ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 310, 2016-12-12 11:00

דוד אמסלם: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ועדת הפנים והגנת הסביבה.

דוד אמסלם: הנושא: חיזוק בטחון הפנים בישוב מרחבים וביישובי עוטף עזה.

דוד אמסלם: רקע לדיון.

דוד אמסלם: אנחנו כבר קיימנו בוועדה ארבעה דיונים בעניין הזה, זה החמישי בעניין הזה.

דוד אמסלם: בסופו של עניין, בעצם חשבתי שזה יהיה נכון שגם אדוני השר ישתתף, וגם המפכ"ל, בגלל שמבחינתי, ב-bottom-line עוד מעט ניתן לראשי היישובים להציג את המצב - לא יכול להיות שזה המצב בכלל.

דוד אמסלם: יש פה שתי בעיות, אני לא רוצה לגעת בזה - איך הגענו לאן שהגענו בכלל, ומה שחשוב לי זה איך אנחנו מתקדמים קדימה.

דוד אמסלם: לכן אני רוצה לחסוך בדיבורים, אני רוצה קודם כל שראשי היישובים יציגו את המצב וגם התושבים.

דוד אמסלם: לאחר-מכן, הייתי מבקש לשמוע את ההתייחסות שלכם.

דוד אמסלם: בבקשה, רשות הדיבור לשי.

<שי חגג': שלום לכולם, אדוני השר, ברוך הבא, המפכ"ל, היושב ראש.

<שי חגג': שי, ראש מועצת מרחבים.

<שי חגג': זה דיון חמישי בנושא הביטחון של התושבים שלנו.

<שי חגג': אני אנסה לתת לכם קצת תמונה כדי להבין על מה מדובר.

<שי חגג': היום ילדים שמגיעים מבית-הספר, יורדים מהאוטובוס הצהוב, לא נכנסים הביתה, מחכים בתחנת ההסעה, כי מפחדים להיכנס הביתה - יש להם חשש שיש גנב בתוך הבית.

<שי חגג': קחו את היישוב קלחים, לדוגמא, כל בית שני נפרץ שם.

<שי חגג': יש שם 60 משפחות, 30 פריצות ביישוב הזה.

<שי חגג': עכשיו תגידו לי אתם, אחרי שהילדים האלה עברו את "צוק איתן", ועברו את "עמוד ענן" ואת "עופרת יצוקה", שיש להם את הבעיות שלהם כשלעצמם, הם צריכים בסופו של דבר גם להתעסק עם התחושה שאין להם בטחון אישי?

<שי חגג': אנחנו יכולים להשקיע בחינוך, יכולים לעשות כיכרות, יכולים לעשות כבישים, בסופו של דבר, תפקיד המדינה הוא לביטחון אישי, זה לא תפקידנו כראשי רשויות, גם אין לנו את היכולת.

<שי חגג': אני באמת רוצה להודות, היה לנו דיון עם השר, ובאמת, יש כוונה של המשרד לעזור ולסייע, וגם שמענו על איזשהו תקציב מסוים שמתחיל לזרום לכיוון הזה.

<שי חגג': אבל אני חושב שצריך לעשות פה איזושהי פעולה מערכתית שאולי עכשיו המשרד יוכל להציג לנו אותה.

<שי חגג': דרך אגב, אנחנו לא מבקשים יותר מדיי, לא ביקשנו שוטר על כל בית.

<שי חגג': ביקשנו שער כניסה, מצלמות, וטרסה או גדר, לא יותר מזה, אל תתנו לנו יותר מזה, אנחנו לא רוצים יותר מזה.

<שי חגג': הוכחנו שבישובים, או בישוב ששמנו גדר ומצלמות, וטרסה ומצלמות ושער, 90% ירידה בפשיעה – זה הוכח בקרב.

<שי חגג': תזכרו דבר נוסף.

<שי חגג': אנחנו נמצאים באזור שהוא מאוד מורכב – יש לנו מצד אחד את רצועת עזה, צד שני, דרום הר חברון שהוא פרוץ לגמרי ומגיעים משם שבח"ים, וכל מיני שכנים שלא ממש מסייעים לנו.

<שי חגג': אז בגלל מהות האזור, אני חושב שזה בסדר לעשות איזושהי פעולה כללית בפועל במרחב הכפרי, אבל הייתי מבקש לפחות לתת קצת יותר תשומת לב לאזור שבו אנחנו חיים, ואני מדבר על מועצה אזורית שדות נגב, מרחבים, וגם בני שמעון, בגלל המשולש, התפר הזה שאנחנו יושבים בו, בגלל כמות הפריצות שאנחנו עוברים.

<שי חגג': זה נכון שיש עליות וירידות, גם את זה אני אומר - לא תמיד יש.

<שי חגג': היום אנחנו מפעילים 160 מתנדבים אצלנו.

<שי חגג': יש לנו אנשים שעובדים ביום, שומרים בלילה כדי להגן על העסקים שלהם.

<שי חגג': יש לי עסק שירד מתל-אביב עם שש פריצות, מעסיק 14 עובדים – דרך אגב, הוא היה פה בדיון.

<שי חגג': הביטוח כבר לא רוצה לבטח אותו, הוא לא רוצה לשמוע, והוא אומר, עוד פריצה אחת אני בפשיטת רגל, אני חוזר לצפון.

<שי חגג': אנחנו רוצים להביא כמה שיותר אנשים לנגב, ובטח למועצות שלנו, אנחנו מבקשים שתעזרו לנו.

<שי חגג': זה הכול.

<תמיר עידאן: אני לא אחזור על הדברים, רק אגיד במלה.

<תמיר עידאן: אנחנו מועצות אזרחיות.

<תמיר עידאן: במועצה שלי שמונה יישובים נמצאים בעוטף, שמונה נמצאים מחוץ לעוטף, חשבתי שהבעיה זה יישובים בעוטף.

<תמיר עידאן: הצבא הבין שיש פה בעיה, נתן אחרי "צוק איתן" מרכיבי ביטחון מאוד משמעותיים, שלקראת סיום ממש תפרים אחרונים, של דרך תאורה, גדר דיקטיבית בחלק מהמקומות, שערים, שמירה, רכבי שמירה והכול.

<תמיר עידאן: השמונה היישובים האחרים שכאילו אמורים להיות בצד השני, לטפל בהם בצד האזרחי, נמצאים היום בגולת הכותרת שלנו, מתעסקים איתם כל היום.

<תמיר עידאן: זאת אומרת, אני כראש רשות אזרחית אמור לטפל כל היום בפגישות עם האלוף ופגישות עם המשטרה, פגישות עם מפקד המחוז, עם מפקד המרחב, ועם כל מיני יחידות כאלה ואחרות ששומרות אצלי בלילות, להתנדב בלילות.

<תמיר עידאן: להגיע הביתה בארבע לפנות בוקר, להיכנס לישון בבית לקום ולראות את הבית שלי פרוץ מכל הכיוונים, זה בסדר, אני כמו כולם, פרצו גם אצלי, פרצו אצל השכן שלי.

<תמיר עידאן: מ' 41, הרכב שלו עומד על הכביש, פרצו לו את הבית בשעה מאוד מוקדמת, גנבו את האוטו של הילדים, לקחו תכשיטים של האשה – הדבר הזה לא יכול להימשך.

<תמיר עידאן: המספרים הם פשוט מספרים גבוהים, זה לא רק המספרים, זה גם איך שזה נראה, ואני אקריא פה מכתב ברשותכם, ברשותכם, אבל אני אשתדל לקצר שכתבה לי תושבת.

<תמיר עידאן: היא כותבת – "שלום רב, את חודש יולי האחרון ילדיי ואני לא נשכח.

<תמיר עידאן: עד היום כחמישה חודשים לאחר המקרה המזעזע בניי, בעלי ואני עדיין בטראומה נוראית וקשה לנו לדבר על הזוועה שהייתה בכניסה לביתנו ביום שישי בבוקר.

<תמיר עידאן: ממש כבכל יום פתחו ילדיי בני שלוש ושמונה את דלת הבית כחלק מההתארגנות ליציאה לבתי-הספר ולגנים.

<תמיר עידאן: מיד לאחר שפתחו את הדלת, שמעתי צעקות, הם רצו מבוהלים אל הבית וקראו לי להגיע במהירות לדלת הכניסה.

<תמיר עידאן: כאשר הגעתי לשם מחזה מחריד - שלולית דם ענקית בכניסה לבית.

<תמיר עידאן: דלת הכניסה כולה והמשקופים מרוחים בדם, לא הבנו מה התרחש ולמי שייך הדם, בתמימות ולרגע חשבתי שזה מעשה קונדס ושמדובר בצבע.

<תמיר עידאן: אך כאשר התקרבתי למקום, הבנתי כי זה לא צבע, דם טרי.

<תמיר עידאן: מיד הכנסתי את הילדים חזרה הביתה, ניסיתי להרגיע אותם וכו', תוך כמה דקות הגיעו יחידת הכוננות, יחד איתי אני הגעתי למקום כי היא התקשרה אליי.

<תמיר עידאן: הודענו למשטרה והם הגיעו, כאשר הגיעה המשטרה והחלו החיפושים, גילינו חלקים מגופתו של כלב, הכלב שלנו, שחוטים בחצר ומפוזרים.

<תמיר עידאן: רשתות הבית קרועות ודם בכל עבר.

<תמיר עידאן: כחודש לאחר המקרה, פחדנו מאוד ילדיי ואני לצאת מהבית.

<תמיר עידאן: הילדים הלכו לבית-הספר והגן, אך מיד עם חזרתם ממוסדות החינוך, לא יצאו לחברים ואפילו לחצר הבית וכו'" - לא צריך להמשיך את המכתב, צריך להבין שזה לא משנה אם זה רק כלב בסוף, מחזה כזה של יציאה מהבית עם שלולית דם וחלונות קרועים ופתוחים, זה מחזה שילדים לא יכולים לסבול אותו.

<תמיר עידאן: גל הפריצות האחרון יצר משהו חדש בקרב המועצה האזורית – פחד ביישובים.

<תמיר עידאן: אנשים קראו לי במוצאי שבת לפני ארבעה חודשים, סיפרתי לך דודו, אמרו תגיע עכשיו לפה.

<תמיר עידאן: אמרתי, יהיו במועדון ארבעה אנשים.

<תמיר עידאן: 50 איש צעירים, מקל, גרזן, סכינים, אמרתי השתגעתם.

<תמיר עידאן: אמרו, תקשיב, אתם לא יודעים - - - הם לא מעניין אותם משטרה.

<תמיר עידאן: יש לנו כל לילה פריצה פה, אנחנו נסתובב, ובמי שנתקל בו אנחנו נוריד לו את הראש.

<תמיר עידאן: הרגענו כמובן את המצב טיפה, עשינו איזשהו משהו מתמיד, לקחנו כמה מתנדבים.

<תמיר עידאן: התקשרנו למשטרה, המשטרה התגייסה, אני חייב להגיד בכל הכוח, הביאו צוותים שישבו בשוחות, התחבאו בלילות, תגברו צוותים, עשו באמת התקפה חזקה.

<תמיר עידאן: בסופו של יום תפסנו את הפורצים.

<תמיר עידאן: יש טיפה רגיעה עכשיו, אבל זה הולך ועולה, אתם יכולים לראות במצגת.

דוד אמסלם: בבקשה, תראו את המצגת בצורה מסודרת, הרי השקעתם פה עבודה.

<תמיר עידאן: נראה את המפה.

<תמיר עידאן: אנחנו יכולים לראות את רצועת עזה מצד שמאל, הר חברון בצד ימין, באמצע את מועצה אזורית שדות נגב, מרחבים, בני שמעון ואשכול, רשויות שחשופות מכל הכיוונים.

<תמיר עידאן: בדף הבא אנחנו יכולים לראות את התמונה בשדות נגב בלבד, שרק בשנה האחרונה לאוקטובר הגענו ל-122 פריצות בלי המגזר החקלאי.

<תמיר עידאן: דבר נוסף שאני רוצה להגיד, במגזר החקלאי הרבה מאוד חקלאים היום לא מדווחים, לא מתלוננים, כי זה משפיע על הביטוח, כי זה משפיע על העסקים שלהם - אז גנבו ארבעה משטחים, גנבו רק 30 גדיים בשבוע שעבר ממושב זרוע, ורק 50 ממושב זמרה – בסדר, אז הם לא מתלוננים אפילו במשטרה, אומרים, אנחנו מוצאים כל מיני שיטות להחזיר אותם.

<תמיר עידאן: יש שיטות להחזיר, אפשר להעלות אותם פה.

<תמיר עידאן: יש כל מיני אנשים שמקשרים בין לבין.

גלעד ארדן: לפעמים הם כן מדווחים, אבל מסתבר שהם גנבו מעצמם, והם מדווחים כדי שהביטוח ישלם – יש מקרים ויש מקרים - בשבוע שעבר היו שני מקרים.

