותם ביחד, שלוקחים בחשבון גם את טובת ילד, גם את האפשרות שעכשיו הם הגיעו ומחר כבר יופעל עליהם לחץ, אז הם יחזרו בהם מהדברים השם אמרו.

<חוה לוי: זאת אומרת שכן יש נסיבות מיוחדות שאנחנו רוצים לתת להן את המקום, שזה לא יידחה, שזה כן יקרה באותו הזמן.

<חוה לוי: גם אנחנו מגדירים כוננות, עו"סים לחוק הנוער גם עובדים מסביב לשעון ויש גם לעו"סים לחוק הנוער שעובדים במרכזי ההגנה, שעות כוננות, את מקסימום שעות הכוננות כדי שאפשר יהיה לכסות את העניין הזה.

<חוה לוי: זאת אומרת שרוב הצוותים, באיזו שהיא צורה.

<חוה לוי: יחד עם זה, גם בחקירות ילדים יש שעות מסוימות שצריכים איזה שהן הגדרות למה חוקרים אחרי השעה הזאת בגלל הגילאים הצעירים.

<חוה לוי: צריך לזכור, חקירות ילדים זה מתחת לגיל 14, אז מעלה השעה שמונה אם אני לא טועה, הם רק בנסיבות מיוחדות יחקרו.

<חוה לוי: זאת אומרת שבכל זאת יש איזו שהיא הגדרה שנלקחה בחשבון שכשבאנו לכתוב את כל הפרק הזה.

<נסיה לנג-פרנקו: לפעמים הבדיקה הרפואית מאד חשובה.

<שמרית גטלין-שקד: לפחות נגיד בין השעות שמונה לארבע, בשעות שהמרכזים כן עובדים - - -

<חוה לוי: בדיקה רפואית היא אחד מהקריטריונים.

<שמרית גטלין-שקד: את כל התלונות שמגיעות לתחנת המשטרה אתם מעבירים למרכזי ההגנה, או שבכל זאת בחלק מהמקרים אתם גם כן מסייעים?

<מיטל אברהמי: אני יכולה לומר שנעשו בשנים 2014 ו-2015 ימי עיון שהם מיוחדים ליומנאים ולראשי קבוצות סיור - - -

יפעת שאשא ביטון: לא, אבל מבחינת הנוהל.

יפעת שאשא ביטון: עזבי רגע את ההסברה.

יפעת שאשא ביטון: מבחינת הנוהל, מגיע ילד, קטין, שנפגע מינית, לא מפנים אותו למרכז ההגנה באופן אוטומטי?

<מיטל אברהמי: ההעדפה היא תמיד באופן אוטומטי להפנות למרכז ההגנה.

<מיטל אברהמי: לא תמיד מרכז ההגנה גם יכול לקלוט.

<מיטל אברהמי: תחנת המשטרה מתקשרת למנהלת המרכז או לחוקרת במרכז.

יפעת שאשא ביטון: אם זה בין שמונה לארבע, למה הוא לא יכול לקלוט?

<מיטל אברהמי: כי לעתים יש עומסים במרכזי ההגנה.

יפעת שאשא ביטון: איזה עומסים?

<מיטל אברהמי: תקני אותי, חוה, אם אני טועה.

<מיטל אברהמי: אני יודעת שלדוגמא - - -

יפעת שאשא ביטון: אין עומסים בזה.

יפעת שאשא ביטון: מגיע ילד, שניים, שלושה.

<חוה לוי: כן, לפעמים יש עומסים.

<חוה לוי: זה נדיר.

<חוה לוי: עדיין יהיו מקרים שגם בתוך העומסים יקבלו עדיפות ויעקפו את הממתינים.

<חוה לוי: אירועים כאלה, בעיקר אירוע שקרה עכשיו, אירוע שעכשיו מסופר על משהו שקרה לפני כמה חודשים או לפני כמה שנים, שזה גם קורה.

<חוה לוי: לא הכל עובד לפי-.

<חוה לוי: הלוואי וילד היה נפגע ומיד הוא היה מגיע אלינו.

<חוה לוי: אז כן עושים איזה שהוא סדר ואיזו שהיא הערכה לגבי סדרי עדיפויות של מתי הוא ייכנס.

<מיטל אברהמי: אבל המשטרה תמיד תפנה.

<מיטל אברהמי: בין השעות שמרכז ההגנה פתוח המשטרה תעדיף להפנות את הקטין והמשפחה למרכז ההגנה.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: ורד.

יפעת שאשא ביטון: ורק אני מבקשת לקצר, כי אנחנו תוך 10 דקות צריכים לסיים את הדיון.