<תמיר עידאן: יכול להיות גם מקרה כזה.

<תמיר עידאן: יש תושב בחוץ, חבל שהוא לא הצליח להיכנס שרוצה לומר מספר מלים על פרוטקשן שחייבו אותו לשלם, תשמעו מכלי ראשון.

<תמיר עידאן: אפשר לראות במצגת הבאה את שדות נגב בלבד, קפיצה מ-2015, שהייתה שנה יחסית רגועה, קפיצה מטאורית בחלק מהיישובים, שביישוב שבו פתאום קפצו אחוזי הפשיעה מ-10 פריצות – בבית הגדי, למשל, ל-30 פריצות ביישוב – 50% מהבתים נפרצו.

<תמיר עידאן: אנשים בתוך היישוב הזה אומרים, אתם לא יודעים לתת לנו ביטחון.

<תמיר עידאן: אז נכון, המועצה באה פה יחד עם היישוב, עשינו שערים ועשינו מצלמות כמה שיכולנו לעשות.

דוד אמסלם: אני רוצה להבין את הדיאגרמה, הכחול, אני מבין שזו שנה קודמת.

דוד אמסלם: האדום, זה לא מצטבר, זה חדש.

דוד אמסלם: זאת אומרת, כל שנה, בסדרי הגודל הזה ביישוב.

דוד אמסלם: אם אנחנו מדברים על 20, אז זה בערך סבב של שלוש, ארבע שנים עד שמגיעים לכולם.

<תמיר עידאן: היה 2015 – 87, נהיה 122.

<תמיר עידאן: בדף הבא אפשר לראות את בית הגדי, מ-10 פריצות בשנה הגיעו ל-30 פריצות - זה מה שדווח.

<תמיר עידאן: מרחבים - היישוב פלחים ששי דיבר עליו.

<תמיר עידאן: ה-30 שהיה לפני כן 12, 13 פריצות, אלה דברים שגורמים בתוך היישובים לתסיסה מאוד גדולה ובצדק.

<תמיר עידאן: אנחנו רוצים להראות סרטון קצר שבו רואים ממש את הגנבים בשלוות נפש מלאה, כאילו נמצאים בבית שלהם, בבית בשיבולים, הם לא לחוצים, הם עם כיסוי קטן על הראש, אנשים לא בגילאים מבוגרים, נכנסים לרכב פשוט, ממש ברילאקס, פורצים אותו ונוסעים.

<תמיר עידאן: יש סרטון ארוך, בסרטון הזה קצרנו אותו.

<תמיר עידאן: לפני כן, הם חצי שעה מסתובבים סביב הבית, יושבים בגינה על הכיסאות, שותים מים, מסתכלים בחלון לראות שהבן-אדם נכנס לישון, חצי שעה הם בחוץ ולא קורה שום דבר, פה זה רק העניין של הפריצה.

<שי חגג': רואים פריצה לתוך הבית, שני הילדים נמצאים בתוך הבית, הם רואים את הגנב, הגנב מאלץ אותם להיכנס לתוך הבית, מבצע את הגניבה שלו, והילדים בתוך הבית, שתבינו מה עובר על הילדים האלה אחר-כך - הם כל החיים יהיו בטראומה.

<תמיר עידאן: בשבועות האחרונים נעשתה עבודה מאוד יפה על-ידי המשרד לביטחון פנים.

<תמיר עידאן: התבשרנו בימים האחרונים על תקציב מאוד משמעותי, באמת, עושה מהפכה פה ברמה היישובית.

<תמיר עידאן: רואים אותם מסתובבים, בסוף נכנסו, לוקחים את הרכב, ואת הרכב השני הם לא הצליחו.

<תמיר עידאן: בבית הזה הם היו כ-40 דקות סך הכול.

<תמיר עידאן: כחצי שעה סביב הבית עד שהאנשים הלכו לישון, הסתכלו מהחלונות, רואים את זה בסרטון.

<תמיר עידאן: מסתכלים, הולכים, חוזרים, הלכו לישון ועשו את שלהם.

<תמיר עידאן: היישוב הזה בעקרון הוא פתוח.

<תמיר עידאן: עם הכביש הראשי, לא צריך בשדות, יוצאים מהישוב לכביש 25, ולאן שהם נוסעים, נוסעים.

<תמיר עידאן: עד שהתושב עלה על זה, מזעיק את המשטרה, כמובן שקשה מאוד לתפוס רכב כזה.

<תמיר עידאן: בשורה התחתונה, נעשה פה צעד גדול.

<תמיר עידאן: אני לא יודע את המספרים הסופיים, אבל זה צעד גדול, וזה המקום להגיד תודה, לא צריך כל הזמן רק להתלונן, להגיד תודה, כי לא היה כלום.

<תמיר עידאן: אנחנו עכשיו מקבלים חבילה מאוד משמעותית.

דוד אמסלם: אני מציע לחכות.

<תמיר עידאן: אני אומר מה ההרגשה שלי, באמת, גם להגיד הכרת הטוב.

<תמיר עידאן: צריך לראות איך באמת גורמים ליישובים לא להיות עכשיו איזה מבצר, אבל כן לתת מרכיבי ביטחון מינימליים.

<תמיר עידאן: אני לא רוצה לשמוע את הדבר הזה מאנשים, אנחנו חושבים לחזור שוב לאזור המרכז.

<תמיר עידאן: טוב לנו פה, החינוך טוב.

<תמיר עידאן: לא מוכנים לעמוד במצב שכל לילה פורצים בית, זה פשוט לא הגיוני.

<תמיר עידאן: אני מתנדב במתמיד, ואני הייתי בשיבולים, הודיעו פרצו בבית הגדי, הגענו לבית הגדי, פרצו בזרוע, אפילו לא הספקנו להגיע למקומות ורצנו אחריהם.

<תמיר עידאן: איך אמרו לי השוטרים - אסור לירות, אז ניסינו לרדוף אחריהם ברגל, הם היו קצת יותר מהירים וברחו לנו, בסוף תפסו אותם.

איתן ברושי: בזמן האחרון מותר כבר לירות.

<שי חגג': רק במלה, בישיבה עם כבוד השר, הוא הבין את המשמעות, והנחה את אנשי המשרד שלו לטפל.

<שי חגג': אני עוד לא יודע את המספרים, אבל ברור לנו שיש סוף סוף באמת כוונה אמתית של המשרד לביטחון פנים למצוא פתרון לבעיה, ועל זה צריך להגיד תודה לשר.

<תמיר עידאן: אחד מאלה שנתפסו הוא שב"ח, המשטרה מכירה את הפרטים, אני לא אפתח את זה פה.

<תמיר עידאן: צריך לזכור את המקרה שהיה לפני חודש וחצי.

<תמיר עידאן: הבחור שחצה את גדר המערכת, לקח לנו משלוש אחרי הצהריים עד כמעט שש לפנות בוקר - צבא, משטרה, כל העולם - תפסו אותו ליד שרשרת, אותו שב"ח שחצה, יכול להיות פח"ע בקלות.

<תמיר עידאן: נכנס לבית, נתקל במישהו, הוא היה בלי נשק, יכול היה להיות עם נשק.

<תמיר עידאן: הוא נכנס מרצועת עזה, הדברים מאוד נזילים ולא מדודים - יש להגיד זה פח"ע וזה אירוע כזה או אחר?

<תמיר עידאן: לכן אנחנו מבקשים, בוא נאמר, אנחנו צריכים את העזרה שלכם כדי לפתור את הבעיה הקשה הזאת.

<תמיר עידאן: אם אפשר לתת לבחור להגיד כמה מלים אני מאוד אשמח.

דוד אמסלם: תודה תמיר עידאן, ראש מועצה אזורית שדות נגב.

<יצחק תורג'מן: אני ממושב יושיביה, תושב שדות נגב.

<יצחק תורג'מן: אני בחצי השנה האחרונה ספגתי שלוש גנבות, אחת הגנבות התבצעה עם איומים וסחיטה.

<יצחק תורג'מן: אנחנו לא הרפינו, הצלחנו ללכוד את אחד הגנבים, הוא עומד בפני משפט, אבל זה לא זה, הסיפור לא נגמר בזה.

דוד אמסלם: מה זאת אומרת סחיטה ואיום?

דוד אמסלם: ספר את הסיפור.

<יצחק תורג'מן: אני איש עסק, יש לי עסק לעיבודי חקלאות.

<יצחק תורג'מן: באו וגנבו לנו את המחשבים מהטרקטורים.

<יצחק תורג'מן: למחרת, הם התקשרנו אלינו, ביקשנו מאתנו תמורה של 150 אלף שקל.

<יצחק תורג'מן: הגשנו תלונה, בשיתוף עם ימ"ר נגב, ייאמר לזכותם שעשו עבודה מקצועית.

<יצחק תורג'מן: התנהלנו איתם שבוע שלם, הגענו איתם ל-80 אלף שקל, קבענו פגישה, והצלחנו לתפוס שניים, אבל השניים האלה הם לא היו המרכיבים העיקריים, המרכיב העיקרי הצליח להימלט.

<יצחק תורג'מן: יומיים לאחר מכן, תפסנו גם את המרכיב העיקרי שהוא בעל האיומים והסחיטה.

<יצחק תורג'מן: הכול נתפס, הכול בסדר.

<יצחק תורג'מן: עכשיו יש לנו בעיה עם הנושא של הביטוחים.

<יצחק תורג'מן: יש תמונות שאני הגשתי למשטרה על גניבות, ולא הגשתי לביטוח, כי ברגע שאני אבוא לביטוח, או שיגידו לי, חביבי, חפש לך ביטוחים אחרים, או הפרמיה עולה.

<יצחק תורג'מן: נוסף לזה, אנחנו כבר מפחדים.

<יצחק תורג'מן: הנשים מפחדות לישון בבית.

<יצחק תורג'מן: אין לנו חיים שלווים, לא חיים טובים.

<יצחק תורג'מן: אנחנו אמורים לשמור על הרכוש שלנו גם בלילות, וביום ללכת לעבודה זה לא פשוט.

<יצחק תורג'מן: אני אדם שחוויתי את זה על בשרי, תוך חצי שנה שלוש גנבות.

<יצחק תורג'מן: לאחרונה לפני חודש וחצי גנבו לנו את הטנדר, את המשאית והשביתו אותה.

<יצחק תורג'מן: זה בלתי אפשרי.

<שי חגג': יש פה עוד שתי תושבים.

<שי חגג': ברשותך, אדוני היושב ראש.

<אווה בנטל: לי קוראים אווה, אני ממושב שדה צבאי, אני בעצם במושב המזרחי ביותר במועצה האזורית מרחבים.

<אווה בנטל: האמת, אנחנו חתומים, המשפחה שלי ואני חתומים על המכתב הזה.

<אווה בנטל: אנחנו במהלך "צוק איתן", עברנו מרמת השרון לשדה צבאי, על אף ולמרות.

<אווה בנטל: הדבר האחרון שחשבנו זה שיפרצו לבתים, כלומר, תיארנו לעצמנו שאולי דברים יפלו על הראש, אבל לא חשבנו שהם ייכנסו גם דרך הדלת.

<אווה בנטל: במושב שלנו יש פריצות כמעט כל ערב.

<אווה בנטל: אין לנו גדר היקפית, אין לנו מצלמות.

<אווה בנטל: יש לנו שער שמאוד קל לנטרל אותו, כלומר, מפסק, לא צריך להיות גאון אלקטרוני.

<אווה בנטל: אני יודעת שרוצים, ויש המון כוונות טובות, ומתנדבים למתמיד, ועושים שמירות במושב, אבל זה לא מספיק.

<אווה בנטל: אין לנו מספיק אנשים ומספיק כוח אדם, ומספיק יכולת לטפל בדברים האלה.

<אווה בנטל: אני גם לא חושבת שאנחנו מוסמכים לטפל בדברים האלה.

<אווה בנטל: אני אמא לילדים, אני בלילה רוצה לישון בשקט.

<אווה בנטל: עברתי מהמרכז דרומה, ואני מוכנה לקחת את כל החישובים של לנסוע לעבודה במרכז, ולהתמודד עם דברים של פרנסה, בריאות, וכו', אבל לא יכול להיות שנכנסים לי הביתה – יש לי שני ילדים שישנים בבית.

<אווה בנטל: יש לי ילד בן 5, שעד היום לפני שהוא הולך לישון, אומר לי, אמא, אם יבוא גנב אני אקווצ'ץ אותו.

<אווה בנטל: אני צריכה להגיד לו, אל תדאג, אמא תשמור עליך - זה דבר שבלקסיקון שלי לא מקובל.

<אווה בנטל: יש פה אנשים מספיק מנוסים שיכולים לדעת שההבדל בין פריצה לאירוע גרוע יותר הוא שבריר שנייה.

<אווה בנטל: החלטה לא נכונה, סיבוב לא נכון, שנייה - והכול יכול להשתבש לדברים שלא עלינו.

<אווה בנטל: את כל זה אפשר למנוע.

<אווה בנטל: אני לא אשת ביטחון, אבל גדר, מצלמות, שיטור – אני באה מרמת השרון, יש שיטור קהילתי, יש מצלמות, יש אינטרקום, יש שומרים, יש את כל הדברים האלה.

<אווה בנטל: אין סיבה שפה ממזרח יש לך את חברון, וממערב יש לך את עזה, לא יהיה את הדברים הבסיסיים.

דוד אמסלם: תודה רבה.

<ירון אורן: אני ממושב קלחים, אני אח של גונן שהיה פה בישיבה הקודמת, והציג את נושא הביטוח והפריצות.

<ירון אורן: בסך הכול הסיפור ידוע.

<ירון אורן: יש לנו עסקים במושב, באזור, חווינו במהלך השנתיים האחרונות, נדמה לי סדר גודל של שבע פריצות, ועוד ניסיונות התפרצות, והביטוח כבר לא מוכן לבטח אותנו, זה מה שהזכרת קודם.

<ירון אורן: החידוש האחרון מהישיבה הקודמת שהייתה עוד פריצה, ועוד שלושה ניסיונות, שהכול מתועד במצלמות, ויש לנו עוד חשד לעוד שני ניסיונות שהם באזור שלא מצולם.

<ירון אורן: פשוט כל קול אזעקה - גם כשאנחנו ישנים במרכז ושומעים אזעקה של רכב, כולם קופצים בתוך הבית – הילדים, האשה, כולנו קופצים, זה מצב שהוא בלתי נסבל.

איתן ברושי: אדוני היושב ראש, השר, המפכ"ל, חברי הכנסת, קודם כל אני מברך על הדיון.

איתן ברושי: יצא לי יחד עם חבר הכנסת אוחנה ביוזמתנו לאחר האירוע במועצה אזורית ברנר, ישיבה חשובה עם השר, ונמסרו שם דברים, אני מניח שהוא יגיד.

איתן ברושי: אני רוצה לומר שניים, שלושה משפטים, בכל זאת, יושבים פה גם ראשי מועצות לשעבר, ולא רק מהאזור שדובר.

איתן ברושי: מדובר על אלף יישובים כפריים שיושבים על 85% מקרקעות המדינה.

איתן ברושי: המרחב הכפרי הוא צבא הגנה לאדמות ישראל.

איתן ברושי: בעצם, מה שנאמר פה על-ידי התושבים וראשי הרשויות, הוא דבר מאוד קשה.

איתן ברושי: אני רוצה להגיד שלפי דעתי קיים פער שנים בין הקצאת כוחות שיטור באמצעים למרחב העירוני, לעומת המרחב הכפרי.

איתן ברושי: אני הייתי ראש מועצה, אני יכול להשוות מה קיבלה מגדל העמק ומה קיבלנו אנחנו בעמק יזרעאל.

איתן ברושי: אני חושב שחייבים לשנות את הפרופורציות בין המשאבים שמושקעים על מרבית שטחה של המדינה, לבין הדגשים על פשיעה, אולי חמורה, שעליה נבחנת המשטרה.

איתן ברושי: כשבודקים איך מעריכים תחנה או מפקד, זה לא על המרחב הכפרי.

איתן ברושי: מה שתואר פה, הוא מגיע לקצה גבול הסבלנות שאפשר לאפשר גם כממשלה, וגם כתושבים וראשי רשויות.

איתן ברושי: אני חושב שהדברים שבטח ייאמרו בהמשך הם חלק מהתשובה.

איתן ברושי: מדובר פה, לפי דעתי, על הקמת מקור תקציבי לאמצעי מיגון שיכולים יחד עם החקלאים ויחד עם התושבים עם המדינה, כמו שיש עידוד השקעות הון בחקלאות ובתעשייה, להקים קרן למיגון מצלמות זעירות.

איתן ברושי: עיר ללא אלימות, זה נכון גם אצלנו לא רק בערים, והענשה נוספת שנדרשת פה.

איתן ברושי: השר דיבר על זה - אכיפה והענשה – לא מספיק מפחדים.

איתן ברושי: לכן אמרתי בקריאת ביניים, אולי הגיע הזמן שכן השתמשו בנשק שהוא חוקי.

איתן ברושי: לאחרונה היו בעמק יזרעאל מקרה בסוף שבוע ביישוב ערבי שירו על אנשים מכפר קיש, לפני זה במושב מולדת ירו ופצעו, ולפני זה במושב באזור ברנר.

איתן ברושי: לפי דעתי צריך לתת ביטחון, ואני מניח שהמדינה עושה את זה - שמי שמשתמש כדין בהגנה עצמית הוא לא ייענש, ועניין הגדרת המתנדבים.

איתן ברושי: אני חושב שיש קושי גדול בלהיות מתנדב בגלל המון ביורוקרטיה והמון בדיקות.

איתן ברושי: להיות שלישי בג'יפ לבוגרי צה"ל לא צריכים תהליך כזה ארוך של קבלה.

איתן ברושי: דרך אגב, במשמר האזרחי בעיר יותר קל להתקבל מאשר להיות במתמיד של המרחב הכפרי.

איתן ברושי: לכן אני חושב שמיגון, אמצעים ומתנדבים ומשאבים נוספים ופרופורציה אחרת, אדוני המפכ"ל, בחלוקת המשאבים של כוחות הביטחון והמשטרה.

איתן ברושי: גם לנו מגיע הגנה של משטרת ישראל, ודאי מי שפרוס על כל כך הרבה יישובים, על מרבית שטחה של המדינה, ודאי לאורך הגבולות כפי שתואר כאן.

איתן ברושי: תודה רבה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: חיים ילין, בבקשה.

חיים ילין: כבוד היושב ראש, באמת, אני מברך אותך כי הייתי פה בדיון הראשון, האמת שככה צריך לעבוד, בעקשנות, אין דרך אחרת כנראה בשביל לייצג בסופו של דבר את ראשי המועצות, את האזרחים ואת התושבים שיושבים שם.

חיים ילין: צריך לעשות הפרדה, כי ההפרדה נמצאת במקום - - - או לצורך העניין אוגדת עזה ברצועה של שבעה קילומטר, ומה מעבר לזה מבחינת מרכיבי ביטחון.

חיים ילין: אין ספק שהמשולש שנמצא שם שהוא בא מעוטף עזה, ונמצא בדרך דרום הר חברון, הגדר הפרוצה הזאת ממזרח מאוד בעייתית.

חיים ילין: תמיד אמרתי, שאם הוויכוח זה אם הגדר צריך לעבור אחרי סנסנה, או לפני סנסנה, אז חבר'ה, זה כבר לא מעניין, כי עד שהוויכוח הזה ייגמר אז התחושות נמצאות פה.

חיים ילין: צריך להיות גדר שהיא לא גדר פוליטית, באמת אני אומר את זה.

חיים ילין: גדר שבאה לטובת האזרחים במדינת ישראל שרוצים בסופו של דבר את המלה שנקראת תחושת ביטחון.

חיים ילין: כי ביטחון, חבר'ה, אין גבול.

חיים ילין: אנחנו עכשיו או-טו-טו אף-35, אני לא בטוח שזה יעזור להגן על האזרחים נגד הגנבים, אבל תחושת הביטחון זה אחד המרכיבים החשובים ביותר שיש.

חיים ילין: זה נמצא בדיוק במקום שאם ילד מפחד להיכנס הביתה, והחלוקה היא מאוד ברורה – מי שאמון על הביטחון זה צה"ל ומשטרת ישראל.

חיים ילין: מי שאחראי על תחושת הביטחון, על לטפל באזרחים, בדרך כלל זה ראש המועצה כי אליהם באים ראשון.

חיים ילין: עכשיו, מה הם באים ואומרים?

חיים ילין: -תנו לי את הכלים, תנו לי את הכלים הבסיסיים, אני אדע להתמודד עם הטילים ועם הגנבות ועם כל מה שיהיה, אבל תנו לי את הדברים הבסיסיים האלה, לא צריך הכול ביום אחד, צריך לעשות כמו שדובר פה – צריך את התעדוף, צריך את התקציבים.

חיים ילין: אני חושב שגדר ומצלמות זה אירוע שהוא מעכב, מי שירצה לגנוב יגנוב גם עם מצלמות וגם עם גדר.

חיים ילין: זה שילוב של מודיעין, וזה שילוב של נחישות, וזה שילוב של כל מה שאתם רוצים.

חיים ילין: אבל יש משהו שהוא כמעט ואתם לא תראו אותו בהרבה מאוד מקומות, כבוד השר אני אומר לך את זה.

חיים ילין: כמות המתנדבים שיש שמכפיל כוח מבחינת המתמיד, ומבחינת העזרה שהם יכולים לתת - כמה שאתם רוצים, לא מוגבל, בתנאי אחד שהם באמת מרגישים בעשייה, והם באמת יודעים שהם חלק מאיזושהי תכנית והם שותפים לה, זה מה שרוצים בקהילה להיות שותפים במשהו.

חיים ילין: הייתי בערד, אמר לי ראש העיר, תגיד לארדן, שאחלה, הקים שם משטרה, והביא שוטרים - בסוף זה לא רק מה אנחנו מביאים כאמצעים, אלא מה אנחנו עושים.

חיים ילין: יש את הדבר האחרון שאף אחד כמעט לא מתייחס, שגם כשהשוטרים תופסים, חבר'ה אם אין בבתי-המשפט הרתעה אמתית, אז נמשיך לרדוף אחרי הזנב של עצמנו.

חיים ילין: אם הם גונבים ויכולים להסתובב חופשי אחרי זה, זה לא יעזור מה נעשה וכמה גדרות נשים.

דוד אמסלם: תודה.

דוד אמסלם: זה לא הדיון שלנו.

גלעד ארדן: זה לא, אבל זו נקודה מאוד חשוב.

גלעד ארדן: אם גנב לא יושב אחרי זה במאסר כמה שנים, אין בעיה, אז גם אין פחד להיתפס.

חיים ילין: תקשיב, הם צוחקים עלינו, עושים צחוק.

דוד אמסלם: חיים, יש לנו לדיון עוד 45 דקות, אני רוצה לנצל אותם באופן אפקטיבי, אני רוצה שגם השר והמפכ"ל ידברו כאן.

נאוה בוקר: אני לא רוצה לחזור כאן על דברים שנאמרו, אבל מלה טובה ליושב ראש שהעלה את הדיון ולמשטרת ישראל שמתמודדת עם כל כך הרבה אתגרים.

נאוה בוקר: אנחנו חייבים לדאוג לתושבים.

נאוה בוקר: לביטחון האישי שלהם.

נאוה בוקר: אני חושבת שאנחנו צריכים לדאוג לתקציב ראוי למועצות המקומיות כדי שבאמת יוכלו לרכוש את אותם מרכיבי ביטחון, שערים, מצלמות וכל זה, ובאמת להעביר את התקציב כמו שדיברנו עליו.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: חבר הכנסת אכרם חסון, בבקשה.

אכרם חסון: אדוני היושב ראש, אם עד עכשיו התקיימו חמישה דיונים כאן, אני לא חושב שתהיה לנו תרופת פלא לפתור את הבעיות, ואני מצפה שהאנשים המכובדים שהגיעו, ראשי המועצות והאזרחים הגיעו גם בעתיד כדי לדבר על התמונה הקודרת והשחורה ששמענו כאן.

אכרם חסון: אין יותר קשה מהרגשת ראש מועצה שהוא לא יכול לתת ביטחון אישי לתושבי היישוב שלו, זה דבר שלפי דעתי לא ראוי, האזרחים האלה מדינת ישראל שלחה אותם לשם, ומדינת ישראל לא יכולה לפתור את הבעיה באמצעות המשטרה.

אכרם חסון: למשטרה אין כל הכלים, היא גם מתעסקת בתאונות דרכים, היא מתעסקת בפשיעה, היא מתעסקת במיליון דברים.

אכרם חסון: ולכן, כפי ששמעתי היום בבוקר, גם הממשלה נתנה תכנית מאוד מיוחדת ליישובים עוטף עזה.

אכרם חסון: צריכה להיות תכנית מיוחדת כדי לפתור את הבעיות עם תקציב מיוחד שכל השרים, עם ראש הממשלה, יחליטו איך מתמודדים עם הבעיה.

אכרם חסון: מצד שני, אתם לא מזכירים את הצד השני שמבצע את השוד.

אכרם חסון: הם אנשים עניים, הם אנשים מתוסכלים, הם אנשים במצב סוציו-אקונומי אחד, גם שם אנחנו צריכים להשקיע גם בתרבות, גם בחינוך, גם בתשתיות כדי שהם לא יעשו את המעשים הרעים שאנחנו לא מקבלים, ואנחנו נגד כל מה שקורה לתושבים שהלכו לשם כדי לחיות בכבוד, וכדי לקיים משפחות.

אכרם חסון: לכן אני אומר, הנושא הזה מאוד מורכב, אי אפשר להבטיח הבטחות סתם לאנשים המכובדים שיושבים כאן.