<ורד וינדמן: תודה גברתי, אז אני אדבר מהר, כי יש לי הרבה מה להגיד היום.

<חוה לוי: ואני יודעת לדבר מהר.

<ורד וינדמן: אני רוצה להזכיר שזו לא איזו ישיבה שאנחנו מתכננים את העתיד, אנחנו מתכננים את העבר.

יפעת שאשא ביטון: אני לא מתכננת את העבר אף פעם.

<ורד וינדמן: לא, תני לי להסביר.

<ורד וינדמן: אני חושבת שגברתי יושבת הראש עשתה מעשה מאד חשוב, שלמיטב בדיקתי לא נעשה עד היום – הדיונים התקופתיים שהחוק בעצם מחייב.

יפעת שאשא ביטון: נכון.

<ורד וינדמן: והייתה כוונה לגמרי שזו תהיה הוועדה לזכויות הילד, זה כתוב בכנסת, רק מכיוון שזו לא ועדה סטטוטוריות.

יפעת שאשא ביטון: אה, שבידיים שלנו.

יפעת שאשא ביטון: את היעד הזה כבשנו.

<ורד וינדמן: לגמרי.

<ורד וינדמן: מדובר בחוק משנת 2008, שקבע שיקומו 8 מרכזים עד אפריל 2011.

<ורד וינדמן: עד 2011 קמו שני מרכזים ואז המועצה לשלום הילד הגישה בג"ץ ומה ש - - -

יפעת שאשא ביטון: לא משנה, ורד, עזבי.

יפעת שאשא ביטון: הסיפור של ההיסטוריה הוא לא רלבנטי.

<ורד וינדמן: לא, לא, תני לי רגע.

יפעת שאשא ביטון: אני אגיד לך למה, כי אין לנו זמן.

יפעת שאשא ביטון: יש לנו 10 דקות ואני עם הפנים קדימה, מה לעשות.

יפעת שאשא ביטון: אתה מה שלא היה, אני לא יכולה לתקן.

<ורד וינדמן: זה בסדר שהפנים קדימה אבל הקצב.

<ורד וינדמן: חייבים לזכור שיש חוק במדינת ישראל והחוק הזה לא מקוים.

<ורד וינדמן: חייבים לומר את זה למען הפרוטוקול.

יפעת שאשא ביטון: בסדר, אבל בנובמבר אומרים לך שיהיו שני מרכזים.

יפעת שאשא ביטון: כאילו, מה?

יפעת שאשא ביטון: את מה שהיה אנחנו לא יכולים לשנות.

יפעת שאשא ביטון: את יכולה לשנות את המציאות מה שהיה עד שנת 2011 או מה שהיה עד שנת 2014?

<ורד וינדמן: תשמעי, למען הצדק וההיסטוריה צריך לומר את זה.

<ורד וינדמן: עכשיו אני עוברת לבעיות שיש, מה שאנחנו מכירים.

<ורד וינדמן: המודל הזה הוא פנטסטי.

<ורד וינדמן: זה מודל שעובד וכל מי שלוקח חלק בו יודע שזה מודל מצוין.

<ורד וינדמן: מה הבעיות שבכל זאת אנחנו רואים מתוך הליווי של מאות ילדים מדי שנה במסגרת תכנית ליווי ילדים נפגעי עבירה, ואגב רק לפני שנה פורסם גם דו"ח מבקר המדינה שהצביע על בעיות מאד דומות למה שאנחנו מכירים.

<ורד וינדמן: אחת הבעיות היא העובדה שיש שעות פתיחה מוגבלות.

<ורד וינדמן: זה יוצר הרבה פעמים הרבה בעיות וזאת בעיה שצריך לשאוף לתקן אותה, כדי שזה לא יהיה פתוח רק משמונה עד ארבע, כי נפגעי עבירה יבואו להתלונן והם נפגעים גם לא בשעות האלה.

<ורד וינדמן: יש בעיה שהיא בעיה אדירה, שאנחנו מתריעים לגביה כבר הרבה שנים והיא עלתה פה בכל מיני הקשרים, וזה הבעיה של הרופאים הפורנזיים.

<ורד וינדמן: יש תקן לרופא כמו שצריך להיות.

<ורד וינדמן: אני לא יודעת אם זה תקן מלא.

<ורד וינדמן: לדעתי הוא תקן חלקי בתוך מרכזי ההגנה.

<ורד וינדמן: גם זה יוצר בעיות.

<ורד וינדמן: בעיה נוספת היא לא רק העובדה שנמצא רופא בחלק מהזמן, אלא שלפעמים הרופאים האלה שעברו הכשרה מיוחדת, לא מוכרים על יד הפרקליטות או על ידי בתי המשפט ואז מרכזי ההגנה נאלצים, ולא באשמתם, נאלצים לשלוח לרופאים אחרים.