אכרם חסון: אנחנו צריכים באמצעותך, דודי, לבוא לממשלה ולבקש תכנית סטטוטורית מיוחדת כדי לפתור את כל הבעיות.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: חבר הכנסת זוהיר בהלול, בבקשה.

זוהיר בהלול: מזמן, אדוני היושב ראש, לא פגשתי שני ראשי ערים שמגלים איפוק ודרך ארץ, ולא מזכירים את העניין שכל כך מדגדג את השפתיים להאשים פלח אוכלוסין מסוים – באמת, גדלות נפש, כל הכבוד לכם.

זוהיר בהלול: אני כמובן מזדהה עם כאבם ועם מכאובם, למרות שהנאשמים הפוטנציאליים הם בני עורי ובני עמי.

זוהיר בהלול: מצד אחד, אני כמובן מסכים עם מה שאמר אכרם, כאשר אני נמצא לידך בשכנות, אתה לעולם לא תרגיש טוב, מכיוון שהוא לא מרגיש טוב, בסופו של דבר אתה גם תפגע.

זוהיר בהלול: מצד שני, אני ואיתן באותה מפלגה, אבל אני מתרעם קשות על ההצעה שלך להפוך את מדינת ישראל למדינת ירי.

זוהיר בהלול: אזרחים לא נולדו כדי לירות באחרים, אין להם את הכלים למרות חוק דרומי.

זוהיר בהלול: הם לא יודעים אם שיקול הדעת יעמוד בפני בית-משפט או לא.

זוהיר בהלול: נו באמת, איך אנחנו יכולים?

זוהיר בהלול: - יש משטרה, המפכ"ל יושב פה, יש את השר לביטחון פנים.

ענת ברקו: כשנכנס מישהו עם נשק, לשאול אותו למה הוא התכוון.

דוד אמסלם: חברת הכנסת ברקו, לא, לא אצלי.

דוד אמסלם: זה לא הדיון.

דוד אמסלם: תגיד כמה משפטים בנושא הזה, נתקדם.

דוד אמסלם: בבקשה.

זוהיר בהלול: אני מכיר את הדרישה שימוש קל על ההדק, נו, באמת, אל תהפכו את המדינה שלנו למדינת ירי, תמשיכו לשאוף למדינת חוק ומשפט במדינה שלנו – צדק, שהכול יעמוד בסטנדרטים ובפרמטרים אנושיים, ערכיים, ושלא נתלהם פה, באמת, שלא נהפוך את האנשים לעמידים באופן אוטומטי בפני שופטים.

זוהיר בהלול: משפט אחרון, אדוני, גם אני מצטרף לדברים שנאמרו כאן, צריך לתת להם את הכלים.

זוהיר בהלול: הם לא מבקשים דברים דמיוניים, מבקשים בסך הכול שער חשמלי, מצלמות וגדר - כמה שאני לא אוהב גדרות, כמה שאני מתעב גדרות, מכיוון שהם גורמים למדינה שלנו ולחברה שלנו להיות מבודדים, אבל מה לעשות, אולי שם כן.

זוהיר בהלול: אני בטוח שהקשב הרב של השר ושל המפכ"ל יביא לפתרונות מידיים.

דוד אמסלם: תודה.

דוד אמסלם: בקצרה.

ענת ברקו: תודה, אדוני היושב ראש, כבוד השר, אדוני המפכ"ל, נכון, הבקשות הן בסיסיות לגידור, לביטחון למצלמות.

ענת ברקו: היישובים בעוטף עזה הם בדיוק בעיני כמו יישובי צמודי גדר, זה גם העוטף, אבל שדות נגב ופיקוד דרום.

ענת ברקו: אני יודעת, תאמין לי שירתתי בפיקוד דרום הרבה מאוד שנים.

ענת ברקו: מעבר לזה, אני רוצה להתייחס במלה על הדברים שחברי זוהיר אמר.

ענת ברקו: אני לא חושבת שצריכה להיות יד קלה על ההדק.

דוד אמסלם: זה לא הנושא של הדיון שלנו.

ענת ברקו: לא משנה.

ענת ברקו: אבל אני אומרת, אנחנו רואים הרבה מאוד חקלאים, הרבה מאוד אנשים שבעצם נדרשים לתת מענה כי המשטרה לא יכולה להיות בכל מקום.

ענת ברקו: המשטרה במדינה שלנו היא לא מכסה רק פשיעה, היא גם מכסה טרור ובטחון פנים, ועושים עבודה יוצאת מן הכלל.

ענת ברקו: גם כשיש שריפות הם נמצאים בחזית, באמת, ראינו גם את העבודה גם של השר, וגם של המשטרה, גם בימים האלה, ואני רוצה להוקיר תודה על כך.

ענת ברקו: ולכן אני חושבת שמאחר ויש לנו אזרחים עם מודעת ביטחונית מאוד גבוהה ביחס למקומות אחרים בעולם, כן צריך לתת להם את הכלים.

ענת ברקו: ואם מישהו נכנס הביתה, צריך לומר את האמת - נתיבי הפשיעה הם נתיבי הטרור והרצח, זה אותם נתיבים.

ענת ברקו: אף אחד לא ישאל – חברי זוהיר – אף אחד לא ישאל את אותו אחד שנכנס למושב ופורץ או במולדת או במקום אחר, וזה לא משנה כרגע אם זה בעוטף עזה, או בכל יישוב אחר, למה התכוונת כשבאת?

ענת ברקו: עם עוד שלושה אנשים, עם בזנ"טים, וכל מיני סכינים?

ענת ברקו: – לא צריך לשאול אותם.

ענת ברקו: מי שנכנס למישהו הביתה, צריך לקחת בחשבון שהוא לא רק בא לשדוד, הוא גם יכול לרצוח על הדרך – זה הרבה פעמים מתפתח בכיוון הזה.

ענת ברקו: תודה לך, אדוני.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: אני רוצה לומר מספר משפטים, ואחר כך אני אעביר את רשות הדיבור לשר ואחר-כך למפכ"ל.

דוד אמסלם: כפי שאמרתי בפתיח, קיימתי פה חמישה דיונים, זה התנהל במשך שנה.

דוד אמסלם: פשוט שמעתי, אני חש את זה, אני גם בקשר איתם כמעט על בסיס יומי.

דוד אמסלם: מבחינתי, אני גם מודע לכל המטלות של המשטרה בכל הזירות והכול בסדר, אבל לטעמי, ולפי תפיסתי, יש דבר אחד בסיסי לפני הכול - לפני הרעש של המואזין, לפני הכול - זה הביטחון האישי של האזרחים.

דוד אמסלם: קודם כל אזרח במדינת ישראל מצפה מהממשלה שלו, דרך אגב, אזרח בכל מדינה, קודם כשהוא מגיע לבית שלו ששם בעצם זה דלת אמותיו, המקום הכי אינטימי שלו, שלא יפרצו לו לבית, זהו, פשוט.

דוד אמסלם: מכאן, זו בעיה של משטרה - אני אזרח, אני לא מפכ"ל המשטרה.

גלעד ארדן: אם אנשים מצפים ככה אף אחד לא יעשה אזעקה באף מדינה, באף בית.

דוד אמסלם: אני רוצה להסביר.

דוד אמסלם: מכאן זו הבעיה של המשטרה בגלל שהיא הגוף שאמור למנוע את זה.

דוד אמסלם: לפי תפיסתי, וככה אנחנו בעצם ביקשנו מהגורמים שהיו כאן בדיונים - - -

גלעד ארדן: היא לא אמורה למנוע את זה, אתה טועה.

גלעד ארדן: משרד החינוך אמור לחנך את הילדים לא להגיע לגניבה, וההורים גם אמורים למנוע את זה, זה אמירות לא נכונות.

גלעד ארדן: המשטרה צריכה לתפוס את הגנבים - - -

ענת ברקו: לא, אבל היא גם עוסקת במניעה.

דוד אמסלם: אני יש לי את העמדה שלי, אחר כך תגיד את העמדה שלך.

גלעד ארדן: היא גם עוסקת במניעה, אבל אי אפשר להגיד שהמשטרה זה תפקידה העיקרי.

דוד אמסלם: בסדר, לא חשוב, אני חושב ככה.

דוד אמסלם: אתה יודע, כל אחד בא מהזווית שלו.

דוד אמסלם: אני לפי הדברים שאתה אומר, בעצם נשחרר את המשטרה מהמטלה הזאת, וכל אחד יבוא וייקח לעצמו את - - -

גלעד ארדן: לא, אבל אתה אומר שרק היא אחראית על מניעת - - -

דוד אמסלם: לא אמרתי מניעה.

דוד אמסלם: אמרתי שזה אירוע משטרתי פר אקסלנס מהרגע שקרתה הגניבה.

דוד אמסלם: זאת אומרת, יש הליך, לכן אני חושב, וגם אף אחד לא חושב לרגע שלא תהיה גניבה, זאת לא השאלה.

דוד אמסלם: אני עשיתי את הדיון כאן בגלל שזה חרג מהפרופורציות לגמרי, אף אחד לא היה מקבל את זה.

דוד אמסלם: אם היינו גרים שם בוודאי אף אחד לא היה מקבל את זה, אף אזרח לא מקבל את הפרופורציות האלה.

דוד אמסלם: אני עשיתי פה חמישה דיונים, כל פעם הקצין מתחלף, ביקשתי תכנית פשוטה, לא צריך כור אטומי דימונה – פשוט.

דוד אמסלם: יש מרכיבים של קצת גדר, קצת שער, ביטחון קטן, ובסדר, כמו כל מקום, כמו שאני עושה בבית שלי.

דוד אמסלם: בבית שלי אני מגדר, ויש לי איזה מצלמה קטנה, ומכאן אפשר לעשות את האקספלורציה ולהבין שזה ככה עובד.

דוד אמסלם: במקום לשים שומר בכל מאה מטרים, לפעמים שווה לעשות גדר.

גלעד ארדן: מה יש בבית שלך?

דוד אמסלם: יש לי גדר ומצלמה קטנה.

גלעד ארדן: זה עיריית מעלה אדומים עשתה לך את זה?

דוד אמסלם: לא, אני.

גלעד ארדן: שאלתי.

דוד אמסלם: כבוד השר, אני אחר כך אתן לך להגיד מה שאתה אומר.

דוד אמסלם: מה שאתה רוצה – תרצה להגיד שכל אזרח ייקח על עצמו את הביטחון, אין לי שום בעיה עם זה.

גלעד ארדן: אני לא רוצה.

גלעד ארדן: אני רק לא רוצה ליצור אשליה הפוכה - הדברים שלך עלולים לגרום.

דוד אמסלם: אני אתן לך את הבמה, תגיד מה שאתה רוצה, תציג איך שאתה רוצה את הדברים.

דוד אמסלם: אני לא רואה את הדברים ככה.

גלעד ארדן: עוד לא יודע איך אני רואה את הדברים.

דוד אמסלם: אני חושב שזה אירוע שהמשטרה צריכה לקחת אותו לידיים, כמו שהצבא לוקח.

דוד אמסלם: אמר פה תמיר, יש פה מצב אבסורדי.

דוד אמסלם: יש לו 15 יישובים – שבעה בתוך הגדר, שמונה מחוץ.

דוד אמסלם: יש שם שני אירועים שונים, עכשיו הוא ראש מועצה של שניהם.

דוד אמסלם: דרך אגב, הם יושבים במליאת המועצה, כולם אותו דבר.

דוד אמסלם: אחד מתלונן על הפריצות שלו כמעט כל רבע שעה, והשני חי בסדר, אחלה.

דוד אמסלם: – למה?

דוד אמסלם: שם הצבא מטפל, וכאן - - -

<שי חגג': מרכיבי ביטחון.

דוד אמסלם: התכוונתי מבחינת הביטחון.

דוד אמסלם: אז ברור שהצבא עושה את זה בגלל נושאים פח"עים וכו', מסיבות אחרות, אבל התוצר לוואי של האירוע הוא כזה, אז לכן אנחנו צריכים להבין שזה עובד.

דוד אמסלם: אני בעצם ביקשתי את הדיון, גם פניתי לשר, גם דיברתי אתו.

דוד אמסלם: אני חושב שצריכים להיות – אני לא בא להרכיב את תכנית הביטחון, אבל בוודאי ובוודאי שגם יש מרכיבים קרקעיים קבועים עם השקעה לא מסובכת כדי לצמצם את התופעה עד כמה שהדבר ניתן.

דוד אמסלם: זה בעצם מה שאני מצפה מהמשטרה לעשות.

דוד אמסלם: בסופו של דבר הם צריכים לצמצם את התופעה הזאת.

דוד אמסלם: אני לא אומר לחסל אותה כנראה אי אפשר כל עוד מדובר בבני אדם, אבל לצמצם בוודאי ובוודאי, זו השאיפה ללכת לשם ולעשות את זה במהירות.

דוד אמסלם: אני חושב שאחרי הדיון הראשון שאני עשיתי כאן, כבר הייתי צריך לעלות - הבאתי כאן את סגן מפקד המחוז, או את מפקד המחוז, הרמתי לו פריסקופ, חשבתי שהוא כבר יילך ויתחיל לרוץ קדימה.

דוד אמסלם: אני בדרך כלל לא מזמין לא את השר ולא את המפכ"ל לאירועים שלי, אלא אם כן הם דרמטיים.

דוד אמסלם: אחרי שנה שאני באירוע, החלטתי כנראה שהכתובת היא כאן, בגלל שבדרך כנראה אי אפשר לזוז.

דוד אמסלם: לכן אני ביקשתי להזמין אתכם, ועכשיו אני מעביר את זכות הדיבור לשר.

דוד אמסלם: בבקשה.

דוד אמסלם: קודם כל, אני מודה לכם על זה שבאתם, באמת, ואני מכבד.

דוד אמסלם: בבקשה, אדוני השר.

גלעד ארדן: תודה אדוני היושב, אז קודם כל אני מודה לך שאתה נותן תשומת לב לנושאים האלה כי הם נושאים חשובים, ואין ספק שהביטחון האישי בעיניי זה הדבר הכמעט מרכזי ביותר שאזרחי המדינה חשוב להם, ומצפים מהממשלה ומהמדינה שהיא תספק להם אותו.

גלעד ארדן: מצד שני, לא נכון יהיה לייצר איזושהי תחושה של אשליה, כאילו יש דבר כזה לא בארץ ולא בעולם, ולא בשום מקום על פני כדור הארץ של ביטחון אישי מאה אחוז.

גלעד ארדן: זאת אומרת, כל עוד יש בני אדם, מה לעשות, במקורותינו נכתב, כי "יצר לב האדם רע מנעוריו" – אז יש אנשים שעושים מעשים רעים.

גלעד ארדן: ולהגיד, תיכף נפרוט את זה לפרוטות, כשאנחנו, כנבחרי ציבור, חברי כנסת, שר, מפקדים, ובסוף על מה אנחנו מדברים?

גלעד ארדן: אנחנו מדברים הרי על הקצאת משאבים, בין אם המשאבים האלה הם משאבים חומריים, ובין אם זה כוח אדם.

גלעד ארדן: אז יש פה שני כללים מאוד פשוטים.

גלעד ארדן: אחד - אתה יכול לתת רק מה שיש לך, אתה לא יכול לתת מה שאין לך.

גלעד ארדן: שנית, גם כשאתה נותן, אתה צריך לתעדף ולראות אל מול כל המשימות שיש לך, מה אתה מסוגל לתעדף, הרי אף אחד לא חושב פה שיש במשטרה איזשהו בזבוז גדול של כוח אדם.

גלעד ארדן: במשטרת ישראל, את ההשוואות האלה אני עושה כל שנה עוד לפני שנכנסתי לתפקיד, דרך אגב, וראיתי את זה גם אחרי שנכנסתי לתפקיד.

גלעד ארדן: אתה מקביל את משטרת ישראל לרוב המשטרות בעולם המערבי בעיקר, אז אתה רואה שאנחנו נמצאים בחלק התחתון מאוד מבחינת כוח אדם, מבחינת כמות שוטרים לאלף נפש, תוסיף לזה את משימת הטרור שהיא ייחודית למדינת ישראל, ותיכף נחבר את זה הרי למה שקרה בשנה האחרונה גם במרחב הכפרי, בצדק, ציינתם שהייתה בו עלייה בהיקף הפשיעה, אז משטרת ישראל, כשהיא צריכה להתמודד גם עם גל טרור כמו שחווינו מספטמבר שנה שעברה, ולרכז אלפי שוטרים בירושלים כדי לייצר מענה ותגובה מידית לאירועי טרור, אז ודאי שלדבר הזה, לצערי, יש כנראה גם השלכה על רמות פשיעה באזורים שמהם נלקחו השוטרים.

זוהיר בהלול: כמה שוטרים?

גלעד ארדן: אני לא זוכר להגיד פה בעל-פה, אבל אני יכול להעביר לך.

גלעד ארדן: הצגתי את זה בוועדה לפני מספר חודשים.

גלעד ארדן: אני לא אומר שאנחנו במקום הכי נמוך בעולם, אבל בעולם המערבי אנחנו בחלק התחתון.

גלעד ארדן: וגם הספירה במשטרת ישראל, למשל, סופרים את כולם – גם אנשים בתפקידי מנהלה.

גלעד ארדן: משטרות אחרות בעולם, בדרך כלל בכלל זה לא נספר, נספר רק הכוח המבצעי.

גלעד ארדן: הכוח המנהלי חלק נכבד ממנו בכלל לא לובש מדים, הוא חלק מהמשטרה והוא לא נספר.

גלעד ארדן: אני עוד פעם אומר, יש פה פער היסטורי של כמות היקף כוח האדם של משטרת ישראל שאנחנו בשנה האחרונה עושים דברים ומתחילים ליישם תכניות, לא רק הבטחות, תכניות כבר שמיושמות שלא היו מעולם.

גלעד ארדן: מאז קום המדינה, מה לעשות, עוד מעט 70 שנה לא נבנו תחנות משטרה ביישובים ערבים, מי כמוכה יודע את זה.

גלעד ארדן: להקים תחנת משטרה ביישוב ערבי ולגייס לשם 100 או 200 שוטרים זה לא פרויקט של בין-לילה.

גלעד ארדן: בכלל, לגייס שוטר ולהכשיר אותו עד שאפשר לשלוח אותו לשטח, זה תהליך של שנה לפחות.

זוהיר בהלול: אבל דווקא בעניין הזה הצלחתם, מכיוון - - - להתגייס למשטרה.

גלעד ארדן: זוהיר, אנחנו עובדים על זה קשה, כולל הקמת מנהלת בתוך המשטרה.

גלעד ארדן: אני מזכיר את זה, אגב, בנושא של תעדופים.

גלעד ארדן: כאשר מדובר, כפי שציינת בצדק, אכרם, שכאשר אתה מדבר על זה שאתה מקים תחנת משטרה ביישוב ערבי, והדור הצעיר שם כבר מילדות לומד הרבה יותר על אכיפת חוק וסדר, אז לאחר מכן, ההשלכה היא גם האם הצעירים ביישוב הבדואי בנגב יגדלו בצורה כזאת, או שהם ימשיכו לצאת החוצה ולפרוץ למושבים או ליישובים הסמוכים.

גלעד ארדן: אלו תהליכים של טווח בינוני ארוך, ואת התוצאות שלהם לא תמיד רואים באותה שנה.

גלעד ארדן: זה לא אומר שהמשטרה לא נדרשת להקצות מתוך משאביה מאות מיליוני שקלים, אנחנו מדברים על תכנית של שני מיליארד שקל.

גלעד ארדן: למשל, התכנית של האכיפה של החוק והסדר במגזר הלא יהודי.

גלעד ארדן: תחבר לזה את גל הטרור בירושלים, ואת העובדה שדרשנו וקיבלנו תקציב לתכנית רב שנתית, אחרי – פה זה לא 70 שנה, זה 50 שנה, מ-67' לא היו תחנות משטרה, ואפילו לא נקודות משטרה במזרח ירושלים - אתה יודע את זה ודאי יותר טוב ממני.

גלעד ארדן: אז עכשיו אנחנו ביישום של תכנית שבה מגייסים 1,250 שוטרים למזרח ירושלים, לחיזוק מחוז ירושלים, הרוב זה למזרח ירושלים, כולל נקודות משטרה שלא היו מעולם בשכונות כמו: ג'בל מוכבאר, ומקומות אחרים, שמי חלם פעם – חלם כן, אבל רק חלום שתהיה נוכחות של משטרת ישראל.

גלעד ארדן: אני אומר את זה כי חשוב לי שהשיח יהיה בפרופורציות.

גלעד ארדן: אני מבין לגמרי את התחושות של ראשי המועצות, כי הם אלו שהתושבים פוגשים ביום-יום, הם לא פוגשים אותי, ולא את המפכ"ל, והתסכול שלהם יוצא על ראשי המועצות.

גלעד ארדן: אבל פה אנחנו בשיח שברמה שמסתכלת על כל המדינה, וברמה הלאומית, וצריך באמת להסתכל על איפה אנחנו נמצאים ולאן אנחנו הולכים.

גלעד ארדן: אנחנו לא מטשטשים את הבעיה.

גלעד ארדן: ובהחלט, בשנה האחרונה, במרחב הכפרי הייתה עלייה – עלייה בפריצות, עלייה בפשיעה החקלאית.

גלעד ארדן: בהחלט, אנחנו צריכים לתת לדבר הזה מענה.

גלעד ארדן: אבל צריך גם להבין שאין אוקוס פוקוס.

גלעד ארדן: כשאין גדר הפרדה שסוגרת את כל המרחב, וכשיש - נמצאים פה במקרה שני ראשי רשויות שסבלו מאוד מהעלייה, אבל אם תיקח לפי הנתונים שאני קיבלתי, במועצה אזורית לכיש, יש אפילו עלייה גדולה יותר.

גלעד ארדן: ואם תיקח במועצות אזוריות בצפון, או אזור קו התפר, גם כן.

גלעד ארדן: אז כשציינו פה בצדק – איפה ברושי, שיש אלף יישובים, והמועצות האזוריות פרוסות על 85% משטחה של מדינת ישראל, אז בוא נבין את הפרופורציה, מה זה אומר לקחת משטרה ולנסות מהמרחב העירוני, איפה ש-92% מאזרחי המדינה איפה מתגוררים, ולנסות לפרוס את המשטרה הזו באיזושהי צורה – אני לא יודע להגיד איך לעשות את זה, בלי תוספת מאוד גדולה של כוח אדם.

גלעד ארדן: בהקשר הזה צריך להיות בפרופורציות, תיכף המפכ"ל גם יציג את הרעיון המסדר, איך הוא חושב שמג"ב שאחראית על המרחב הכפרי אמורה לתת מענה אולי טוב יותר.

גלעד ארדן: פה אני נוגע להקשר של מרכיבי ביטחון.

גלעד ארדן: גם פה, חשוב לי שהעובדות יהיו ברורות.

גלעד ארדן: מאז קום המדינה לא היו מרכיבי ביטחון במרחב הכפרי נקודה.

גלעד ארדן: היה משרד ביטחון, איפה שמשרד הביטחון החליט, סבירסקי, האגדי – הייתי גם שר להגנת העורף, שיש קירבה לאזורי גבול, או קו התפר, או סיכון לפח"ע זה אך ורק החלטות של משרד הביטחון שהוא אחראי על ביטחון מטרור, פח"ע וכו', ברמה הלאומית, שם משרד הביטחון שהוא טיפה יותר גדול ועשיר מאתנו, החליט לתת סל מסוים ליישובים.

גלעד ארדן: שום יישוב במדינת ישראל עד היום לא קיבל מרכיבי ביטחון, אלא אם כן זה היה דרך משרד הביטחון.

גלעד ארדן: ולכן כשמדברים גם כן על האוצר או עלינו - - -

דוד אמסלם: על זה בוכה הנביא – בשביל זה הדיון.

גלעד ארדן: מאה אחוז.

גלעד ארדן: אבל צריך להבין ששר, ופה גם, אנחנו בשיח של אנשים מבוגרים כבר, אין לו סמכות להחליט עכשיו - אני רוצה תיתן לזה, זה, מרכיבי ביטחון - אין דבר כזה.

גלעד ארדן: אנחנו בעידן אחר, יש משפטנים, יש קריטריונים, יש דרוג למס, יש פריפריה, יש רמת פשיעה - ואם אתה נותן למישהו מרכיבי ביטחון, כל מי שיעמוד באום קריטריונים, צריך לקבל בדיוק את אותם מרכיבי ביטחון.

גלעד ארדן: מה לעשות, שר שיש לו תקציב של המשרד ש-80% ממנו זה המשכורות של השוטרים, והכבאים, והסוהרים, והאוכל לאסירים, והחשמל וכו', אז מרחב הגמישות שלו באמצע שנה להחליט עכשיו שהוא בונה גדרות לכל היישובים במדינת ישראל, או לחלקם, ומצייד אותם במצלמות – נכון, יש כאן טעות היסטורית, מסכים אתך, עיר ללא אלימות לא הייתה צריכה להיות רק עיר ללא אלימות, היא הייתה צריכה להיות מושב ללא אלימות, ומועצה אזורית ללא אלימות.

גלעד ארדן: אבל גם כאשר אנחנו הולכים לתקן את זה, צריך להבין שאנחנו יכולים לתקן את זה באיזשהו מדרג.

גלעד ארדן: פה היינו מאוד קשובים לנושא הזה.

גלעד ארדן: אז יכול להיות שפה ציינת – יכול להיות שחוסר תיאום בין גורמים במשטרה ובמשרד בדיווחים לוועדה, גל טרור, שנה ראשונה, אבל זה לא מלמד על הקשב.