<ורד וינדמן: רופאים שמוכרים על ידי בית משפט.

יפעת שאשא ביטון: כן?

יפעת שאשא ביטון: מה הקטע, חוה?

יפעת שאשא ביטון: זה נכון?

יפעת שאשא ביטון: כאילו, אם הרופא לא מוכר על ידי הפרקליטות, אז מה הועילו חכמים בתקנתם אם הוא עושה את הבדיקה?

<חוה לוי: קודם כל יש קושי ואני יודעת שמשרד הבריאות מטפל בה יחד עם המכון המשפטי כדי להגיע להבנות על הכרה ברופאים שכן יוכרו.

<חוה לוי: יש מקומות שבהם כן מקבלים את הדו"חות שמכין הרופא ממרכז ההגנה בתוך התהליכים הפליליים.

<חוה לוי: יש מקומות שזה קצת יותר מורכב בהם, אבל כן, יש עניין שעדיין לא הוסדר ומטופל.

<ורד וינדמן: על זה אפשר לעשות ישיבה בפני עצמה.

יפעת שאשא ביטון: צריך לתקן.

יפעת שאשא ביטון: לא צריך ישיבה, צריך לתקן את זה.

<חוה לוי: כן.

<חוה לוי: ואני יודעת שזה מטופל.

<חוה לוי: אם ישראלה תרצה, היא תתייחס לזה.

<ורד וינדמן: שנים זה מטופל.

<ישראלה דנינו: יש לנו רופאים שעברו הכשרה והיום יש משאים ומתנים עם הפרקליטות להכרה בחוות הדעת שהרופאים מגישים.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, אז את אומרת שאתם על זה וזה אמור להיפתר?

<ישראלה דנינו: כן, כן.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי.

<ורד וינדמן: אז זה שווה בדיקה.

<ורד וינדמן: אתם יודעים שזה שנים.

יפעת שאשא ביטון: ורד, אנחנו נעקוב.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא מתווכחים עם מה שמתחייבים לנו.

<חוה לוי: יש דברים שקורים שנים, אבל לפעמים גם זזים בהם דברים קדימה.

<חוה לוי: זה אחד מהם.

<ורד וינדמן: בסדר.

<ישראלה דנינו: רק עוד נתון אחד.

<ישראלה דנינו: שמי ישראלה דנינו, אני עובדת סוציאלית בשירות הסוציאלי הארצי, משרד הבריאות.

<ישראלה דנינו: בשנת 2015, תתקני אותי חוה, נבדקו בסך הכל 120 ילדים בכל מרכזי ההגנה.

<ישראלה דנינו: זאת אומרת 10 ילדים בחודש.

<ישראלה דנינו: ככה שלא צריך לדעתי להרחיב את השעות, אלא אם כן יש מקרה חירום, הוא מגיע - - -

יפעת שאשא ביטון: לא, לא, על השעות אנחנו תיכף נדבר.

<חוה לוי: הגיעו הרבה יותר ילדים למרכזי ההגנה.

<ישראלה דנינו: בגלל בדיקות רפואיות.

<ורד וינדמן: לגבי רופאים, יש מקרים שאנחנו יודעים ששלחו אותם עד וולפסון ממקומות מאד רחוקים, הבעיה הזאת קיימת.

<חוה לוי: לא בגלל הבדיקות הרפואיות.

<ורד וינדמן: הנושא של נהלים, וזאת הערה שגם מבקר המדינה העיר, שיהיו נהלים של כל הרשויות ולכן אני חושבת ששמרית שאלה מאד חשובה.

<ורד וינדמן: כל הנהלים של כל המשרדים הנוגעים בדבר צריכים לכלול הפניה למרכזי ההגנה.

<ורד וינדמן: זה צריך להיות מעוגן בנוהל.

<ורד וינדמן: לעניין הפרסום, אין וזה ידוע, ושוב, גם זה עלה אצל מבקר המדינה, אין מספיק ידיעה של הציבור לפנות ישירות למרכזי ההגנה ואנחנו יודעים שאיפה שיש ידיעה של הציבור, יש ציבורים שלא ילכו לתחנת המשטרה, אבל אם הם יידעו שיש מרכז הגנה, לשם הם כן יגיעו.

יפעת שאשא ביטון: העלה את זה חבר הכנסת מוטי יוגב.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו כתבנו את זה.

יפעת שאשא ביטון: בואו נשתדל להוסיף, כי הזמן קצר, כדי שאם מישהו ירצה להעלות - - -

<ורד וינדמן: אוקיי, שני דברים אחרונים.