גלעד ארדן: כמו שציין פה ראש המועצה, היו מבצעים ממוקדים של המשטרה.

גלעד ארדן: הרי בדרך כלל, שתבין, שיבינו גם חברי הכנסת, בדרך כלל יש איזושהי כנופיה שראתה איזושהי פירצה שקראה לגנב, והם חוזרים למקום הפשע.

גלעד ארדן: כאשר המשטרה עושה מבצע ממוקד ולוכדת אותם, אז זה לא במקרה שיש עכשיו ירידה משמעותית בנתונים, כי כנראה שאותה כנופיה הייתה אחראית לחלק משמעותי מהפריצות שם.

גלעד ארדן: אז פה אני חותר לסיום, היינו מאוד קשובים.

גלעד ארדן: קיימנו ישיבות רבות גם עם המפכ"ל אצלי במשרד, עם מפקד המחוז ועם ראשי הרשויות.

גלעד ארדן: ניסינו לייצר איזושהי חבילה, למרות שזה אמצע שנה, ואמצע שנת תקציב, כשאנחנו חילקנו את זה לשלושה חלקים.

גלעד ארדן: חלק אחד – זה מה אני יכול לתת לחקלאי עצמו תחושת ביטחון טובה יותר, ופה בהקשר הזה הלכנו לשינוי התבחינים שיאפשרו בעצם לכל חקלאי לקבל מתוקף היותו חקלאי רישיון נשק, אבל זה לא כדי - כמו שכמה פופוליסטים מתחו על זה ביקורת, זה לא כדי להטיל את האחריות עליו, ממש לא, ברור שהאחריות נותרת אצלנו, ואין לנו כוונות שכל חקלאי יירה בכל מי שנכנס לשטח שלו, החוק לא מאפשר את זה, ואני גם לא מציע שהוא יעשה את זה, זה נועד למצב שבו הוא חש סכנה לחייו.

גלעד ארדן: במקרה הזה גם החוק מאפשר לו להגן על עצמו, ואני החלטתי שצריך לתת לו גם את הכלים להגן על עצמו למצב כזה כי יישובים חקלאיים הם יותר מבודדים, מרחקי ההגעה בדרך כלל הם יותר גדולים, ולכן המצב הזה צריך לאפשר את זה.

גלעד ארדן: דבר שני – מרכיבי ביטחון.

גלעד ארדן: גם פה אין ברירה אלא לתעדף 1,000 ישובים.

גלעד ארדן: כשמדברים על מועצות אזוריות אז זה נשמע לא הרבה, כי אין הרבה מועצות אזוריות, אבל כשמדברים על יישובים, אז הוא יש לו 16 יישובים נדמה לי למרחבים, לו יש שמונה – אז תחשוב על לבנות גדר על כל אחד מהיישובים, אתה תגיע לכסף שאנחנו לא יודעים לתת אותו, אנחנו נצטרך להסתכל מה הסכום שאנחנו מסוגלים להביא יחד, ולהקצות אותו בהתאם לקריטריונים שוויוניים.

גלעד ארדן: כרגע המשרד לביטחון פנים – עוד פעם, עשינו את זה על חשבון הרבה מאוד דברים אחרים של המשרד, מתוך הבנה שהנושא של מצלמות, של גדר או חלופה לגדר, כי לימדו אותי שאפשר גם על-ידי טרסה למנוע כניסת רכבים, ועוד מרכיבים מסוימים.

גלעד ארדן: אנחנו נדע להקצות סדר גודל של 15 מיליון שקלים כדי שזה יהיה אפקטיבי גם אני הנחיתי לצמצם את מספר המועצות האזוריות, כך שבאמת רק רשויות מדרוג למס מסוים ומטה, ובפריפריה, ועם אחוז פשיעה מסוים ייכנסו לתכנית הזאת.

גלעד ארדן: אני חושב שכן, יש כאן בשורה של אמצעים שלא ניתנו מעולם במרחב הכפרי.

גלעד ארדן: זה לא מספיק, אני חושב שצריך יותר מזה, צריך לתת את הדעת מול האפשר מה אפשר בטח בתקציבים הבאים.

גלעד ארדן: אבל אני חושב שזה כן ייתן איזשהו מענה חירום למה שקורה כרגע.

גלעד ארדן: ושוב, להודות לך על העקשנות, זה נראה לפעמים בקונטקסט שלילי - התמדה ונחישות בהקשר הזה.

דוד אמסלם: תודה רבה, כבוד השר.

דוד אמסלם: אני לא רוצה להלאות את כולם, אבל כבר בלופ הזה בשלושה שבועות האחרונים.

דוד אמסלם: בחודש האחרון גם יושב עם האוצר, זאת אומרת, אני לא רק נותן עצות, אלא אני גם מנסה לסייע בנושא התקציבי.

גלעד ארדן: יש לך הישגים - גם אגרות מבצעיות אתה הבאת לביטול יחד אתנו, גם דברים שעולים כסף.

דוד אמסלם: אני אבקש מאמיר, בסך הכול, אחרי שנגמור את הכול נשב כאן, מדובר בסכום שאנחנו גם נכפיל אותו וכו' ממקורות חיצוניים.

דוד אמסלם: אני רוצה להציע את ההצעה הבאה.

דוד אמסלם: אני בדיונים שלי שעשינו כאן, אדוני המפכ"ל, אני לא ציפיתי שמישהו יבוא ויגיד לי, דודי, שבוע הבא הכול בסדר, בכלל לא.

דוד אמסלם: אני ציפיתי שתהיה עבודת מטה במשטרה – כך אני בנוי.

דוד אמסלם: שהמשטרה תכין תכנית בכלל לא כסף, כלום.

דוד אמסלם: היא יכולה להגיד רבותיי, אנחנו נכנסנו לאירוע, הבנו, חקרנו, בדקנו, זו התכנית שלנו.

דוד אמסלם: יכול להיות שהתכנית אומרת אין כלום, בסדר, אין מה לעשות זה המצב.

דוד אמסלם: יכול להיות שהתכנית אומרת שצריך לקנות מסוק לכל מושב – אני סתם נותן את הקצוות.

דוד אמסלם: אבל יש תכנית, וברור לי לחלוטין שהתכנית שהיא רב שנתית, בגלל שזה אירוע גדול מאשר להביא איזה 15, 20 מיליון שקל.

דוד אמסלם: אני ציפיתי לראות תכנית, ברגע שיש תכנית, יש לנו יעד, אנחנו מציינים לאן אנחנו רוצים ללכת.

דוד אמסלם: ברמה של הכספים האלה אנחנו מכבים שרפות.

דוד אמסלם: בשנה הבאה עוד פעם, נלך ונקושש – זה לא שם.

דוד אמסלם: לכן אני חושב, כמו שהצבא עושה את זה, הצבא זה בילד-אין בהגדרת העבודה שלו, התפיסה.

דוד אמסלם: כרגע אני מדבר אתכם מבחינת התכנית, עזוב כסף.

דוד אמסלם: יכול להיות שיש לנו תכנית מצוינת, ואין לנו כסף לעשות אותה.

דוד אמסלם: בבקשה, אדוני המפכ"ל.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: אדוני היושב ראש, קודם כל אני מברך שהגענו לחוף מבטחים עם מה שהגענו, גם אם זה מעט, אבל אני רוצה רגע להבהיר משהו.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: אני חושב שתכניות כאלה לא יכולות לצמוח ב - - -.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: אני יכול לעשות תכנית שאין לה שום אחיזה במציאות התקציבית, וגם אם המשטרה רוצה הרי להוציא עוד כסף אסור לה, הגורם שיכול להוציא את הכסף זה המשרד, והשר נרתם פה לאגם כסף ולהקצות.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: אבל ברור שתכנית כזאת היא אינסופית, ולכן ברור שקודם כל צריכה להתקבל החלטה של האילוצים - מה גודל התקציב הרלוונטי.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: משטרת ישראל יכולה לקחת את הדבר הזה, ולהגיד, או.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: קיי.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: על-פי סדרי עדיפות מה היא מציעה לעשות.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: אני לא רוצה להיות הגורם, אסור לי להיות הגורם שמקצה כסף, לא שזה נכון גם מבחינה ציבורית, אבל בהחלט כשהשר אומר לי זה התקציב, עשה אתו הדבר הטוב ביותר מבחינה מקצועית, יהיה לנו מה להגיד בהקשר הזה.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: בהחלט, היינו שותפים לגיבוש המודל, אבל בסוף החלטה פוליטית, חשובה, וההיחלצות של השר לטובת הקצאת כסף למרכיבי מניעה היא בהחלט חשובה בהקשר הזה.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: תפקידנו אנחנו כמשטרה זה שני דברים: אחד, להיות חלק מהשכל של התהליך הזה, אבל בעיקר לחבר אותו לשיטור וללחימה בפשיעה, כי בסוף הדברים מסתנכרנים, ואנחנו נבחנים על התוצאה שאנחנו מביאים בהקשר של השיטור.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: אני רוצה כמה דברים לומר פה שאני חושב שחשוב להבין אותם, וגם מהלכים שאנחנו עושים.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: אנחנו כבר בשיאם, בחלקם, אני מבין, כבר תוצאות חשובות שכולם מסתנכרנים מהמאמץ הזה.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: דבר ראשון זה הנושא של מג"ב.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: היסטורית, מג"ב פועל במרחב הכפרי שיש שם יתרון יחסי, ואני לא ארחיב מאיפה הוא נובע, אבל הוא בהחלט יתרון יחסי לאורך שנים.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: לצערי, בגלל ירושלים, חלק משמעותי מאוד מהשיטור הכפרי היה בירושלים לטובת התמודדות עם גל הטרור.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: אנחנו הבנו שמיד משלמים מחיר, בפשיעה החקלאית בעיקר, ולכן, מיד החזרנו את חציו, וניהלנו סיכונים עם גורמי שיטור אחרים על חשבון כמובן מרכז הארץ.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: אבל בסופו של דבר הבנתי מיד שאם אנחנו רק נבנה על השיטור לא נתקדם.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: לכן, לקחנו את מג"ב, והפכנו אותו לגורם שנלחם בפשיעה ולא רק נותן שיטור, קרי, חיברנו אותנו לכל יכולות המודיעין והחקירה.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: זה לא טריוויאלי, היו ויכוחים עזים בתוך המשטרה אם זה נכון, אבל אני חשבתי שזה נכון.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: הלכנו פה למהלך שכבר משיג הישגים ב-16', ומחציון 16' יש בלימה של הפשיעה החקלאית, וזו הוכחה לכך בעקבות תפיסות כמובן, זה לא נובע מזה שיש יותר, אין אפילו עוד שוטר אחד.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: בעקבות זה שכל הפעילות מתבצעת בצורה מוכוונת מודיעין, יש תפיסות של כנופיות אחת אחרי השנייה, צריכים גם להחזיר אמצעים גנובים – טרקטורים, פרות, כבשים וכו', וזה דרמטי לחקלאי.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: אני לא צריך לספר פה לאף אחד מה המשמעות של חקלאי שמקבל איזה מכה כזאת הוא נעלם, הוא התאדה - זה ברור לנו העניין הזה.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: זה לא שגנבו מאיזה מחסן כמה מחשבים, זה יכול להיות מה שנקרא בינארי, או שהוא קיים, או שהוא נעלם.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: בעקבות הדבר הזה, ועל בסיס התובנות של הדבר הזה, יצאנו - - - מאוד מורכב של להיערך מחדש עם מג"ב בכל המרחב הכפרי, עם תפיסה חדשה, עם סנכרון בין מג"ב ובין הכחולה, וגם עם העמקת האחריות של מפקדי התחנות על המרחב הכפרי עם המג"ב שלרשותם, אני לא אפרט פה את כל העומק הזה, זה מורכב, אבל זה מאגם לנו כוחות לפעילות יזומה על חשבון – מה שאנחנו קוראים דורי, דורי של כל מיני שיטור כפרי.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: אנחנו בפיילוט של מימוש דבר כזה כרגע בצפון.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: גם ראשי הרשויות הם חלק מהשיח הזה.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: בהתחלה הם נרתעו, אחר כך הם הבינו שזה מביא תוצאות טובות, ואנחנו נמצה את השיח עם כל ראשי המועצות כדי שכולם יבינו לאן אנחנו הולכים, וכדי שיבינו שזה מעמיק את השיטור הכפרי ולא מוריד אותו – להיפך, זה מעמיק גם את האחריות של מפקדי התחנות.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: יש עוד תוספת – זה כולל תוספת משאבים ל-17'-18' כדי להגדיל את היכולת המודיעינית חקירתית בהקשר של מג"ב והמיקוד שלו.

ענת ברקו: יש לכם שני פרקליטים בצפון - - -

דוד אמסלם: חברת הכנסת ברקו, לא, אל תתייחסי.