<ורד וינדמן: אחד זה הנושא של האוכלוסייה הערבית, שלמיטב ידיעתי לא מקבל מענה בירושלים והדבר הזה חייב תיקון אתמול.

יפעת שאשא ביטון: אבל היא דיברה על כך שהם הולכים להרחיב חצי מרכז הגנה.

<ורד וינדמן: אבל המרכז הזה צריך להיות פתוח כבר היום לאוכלוסייה.

יפעת שאשא ביטון: בסדר, אבל הוא לא.

יפעת שאשא ביטון: אז מה נעשה עכשיו?

<ורד וינדמן: למה הוא לא פתוח?

<ורד וינדמן: צריך לענות גם למה הוא לא פתוח.

יפעת שאשא ביטון: נגיד אוקיי, זה לא פתוח - - -

<חוה לוי: ורד, אני יכולה לעשות - - -

יפעת שאשא ביטון: ורד, תנסי רגע לראות מה - - -

<חוה לוי: הלוואי ויכולתי לתקן את העבר.

<חוה לוי: אני לא הצליח.

<ורד וינדמן: לא את העבר.

<ורד וינדמן: אפשר לתקן את ההווה ו - - -

<חוה לוי: אבל בהווה זה מטופל.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי.

<ורד וינדמן: את ביקשת שאני אקצר, אז אני עוברת לדבר האחרון וזה עניין המלצה לעשות מעקב על ילדים אחרי שהם סיימו את התהליך במרכז ההגה.

<ורד וינדמן: זה חשוב, זה חשוב גם למניעת פגיעה חוזרת וזה דבר שצריך להית גם הוא מטופל.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, מצוין.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה ורד.

יפעת שאשא ביטון: מישהו רוצה?

יפעת שאשא ביטון: אנחנו ניתן לדליה אלוני ואחר כך ניתן לך, אבל ממש במשפט, כי אנחנו תיכף נצטרך לסגור את הדיון.

<דליה אלוני: כן, אז רציתי רק במשפט אחד להעיר גם את הזווית של ההורים, זאת אומרת שאם אנחנו מדברים על טיפול וההערכה ועזרה והדרכה ואיזו שהיא תמיכה, מאד חשוב במקרה של ילדים זה בעצם לראות את ההורים של הילדים האלה.

<דליה אלוני: החלק הטראומתי הוא לא רק לילד, הוא גם להורה שצריך אחר כך לחזור הביתה עם הילד.

יפעת שאשא ביטון: הרבה פעמים שם, אני ראיתי את זה במקרים האחרונים, זה אפילו הרבה יותר קשה.

<דליה אלוני: כן.

<דליה אלוני: והם אלה שנושאים, האמת, בצורה הרבה יותר משמעותית את הנטל וזקוקים לתמיכה הזאת, כולל המעקב באמת.

<דליה אלוני: אז הייתי רוצה רק להוסיף את זה.

יפעת שאשא ביטון: צודקת.

<שמרית גטלין-שקד: חווה, אין שום התייחסות?

<חוה לוי: ההורים, ככל שהם לא הפוגעים בילד, הם חלק מהתהליך.

<חוה לוי: הם מגיעים, הם הראשונים שמתחילים לבדוק איתם מה היה ומה הן נסיבות העניין.

<חוה לוי: אני מאד מסכימה עם דברי הגברת אלוני, שאני לא מכירה, אבל ההורים הם כתובת מאד משמעותית.

<חוה לוי: אגב, גם במרכזי - - -

יפעת שאשא ביטון: ויש מעטפת שניתנת להם?

<חוה לוי: וגם במרכזי הטיפול, שדליה דיברה עליהם קודם, מרכזי הטיפול לילדים שנפגעו פגיעות מיניות, ההורים הם חלק מהטיפול.

<חוה לוי: הם מקבלים הדרכות.

<חוה לוי: אנחנו עושים הערכה על מה צריכה המשפחה ועל הבסיס הזה כן יש החלטה.

<חוה לוי: יש בעיה, אפרופו הורים, לא נפתח את זה אולי עכשיו מפאת קוצר הזמן, אבל הבעיה היותר מורכבת זה כשהחשד הוא כשההורים הם הפוגעים, ואז עולה השאלה של איך אנחנו מביאים את הילד למרכז הגנה, מה נכון ולא נכון, שזו סוגיה - - -

יפעת שאשא ביטון: נכון.

יפעת שאשא ביטון: אחת הסוגיות שגם דיברנו עליה בזמנו באחד הדיונים, זה הנושא של החופש הגדול, שאם במהלך השנה חוקרי הילדים נכנסים לבית הספר, מה קורה בחופש הגדול, איך מביאים את הילדים במקרה שההורים פוגעים.

<חוה לוי: נכון.

יפעת שאשא ביטון: ועוד לא קיבלנו על זה מענה.

<חוה לוי: כי יש כאן סוגיות שאנחנו הופכים בהן.

<חוה לוי: המנכ"ל, אם הוא היה יושב כאן, אז הוא תכנן לדיבר בעניין הזה.

<חוה לוי: אנחנו הופכים בשאלה המקצועית הזאת, כי יש - - -

יפעת שאשא ביטון: אבל צריך למצוא פתרון.

<חוה לוי: לא רק פיתרון.

<חוה לוי: זה לא רק עניין טכני, יש לנו גם הרבה מאד דיון מקצועי בינינו על מה נכון, על עד כמה אנחנו יכולים להביא את הילד לצורך חקירה, מה החוויה של הילד בתוך העניין הזה, כשאנחנו כאילו שולפים אותו ממשהו שהוא לא מכיר.

<חוה לוי: בדרך כלל במצבים האלה החקירות נעשות בתוך מסגרות החינוך.

<חוה לוי: אנחנו החלטנו לקיים - - -

יפעת שאשא ביטון: כן, אבל אז יש לנו חודשיים ש - - -

<חוה לוי: לא, לא רק בחודשיים, אני מדברת לאורך השנה.

<חוה לוי: השאלה של איך מביאים את הילד שנפגע בידי הוריו לתוך מרכז הגנה היא סוגיה מקצועית מאד גדולה והיא ממש לפתחנו לתת לה מענה.

<חוה לוי: בדיוק אתמול אנחנו קיימנו על זה דיון וחשבנו שאולי נקים קבוצת למידה רב מקצועית, כולל אולי אנשי אקדמיה כדי לנסות ולראות איך אנחנו מגדירים קריטריונים שהם יראו את טובתו של הילד במרכז, בלהביא אותו למרכז הגנה או להמשיך במודל הקיים היום, מבלי קשר לזה שצריך לתת גם מענה לתופעה של החופשים.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, תודה רבה חוה.

יפעת שאשא ביטון: משפט, ד"ר לנג.

<נסיה לנג-פרנקו: נאמר כאן על ידי ישראלה דנינו שבשנת 2015 נבדקו במרכזי הגנה בדיקה רפואית, 120 ילדים.

<נסיה לנג-פרנקו: בשנת 2015 אנחנו בדקנו 100 ילדים.

<נסיה לנג-פרנקו: מרכז אחד בדק 100 ילדים, עם משאבים של כוח אדם כל כך מצומצם, כי אנחנו באים אחרי שעות העבודה, בשישי ושבת ובחגים.

יפעת שאשא ביטון: זה באמת הנושא של ההנגשה.

<נסיה לנג-פרנקו: בכל התנאים הקשים ביותר אנחנו נותנים מעצמנו ונותנים מעצמנו והיינו רוצים שהמרכז שלנו ימשיך ויעשה את זה, כי הוא עושה עבודה מאד חשובה ועם צוות רב מקצועי.

<נסיה לנג-פרנקו: גם בהורים אנחנו מטפלים וגם אנחנו עושים עבודות מניעה וגם במחקר.

<נסיה לנג-פרנקו: אנחנו רק צריכים את המשאבים, את התקנים.

<נסיה לנג-פרנקו: אנחנו מאד היינו רוצים את שיתוף הפעולה עם משרד הרווחה.

יפעת שאשא ביטון: אוקי, תודה רבה ד"ר לנג.

יפעת שאשא ביטון: זו נקודה טובה להתחיל ממנה את הסיכום, ברשותכם.

יפעת שאשא ביטון: אז ראשית אני כן מברכת השיח שנוצר עוד לפני שהערנו את תשומת הלב – סימן שזה יושב שם בתודעה – על ההתאמה המגזרית והחשיבה בעצם גם על האוכלוסייה הערבית.

יפעת שאשא ביטון: את ציינת את זה גם בהקשר של הרחבת המרכז בירושלים, אבל גם נגעת לזה בהתייחסות למרכז בנצרת.

<חוה לוי: ובנתניה.

יפעת שאשא ביטון: ובנתניה, נכון, כשדיברת על המשולש.

יפעת שאשא ביטון: אז אני רק מבקשת לקבל בעוד שלושה חודשים עדכון ממשרד הרווחה לגבי ההתקדמות של הקמת חצי המרכז גם כאן בירושלים.