דוד אמסלם: לא מתייחסים באמצע.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: כשאני אומר לחבר מג"ב למודיעין, אולי אני אסביר את זה.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: בסופו של דבר, גורם אגמי, גורם שיש לו גייסות, שהשכל נמצא אצלו, הוא הרבה יותר אפקטיבי, מאשר הוא צריך להישען על חלוקת קשב של גורם אחר.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: היה ויכוח אם זה נכון – איך היינו לוקחים את מג"ב למקום הזה.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: לקחנו את מג"ב למקום הזה, ואנחנו מעמיקים את זה ב-17', 18' משמעותית, זה מאפשר להיות הרבה יותר אפקטיבי.

גלעד ארדן: כל יכולות המודיעין של מג"ב, מג"ב הוא כוח יותר לוחם.

גלעד ארדן: ברגע שאתה תחבר אותו ותבנה לו גם כוחות מודיעין משלו, זה הרעיון של המפכ"ל, הוא יהיה מסוגל לפענח פשעים.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: ב-16' כבר הישגים דרמטיים של מג"ב בתחום הזה, ואין לי ספק שעוד יעמיקו ב-17', 18' - זה מכלול אחד.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: המכלול השני, צריך לזכור, שברגע שאנחנו מוסיפים תחנות, אמנם תחת הכותרת מגזר ערבי, אגב, לא כולם, יש גם תחנות שאנחנו רוצים להכניס גם באזור שהוא המגזר שהוא לא ערבי, באזור הכפרי, אבל זה נכון שמרכז הכובד במגזר הערבי.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: אבל איך שלא תהפוך, מה שקורה זה, השטח, אנחנו לא כבשנו עוד שטחים, אנחנו מחלקים את מדינת ישראל לשטחים - - - של תחנות.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: זאת אומרת, מחלקים את הקשב בצורה טובה יותר - אין פה כיבוש, באותו גודל שטח, חילקנו אותו ליותר תחנות.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: המשמעות של הדבר הזה שעולה קשב למרחב הכפרי מפני שאנחנו כאילו משחררים את המט"ח העירוני במרחב הכפרי.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: עכשיו אפרופו מה שנאמר פה, חבר הכנסת ברושי שיצא, שאמר שיהיה מפקד, על זה הוא נמדד, כן על זה הוא נמדד כי זה מה שיש לו, יש לו מרחב כפרי על זה הוא נמדד.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: אין לי ספק שזה עוד יעמיק את המענה מפני שבסופו של דבר יצא שטח כפרי, יש מפקד, על זה הוא נמדד, בזה הוא גם מתמחה עם הפעלת כל כוחות השיטור בתחום הזה, ואין לי ספק שתוספת התחנות שאנחנו מתחילים להכניס אותן מ-17' ו-18' ו-19' ייתן מענה שיילך והשתדרג בהקשר הזה.

גלעד ארדן: גם באזור שלהם תחנת נתיבות היא גדלה, למשל, היא אחראית גם על שדות נגב, וברגע שגם ירושלים גדלה, ואתה לא תיקח כלום לירושלים, אז היקף כוח אדם שיוקצה לאזור הזה באופן טבעי הוא גדל מבחינת כמות שוטרים.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: כמובן, כל מה שקשור ברמת ביטחון ירושלים הוא דרמטי לכל המשטרה, מפני שזה משחרר את המשטרה מהיום-יום של ירושלים.

דוד אמסלם: בסך הכול, יש יותר שוטרים במדינת ישראל בפיזור, זה בסדר.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: נכון, וכולם מקבלים חלוקת קשב בעניין הזה.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: חשוב מאוד להבין, וזה אני אומר כאן בכל הרגישות הראויה, בעיקר כאשר התקציב הוא מוגבל, ולא אני קובע אותו.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: גם אם השר יקבע אותו על חשבון תקציב המשטרה, בסוף לא אני קובע אותו, זה תקציב שהולך לעניין הזה.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: בסופו של דבר, מאוד חשוב שהוא לא יהיה פלקאטי, הוא לא יהיה כזה דוגמתי, אלא הוא התחבר לתובנות של הפשיעה, כפי שהמשטרה מבינה אותם, והוא יכול להיות גם חכם, ולא רק שער, גדר, וכו'.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: בוודאי כאשר אין תקציב נשים לכולם שער, וגדרות, והמודל שסגרנו עם המנכ"ל יהיה כזה שהמשטרה תשב עם הרשות ותסכם תכנית, ופעם כשהיא מתואמת זה יתוקצב כדי שיהיה באמת שליטה מיטבית שהכסף הזה הולך למקום הכי טוב כדי לתת מענה.

דוד אמסלם: אדוני המפכ"ל, ברשותך, אני לא רוצה ללכת לשם.

דוד אמסלם: אני, מעניין אותי משהו אחר.

דוד אמסלם: אני חוזר לתפיסה, לי יש תפיסת עולם, ואחרי זה אני גוזר את שיטת העבודה ואת הכסף, לא הפוך.

דוד אמסלם: אני לא בודק אם יש לי עשרה שקלים, ורץ לבדוק מה עושים איתם – זה לא עובד במקום הזה ולא בעולם שלי.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: אבל אני בסוף השוטר שמקבל כסף נתון - - -

דוד אמסלם: אני לא בא אליך בזווית הכסף.

דוד אמסלם: אני בא, ואתה גם לא תלוש מהמציאות.

גלעד ארדן: הוא לא יכול לקבוע לי את הסטנדרט של מה אני צריך להביא לו.

דוד אמסלם: אני מדבר אליכם.

דוד אמסלם: אנחנו גם לא תלושים מהמציאות.

דוד אמסלם: אנחנו יודעים שיש מה שנקרא כמה ביטחון זה ביטחון זה עניין של תחושה, אבל בסופו של דבר יש מינימום של ביטחון, יש מינימום.

דוד אמסלם: אנחנו נמצאים כאן באירוע שלטעמי – לא נולדתי אתמול, חמור מאוד.

דוד אמסלם: אני מניח שאם היו פורצים לו פעם, פעמיים, שלוש, כמו שפורצים אצלנו ביישוב לא הייתי עושה את הדיון.

דוד אמסלם: אבל יש שם כנראה - - -

גלעד ארדן: זה לא נכון.

דוד אמסלם: יכול להיות ש-30 בתים ביישוב אחד - - -

גלעד ארדן: דודי, מה שלא נכון זה שכאשר גודל היישוב הוא מאוד קטן, גם פריצה אחת, שתיים, יכולה להשפיע על הלך הרוח ועל תחושת הביטחון של כל היישוב.

גלעד ארדן: באופן יחסי, תיקח יישוב גדול ועירוני, יכול להיות שיהיה לך אחוז פריצות לא יותר נמוך ועדיין השפעת תחושת הביטחון לא תהיה כזו משמעותית – זה הרבה מאוד סובייקטיבי.

דוד אמסלם: אני מסכים אתך שבמושב כולם יודעים ובעיר לא יודעים, אבל עזוב.

דוד אמסלם: אבל אני לא מתווכח כרגע על התחושה שלהם בכלל, אני בא למספרים העובדתיים – 30 פריצות במושב, משהו שלא נשמע לי.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: אדוני היושב ראש, זה שיח של המשרדים עם האוצר - אני אברך על כל שקל שייצא.

דוד אמסלם: אני אסביר לאן אני מושך ומה צריך לטעמי, מה אני מצפה מהמשטרה.

דוד אמסלם: אני חושב שבמסגרת הזו שכרגע של האירוע הזה שאני נחשפתי אליו כבר שנה, אני מבין שצריך לעשות איזושהי תכנית, תכנית מינימלית - אפשר לעשות הכול.

דוד אמסלם: אפשר שם לשים בכל יישוב כזה, להביא שם גם ארבעה טנקים ושני מטוסים.

דוד אמסלם: אבל יש דבר מינימלי שאנחנו מכירים אותו.

דוד אמסלם: לא צריך בשביל זה להיות גאונים.

דוד אמסלם: למה אני מגדר את הבית שלי?

דוד אמסלם: מפני שאם לא, אני אצטרך לשים שומר בכל צעד, אז אני שם גדר, אבל זה לא אומר שלא יקפצו, אבל יהיה יותר קשה.

דוד אמסלם: אני שם מצלמה - לא עולה.

דוד אמסלם: בדרך כלל גם הצבא לוקח מרכיבי כוח אדם שהם בעצם עלויות כבדות מאוד ושם מצלמה.

דוד אמסלם: כשפרסנו אתכם בעיר העתיקה את המצלמות בזמנו, לפני עשר שנים - מה קרה?

דוד אמסלם: ירד הסד"ק המשטרתי – למה?

דוד אמסלם: כי יש מצלמה.

דוד אמסלם: אתה מביא טכנולוגיה כתחליף לכוח אדם.

דוד אמסלם: כוח אדם זה מוצר יקר מאוד, ואתה לוקח טכנולוגיה זולה יחסית ושם.

דוד אמסלם: אז אני שואל, נשמע לי בהיגיון - גדר סביב.

דוד אמסלם: אני עשיתי חישוב קטן, וזה לא התפקיד שלי, תעשה דבר כזה בערך הגנה של גדר, כמה מצלמות, כמה פנסים ושער – 3, 4 מיליון שקלים ליישוב.

גלעד ארדן: יש 1,000 יישובים.

דוד אמסלם: זה משהו אחר, אבל זה מינימום.

דוד אמסלם: ואז באים השוטרים ויש סיור, אבל לא סיור של כל דקה ביישוב, זה לא שם.

דוד אמסלם: זה בדיוק כמו שאנחנו עושים גדר ביטחון וגדר מערכת - אנחנו יכולים לוותר עליה.

דוד אמסלם: להגיד, רבותיי, כל מאה מטר נשים חייל - אבל לא.

דוד אמסלם: לכן אני מצפה לראות תכנית, עזוב כסף.

דוד אמסלם: יכול להיות שאחרי זה אני אבוא, אני והשר נבוא לממשלה, ונגיד, רבותיי, זה אנחנו מבקשים.

דוד אמסלם: דרך אגב, זה מה שאני עושה איתם מבוקר עד לילה – אני רב עם האוצר על הדבר הזה, אני והוא כבר שבועיים שלושה.

דוד אמסלם: אבל אם יש לי תכנית זה יותר קל לי.

דוד אמסלם: אני מביא את המספרים.

דוד אמסלם: אני מבין לאן צריך ללכת, יש איזו שאיפה ואנחנו מתקדמים, אבל לשם אני מצפה שתלך.

דוד אמסלם: אנחנו מכירים את התכנית, ואת הדגשים של המשטרה בנושא של המגזר הערבי.

דוד אמסלם: אנחנו יודעים את התוספת שוטרים.

דוד אמסלם: כל תוספת שוטר במדינת ישראל בוודאי זה מוסיף לביטחון של המדינה.

דוד אמסלם: יכול להיות שפחות פה ויותר שם, אבל זה לא פחות חשוב.

דוד אמסלם: אני אומר משהו ספציפי לגביהם, לגבי היישובים שלהם, וזו ההתייחסות שהייתי רוצה שתתייחס אליהם.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: אני חוזר ואומר, אני נמצא בסד של אילוצים – גודל האילוץ זה מה שיוקצה תקציבית על-ידי המשרד לביטחון פנים או מהאוצר כמובן – משרד לביטחון פנים הוא לא יכול להביא יש מאין.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: אני לא בטוח שתמיד אם עכשיו נסחוב גדרות ושערים, זה יביא את התוצאה - גדר אפשר לגנוב, ושער אפשר לפרק.

דוד אמסלם: מה אתה מציע לעשות?

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: בסוף, אם זה לא מסתנכרן עם השיטור, חבל על הכסף.

דוד אמסלם: ודאי, ואתה מוותר על הגדר?

דוד אמסלם: אתה חושב שגדר זה דבר מיותר?