יפעת שאשא ביטון: אני כן קוראת גם למשרד הרווחה וגם למשרד הבריאות, לבחון שיתופי פעולה עם מרכז פורייה.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שיש לנו פה מרכז, שגם אם אנחנו שמים אותו מבחינת המענה הטיפולי שהוא נתן אל מול המרכזים האחרים, אני חושבת שהוא עושה עבודה טובה והוא נותן תפוקות.

יפעת שאשא ביטון: קשה לי להגיד את זה, כי מדובר בנושא כל כך קשה, אבל באמת, מבחינת התפוקה והיכולת שלו לטפל ולתת מענה לילדים, אני חושבת שזה משהו שהוא לא מובן מאליו בכלל ובאזור שחשוב שגם בו יהיה מענה ואני אשמח אם תיבחן הדרך לשיתוף פעולה בצורה מסוימת, גם אם לא מגדירים אותו כמרכז הגנה, אז לראות איך כן נותנים תמיכה, כי בכל זאת.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו רואים שגם עם מרכזי הגנה יש נטייה להפנות לשם וכנראה שלא סתם.

יפעת שאשא ביטון: כנראה שבאמת סומכים על מה שניתן שם.

יפעת שאשא ביטון: ביקש חבר הכנסת מוטי יוגב ואני מודה שאני לא עד הסוף סגורה על הרציונאל, אבל לשקול את הארכת הטיפול במרכזי ההגנה עד גיל 21.

יפעת שאשא ביטון: משאירה את זה לשיקול מקצועי שלכם, של משרד הרווחה בניתוח של כל המערך הזה, מבחינה מקצועית.

יפעת שאשא ביטון: הנגשת מידע של מרכזי ההגנה לכלל הציבור – אני אשמח לדעת גם, בעוד שלושה חודשים, איך מתקדמים.

יפעת שאשא ביטון: את אומרת שאתם נמצאים בתהליך כזה, אז אני אשמח לדעת איך זה מתקדם ומה הסטאטוס.

יפעת שאשא ביטון: מאד יכול להיות שהטיפול, כביכול, במעט מקרים במרכזי ההגנה הוא לא בגלל שאין מספיק מקרים כאלה, אנחנו כולנו יודעים שיש הרבה יותר מ-120 נפגעים, אלא כי באמת אין מספיק מודעות.

<חוה לוי: לא, 120 נפגעים נבדקו.

יפעת שאשא ביטון: ילדים שנבדקו.

<חוה לוי: בסך הכל במרכזי ההגנה בשנת 2015 - אנחנו עוד לא סיכמנו את שנת 2016 - היו למעלה מ-2,500.

<חוה לוי: זאת אומרת אם אנחנו הגדרנו כ-500 ילדים למרכז - - -

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, אז את מדברת על הרופא וזה לא בעיה של זמינו של רופא?

<חוה לוי: לא.

<חוה לוי: זה על פי הצרכים שהם רואים.

<חוה לוי: אם ילד צריך להיבדק ואין זמינות של רופא, הוא יפנה לבית חולים.

יפעת שאשא ביטון: אז הוא מופנה לרופא אחר.

יפעת שאשא ביטון: אז יכול להיות שה-120 זה רק אלה שנבדקו בתוך מרכזי ההגנה, אבל ילדים שהגיעו למרכז הגנה ונשלחו - - -

<חוה לוי: לא, לא, לא.

<חוה לוי: שמרכז הגנה סבר שצריך לבדוק את הילד, גם אם הבדיקה נעשתה במקום אחר.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, בין אם זה בתוך מרכז ההגנה וגם-.

יפעת שאשא ביטון: הבנתי.

יפעת שאשא ביטון: מאה אחוז, אבל בכל מקרה, אני חושבת שהנגשת המידע על מרכזי ההגנה - - -

<חוה לוי: כן, זה בלי קשר נכון.

יפעת שאשא ביטון: לציבור הרחב זה חשוב.

יפעת שאשא ביטון: דובר פה על נוהל משטרתי, אני חושבת שזה צריך להיות נוהל בכלל.

יפעת שאשא ביטון: קטין שמגיע, מגיש תלונה או המשפחה שלו מגישה תלונה, שיפנו למרכז הגנה.

יפעת שאשא ביטון: מרכז הגנה יודע להתמודד.

יפעת שאשא ביטון: יש לו את הכלים המקצועיים ושיתוף פעולה עם המשטרה הוא מאד מאד חשוב.

יפעת שאשא ביטון: ממילא הוא נעשה גם כשמגיעים למרכז הגנה, אז יש את הערוץ השני של שיתוף פעולה עם המשטרה.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שזה חשוב שיהיה נוהל.

<מיטל אברהמי: אני רוצה רק לשאול שאלה בהקשר הזה ומה קורה כאשר אנחנו מדברים על תלונה שמגיעה לאחר שעות פתיחה של מרכז נהגנה.

יפעת שאשא ביטון: אז אוקיי, אז פה באמת יש קריטריונים, כמו שהגדירה חוה, של מקרי חירום, מקרים שמצריכים התייחסות בכאן ועכשיו.

יפעת שאשא ביטון: יש כוננים?

יפעת שאשא ביטון: צריך לדאוג שיהיו כוננים למרכז.

יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שלפחות בתחום של חקירות ילדים יש כונן 24/7, אז שיהיו כוננים גם במרכזי הגנה, כדי שבמקרי חירום, שצריך את זה כאן ועכשיו, שבאמת זה - - -

<מיטל אברהמי: גברתי חברת הכנסת, אנחנו מדברים על זה שמגיעות לא מעט תלונות ביום למשטרה לאחר סגירת מרכז הגנה.

<מיטל אברהמי: אנחנו יכולים לספור ביחד על יד אחת או על שתי ידיים את הפעמים שמרכז ההגנה נפתח בחירום בשנה האחרונה.

<מיטל אברהמי: זה באמת במקרה חירום.

יפעת שאשא ביטון: אז אני אשמח לקבל נתונים, כי אני קיבלתי נתונים אחרי.

<מיטל אברהמי: אני בכוונה מתעקשת לשאול מה קורה כשמגיעה בשעה חמש אחר הצהריים, בין השעות ארבע לשמונה בבוקר למחרת, תלונה במשטרה.

<מיטל אברהמי: מגיעות הרבה וגם בסופי שבוע מגיעות אלינו.

<נסיה לנג-פרנקו: בצפון הם מגיעים אלינו.

יפעת שאשא ביטון: אז בואו נסכם.

יפעת שאשא ביטון: קודם כל חשוב לציין שבאמת בצפון מגיעים לפורייה, כי הוא ממילא פתוח ואולי שווה שלפחות הגזרה הצפונית תדע שיש מענה, אבל אני אשמח שיהיה - - -

<חוה לוי: בואי, אבל אנחנו כל הזמן מבלבלים בין המגיעים אלינו ללא מגיעים, על מה מגיעים.

<חוה לוי: כי זה לא אותו דבר.

<חוה לוי: אז הם מגיעים לבדיקה רפואית.

<חוה לוי: מיטל מדברת על - - -

יפעת שאשא ביטון: לא, הרבה פעמים הם מגיעים, לפחות מהביקור שהיה אצלכם, יש קשר עם המשטרה והרבה פעמים יוצרים את הקשר גם עם החוקרים.

<חוה לוי: לכולם יש קשר עם כולם, כן.

יפעת שאשא ביטון: חוה, בואו נסכם, כדי שזה יהיה מסודר, שיהיה תיאום.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת תבנו לכם נוהל - - -

<חוה לוי: יש לנו.

יפעת שאשא ביטון: לא, אבל תבנו נוהל בין משרד הרווחה לבין המשטרה, באיזה מקרים בעצם מקפיצים את הכונן של מרכז הגנה, כשיש פניות מעבר לשעות.

<חוה לוי: אם מותר לי, אז אני אוסיף רק עוד משפט, כי אני נורא-נורא שמחה שסוף-סוף בשעה טובה, אתמול בלילה הוצאתי את הנוהל המשותף.

<חוה לוי: הוא בין משרדי, שמגדיר את הדברים.

<חוה לוי: הוצאתי בינינו, כדי לפרסם את זה.

יפעת שאשא ביטון: אז אנחנו נשמח לראות את זה.

<חוה לוי: זה עדיין לא פורסם, אבל יש נוהל שנכתב כהוראת תע"ס שאמורה להתפרסם מטעמו של מנכ"ל משרד הרווחה ברגע שהוא יאשר את זה.

<חוה לוי: מבחינתי זה יצא אחרי שכל הגורמים עברו עליו, העירו והעירו והעירו.

יפעת שאשא ביטון: וזה בעצם ייתן מענה לשאלה של מיטל.

<חוה לוי: זה אמור לתת מענה.

<חוה לוי: מה שאומרת מיטל, זה משהו שהוא צריך לקבל החלטה, גם החלטה תקציבית על הרחבת המודל לשעות נוספות, לא רק על שאלה של חירום.

<חוה לוי: בחירום יש הגדרה שניתן מענה.

<חוה לוי: לגבי אם מרכז הגנה לא יעבוד עד השעה ארבע בהגדרה אלא יעבוד עד השעה שש או שמונה בהגדרה, זו צריכה להיות החלטה שונה ממה שהיא מוגדרת היום והיא גם תצטרך הרחבה תקציבית לעניין הזה.

<חוה לוי: לא התקבלה החלטה כזאת.

יפעת שאשא ביטון: אין מצב של שיקול דעת שבו הם מקפיצים כונן?

<חוה לוי: יש מצב של שיקול דעת שבו הם מקפיצים כונן.

<חוה לוי: זה לא היה מוסדר עד היום.

<חוה לוי: בכל מקום נהגו בצורה אחרת, לכן הגדרנו את בנוהל מסודר.

<חוה לוי: זה פרק שלם בתוך ההוראה שכתבנו.

יפעת שאשא ביטון: אבל הם עכשיו הגדירו.

<חוה לוי: זה עוד לא התפרסם.

<חוה לוי: אני אומרת, אתמול בלילה אני הוצאתי את זה ממני, לפחות משהו ש - - -

יפעת שאשא ביטון: כשזה יוסדר אנחנו נשמח לקבל כוועדה את הנוהל ולראות - - -

<חוה לוי: בסדר גמור.

יפעת שאשא ביטון: ואז אם אנחנו נזהה שיש עוד משהו שצריך לגעת בו, אנחנו מקסימום נתכנס שוב ונבחן את זה.

<ורד וינדמן: אבל זה רק הוראת תע"ס.

<חוה לוי: זה הוראת תע"ס, אבל היא לקחה בחשבון את כל המשרדים השותפים בעניין הזה.

<חוה לוי: הם גם העירו ותיקנו וחלק מזה נתון בוועדת היגוי ארצית ונוסח ביחד.

<ורד וינדמן: המשרדים צריכים גם את הנהלים שלהם.

<חוה לוי: אני יכולה לקחת אחריות על - - -

<ורד וינדמן: לא, לא לך אני צריכה לומר, אבל אני חושבת שהנהלים צריכים להיות לא רק במשטרה, גם במשרד החינוך.

יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת ממשרד הבריאות, או הרווחה – מי שזה בתחום אחריותו – לפעול בנושא הרופאים המוכרים, ואם אתם כבר פועלים, אז לקבל גם עדכון סטאטוס תוך שלושה חודשים – איפה זה עומד.

יפעת שאשא ביטון: וכן, צריך למצוא ואני יודעת שזה ככה בחשיבה מקצועית ארוכה אולי יהיה, אבל צריך למצוא מענה לחקירות ילדים בחופש.

יפעת שאשא ביטון: סוגיה שאני יודעת שאנחנו מדברים בה כבר לא מעט זמן וצריך לראות איך אנחנו נותנים שם מענה, במיוחד בחופש הגדול, ששם זה חודשיים שזה ארוך וזה יכול להיות רע מאד, שיתכן נשאר כך לבד חודשיים.

<קריאה: נכון מאד.

<חוה לוי: זה לא חודשיים, כי עוד בהתחלה אנחנו מנצלים קייטנות ושירותים הקיימים.

יפעת שאשא ביטון: כן, את בית ספר של הקיץ, אבל זה רק פותר חלק מהאוכלוסייה.

<חוה לוי: הבעיה שלנו זה חודש אוגוסט בעיקר, נכון, זו בעיה.

<נסיה לנג-פרנקו: חברת הכנסת שאשא ביטון, רק רציתי לומר שנשאר לי משהו לא סגור, הנושא של הקשר עם משרד הרווחה, שאנחנו כל כך היינו רוצים שאכן אנחנו ניפגש ונשקול ביחד איך לקדם את הנושא של שיתוף הפעולה.

יפעת שאשא ביטון: אז אני ביקשתי.

יפעת שאשא ביטון: זאת הייתה ההמלצה השנייה שלי, אם אני לא טועה, שאני מבקשת שמשרד הבריאות ומשרד הרווחה יבחנו איך אפשר לחזק את המרכז או לתמוך בו, וזה כמובן מזמין אתכם לשבת ולמצוא את הדרך.

יפעת שאשא ביטון: אני אפילו הדגשתי, זה לא חייב להיות מרכז הגנה.

יפעת שאשא ביטון: זה בדרך שבה אתם תמצאו שנכון לכם ליצור את החיבור.

יפעת שאשא ביטון: אני כן חושבת שצריך לחזק את המרכז ולשמור עליו.

יפעת שאשא ביטון: הוא כבר עובד טוב.

יפעת שאשא ביטון: אז אם יש לנו משהו טוב, אז חבל לפספס.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה ושבאמת לא נזדקק לכם.