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: תלוי, אם אפשר לתת גם שער, גם גדר, וגם - - - שאנחנו רוצים, בבקשה, כנראה לא נגיע לזה בעשר השנים הקרובות.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: אם בסופו של דבר אני יודע להגיד מה הסכום הנתון, אנחנו נעשה תכנית הכי טובה עם הכסף הנתון - אני מציע שנעבוד כך.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: אני אשמח שהוא יוכפל, ישולש ויחומש, לא יודע להשפיע על זה, זה בסוף שיח פנימי, ושיח מול האוצר.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: אבל לפעמים סנסור חכם, אני לא רוצה לפרט פה, יש מספיק שיטות, אנחנו מכירים הרי מאיפה מגיעים ליישובים.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: אנחנו דרך הפיצוח של הכנופיות האלה גם יודעים להגיד איך הן עובדות.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: לפעמים סנסור קטן הוא הרבה יותר יעיל מאשר שער, תלוי כמובן מול איזה סוג של פשיעה.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: יש מקומות שפורצים בשביל לאכול מה שיש במקרר ולצאת - גם זה אנחנו מכירים, אז אנחנו מבינים באיזה סוג עבריינות אנחנו מדברים, יש מקומות שפורצים בצורה מתוחכמת – עושים דאבל, וטריפל, וכל מה שאנחנו מכירים.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: אז לכן מה שחשוב זה לתת מענה לסוג העבריינות שאליהם שנחשפים.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: צריך להבין, בסוף, בדבר המשמעותי, זה להילחם בצורה אפקטיבית בפשיעה.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: הסיבה שיש לנו ירידה בפשיעה לאורך כל העשור האחרון, בכל רחבי הארץ, וגם ב-16' ירידה דרמטית, זה מפני שבסופו של דבר אנחנו מטפלים בארגוני הפשיעה בצורה אפקטיבית, בכנופיות בצורה אפקטיבית, ומורידים את הפעילות שלהם.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: זה נכון מה שהזנחנו שבחלק מהמקומות לא נתנו שיטור בסיסי לאורך שנים במגזר הערבי, אחר כך הפרות של הפשיעה הם הפרות הבאושים שאנחנו אוכלים כרגע.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: צריך לזכור שחלק מהאוכלוסייה הזאת היא נתונה לפשיעה פלסטינית, לא לפשיעה שאנחנו משפיעים על אוכלוסייה, ואנחנו משפיעים על נורמות הציות לחוק שלה - זה אתגר אחר לגמרי, ולמרות האמור בתכנית שלנו ב-17' 18', גם לזה אנחנו מנסים לתת מענה.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: שם אין לנו לא תכניות מיל"ה, ולא שיטור קהילתי, ולא כל מה שאנחנו עושים בכל רחבי הארץ.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: עם זאת, ברור לחלוטין שאנחנו לא יכולים להישאר אדישים, מנסים לתת לדבר הזה מענה.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: בסוף אנחנו צריכים לדעת עם מה אנחנו מסוגלים לעבוד, ולסנכרן את זה הכי טוב לסוג הפשיעה שאזור מסוים נחשף אליו - את זה אני מבטיח לעשות הכי טוב שאנחנו יודעים.

דוד אמסלם: אתה לא עונה, אבל לא חשוב.

<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: אבל אני לא עונה, כי אני לא יכול להיכנס לאזור של הכסף, לאזור של גודל התקציב.

דוד אמסלם: לא, אני אסביר, לא קשור.

דוד אמסלם: כשאתה רוצה לתקנן כיתה יש לה תקן, יש לה מה היא צריכה.

דוד אמסלם: חסרות במדינת ישראל כמעט 20 אלף כיתות.

דוד אמסלם: בכסף האמור חסר, אבל תיקננו משהו, קבענו משהו.

דוד אמסלם: לכן אני מצפה – אני הייתי בא למוצב, יש תיק מוצב, תיק אבטחה, פותח אותו, רואה מה יש.

גלעד ארדן: אין אבל תקן כזה.

גלעד ארדן: אני לא מוכן שהם יקבעו תקן כזה.

דוד אמסלם: אני מצפה שהמשטרה תעשה עבודת מטה, זה הראש שלי.

דוד אמסלם: אנחנו צריכים לדעת בעצם מה יישוב רגיל כפרי, או יישוב עירוני, מה בעצם מרכיבי הביטחון שהוא צריך לקבל.

גלעד ארדן: שום דבר.

דוד אמסלם: אם הוא כלום, תגידו לאנשים כלום.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני אין לי בעיה, אני רציתי שאתם תבואו, תסבירו – לא יכולים לטפל בפריצות שלכם.

דוד אמסלם: זה המדינה, זה נתנו לנו את ה-15 מיליארד שקל, לא מסוגל לטפל בכם.

דוד אמסלם: אני מצפה משהו אחר מהמשטרה.

דוד אמסלם: אני מצפה שהמשטרה תבוא עם תכנית, קודם כל תבנה, מה שנקרא, ארגז ביטחון ליישוב.

דוד אמסלם: מה תפיסת הביטחון?

דוד אמסלם: - הצבא יש לו תפיסת ביטחון, הוא רואה את הביטחון.

גלעד ארדן: יש, אבל אתה לא מוכן לקבל אותה.

גלעד ארדן: זה שאתה לא מקבל, אתה לא אומר שאין תפיסה.

גלעד ארדן: התפיסה מבוססת על הפעולות שהמשטרה עושה.

גלעד ארדן: היא לא מבוססת על מרכיבים מגננתיים פאסיביים, שכן, אם היא תתבסס – 70 שנה המדינה קיימת, ולא הייתה תפיסה כפי שאתה אומר, וכנראה לא במקרה, כי מפה נגיע גם לזה, שגם באשקלון בשכונת עתיקות ג', שיש אחוז פריצה גבוה יותר, למה הם פחות טובים ולא נקיף גם אותם בגדר ונשים להם מצלמות כחובה.

גלעד ארדן: אז התפיסה מתבססת על פריסת כוחות משטרה, סיורים, זה התפיסה.

גלעד ארדן: אם רוצה המדינה לקבוע תפיסה אחרת, זה לא התפקיד של גורמי הביצוע בשטח, זה התפקיד של ראש ממשלה, של שר, של ועדת חוץ וביטחון, ועדת פנים – זה לא התפקיד של המשטרה, זה לא התפקיד שלה, היא לא יכולה לשנות את כל התפיסה, ולהטיל על הממשלה עכשיו, ולהגיד, הממשלה לא נותנת ביטחון לאזרחים.

גלעד ארדן: כשאני שומע את צה"ל אומר לפעמים בדיוני תקציב או יוצאות ממנו הדלפות שהוא לא מסוגל לספק ב-60 מיליארד שנותנים לו - האוזניים שלי בוערות, אז מה אתה רוצה שעכשיו המשטרה תגיד דבר כזה גם כן?

גלעד ארדן: לא, היא מסוגלת, היא תשנה את תפיסות ההפעלה במרחב הכפרי.

גלעד ארדן: היא תחזק את ירושלים והחברה הערבית כדי שהיא לא תצטרך להוציא את מג"ב מהמרחב הכפרי, והמשרד לביטחון פנים, יחד אתך ינסה לעזור איפה שיש בעיה נקודתית, ולהוסיף אמצעי הגנה של מניעה.

גלעד ארדן: אבל אני לא מוכן שהגוף ששייך למשרד שלי ייצר פתאום תפיסה שמכניסה אותי למצב שעכשיו כולם יבואו אל המדינה בטענות – למה פה יש?

גלעד ארדן: ולמה פה אין?

גלעד ארדן: ולמה זה – זה יגיע למיליארדים גם כן, ואז כולם יחושו שדופקים אותם ולא בצדק, כי זה לא נכון, כי המדינה משקיעה מיליארדים בתקנים לשוטרים שזאת תפיסת ההפעלה שהשוטרים באים ונותנים מענה גם מניעתי וגם אכיפתי לאחר שחס וחלילה קורה פשע.

<שי חגג': האם ה-15 מיליון זה חד-פעמי או כל שנה, כבוד השר?

גלעד ארדן: בשלב זה, זה חד-פעמי.

גלעד ארדן: דרך אגב, רוב ההוצאות הן הוצאות חד-פעמיות.

דוד אמסלם: אני לא רוצה להיכנס לזה כרגע.

<שי חגג': אבל שיהיה ברור, שמדובר במיליון שקל בערך לרשות כי יש 17 רשויות בתכנית הזו.

דוד אמסלם: שי, עזוב, אני לא שם.

גלעד ארדן: אין לי יכולת בכלל להתחייב על רב שנתי.

<שי חגג': אני מבין, אבל כנראה שזה צריך לבוא משהו ברמת מדינה.

<שי חגג': בסוף התושבת שלי לא מעניין אותה הסיפורים האלה.

גלעד ארדן: ברור שזה ברמת מדינה.

<שי חגג': כן, אבל עם כל הכבוד למפכ"ל, שאמר פה דברים לעניין, ואתה בוודאי, בסוף, בסוף יש פה תושבים שהילדים שלהם לא נכנסים לבית.

<שי חגג': ואם זה מקובל עליך, אדוני השר, אז צריך לעשות את הפעולה.

<שי חגג': מצדי, אם אתה שואל אותי כראש רשות, וזה אני מדבר מהלב עכשיו, הבת שלי בת 10 ישנה איתי בבית, בחדר שינה שלי, היא פוחדת לישון לבד.

<שי חגג': אז אני מצדי שאתה כשר, תלך לממשלת ישראל, תהפוך את השולחן ותביא כסף, לא יודע מאיפה, זה לא מעניין אותי.

<שי חגג': בסוף התושבת שלי פה לא יכולה לישון בלילה, זה לא מעניין אותי.

<שי חגג': המיליון שקל האלה הם נחמדים.

<שי חגג': אם היית אומר לי אני עושה תכנית רב שנתית, עשר שנים, כל שנה אני אתן לך מיליון, מיליון וחצי, לא ביקשנו 100 מיליון, אבל אתה מדבר איתי על משהו נקודתי – קח את המיליון הזה אל תיתן לי אותו, מה פתרת לי?

דוד אמסלם: שי, רגע, השר בסך הכול נרתם לעניין ברמה האישית ורוצה לפתור - - -

<שי חגג': נכון, אבל בסוף אין פתרון.

<שי חגג': זה מה שנאמר פה.

דוד אמסלם: לכן אני אומר, אני גם אשוחח אתו בעניין הזה, לא בקטע של הוועדה.

דוד אמסלם: אחר כך נמשיך את הדו-שיח, יכול להיות שאנחנו גם נזמין אותך.

דוד אמסלם: אבל בגדול, אני עדיין מתעקש על עמדתי וזה בסדר.

דוד אמסלם: אני מבין מה שאתה אומר, אבל בסופו של דבר מדינת ישראל צריכה לייצר תפיסת ביטחון ליישובים באופן דיפרנציאלי, לא כל יישוב זה אותו דבר.

דוד אמסלם: לא דין קריית שמונה, שהיא קרובה לגבול כדין קיבוץ שבאותו מרחק - - -

גלעד ארדן: מאה אחוז.

גלעד ארדן: אז אני מציע, סיעת הליכוד לא תתמוך בתקציב עד שלא יינתן מענה לזה.

גלעד ארדן: אבל באמצע שנה אי-אפשר לבוא עם דבר כזה.

גלעד ארדן: הדיון הזה הוא דיון שמטעה אזרחים.

גלעד ארדן: לצערי, תשמע, אני לא רוצה להיגרר לזה, אבל אני לא אהבתי איך ששי דיבר עכשיו.

גלעד ארדן: אפשר גם להיכנס ולבחון – בוא, תביאו גם תקציבי הרשויות, בוא נבחן עכשיו כל רשות כמה היא מקצה – אולי גם סדר העדיפויות של הרשות לא טוב?

גלעד ארדן: אולי היא יכולה גם להקצות יותר למצלמות ולגדר?

גלעד ארדן: יכול להיות, יש רשויות משקיעות יותר.

גלעד ארדן: מה, גם אני לא מוכן שהיא לא תישן בלילה.

גלעד ארדן: גם אני מפריע לי, אולי נבחן איך שי מקצה את התקציב בתוך היישוב שלו.

גלעד ארדן: אולי הוא מבזבז על כיכרות והוא צריך להשקיע יותר בביטחון של התושבים שלו – זה דיון הוגן?

גלעד ארדן: ככה מדברים?

גלעד ארדן: לא, לא מדברים ככה.

גלעד ארדן: אני לא הגעתי לזה.

גלעד ארדן: אבל שלא יגידו את זה גם כלפי המשרד והמשטרה.

גלעד ארדן: אני לא אתן לדיון להיות דמגוגיה ברמה הזאת, בסדר.

דוד אמסלם: אני לא התכוונתי לרגע שהמשטרה בעצם - - -

גלעד ארדן: לא משנה מה אתם מתכוונים, משנה מה אתם אומרים - - - זה נחמד.

דוד אמסלם: גם אנחנו אומרים.

גלעד ארדן: מאה אחוז, אז אני שומע מה אומרים, לא מה - - -

דוד אמסלם: דרך אגב, הדיון הזה לא על תקציב.

דוד אמסלם: אני גם לא אמרתי שהמשטרה צריכה לעשות השנה משהו.

דוד אמסלם: לא כעסתי על זה שעשינו דיונים והגדר - - -

גלעד ארדן: הבנתי, לא הגישו תכנית.

דוד אמסלם: אני בא ממקום כשיש בעיה, דנים על גודל הבעיה, ואחרי זה בונים תורת לחימה, וממנה גוזרים את הכסף, לא הפוך.

דוד אמסלם: לא מתחילים הפוך - כמה כסף יש לי, ומפה אני מתחיל לעשות מה שאני רוצה.

דוד אמסלם: דרך אגב, כשאתה עושה את זה, אז יש יעד, ויש מתחילים הלחצים - אז אתה מתחיל להפעיל את הממשלה.

דוד אמסלם: דרך אגב, בגלל שגם בביטחון, אם הצבא היה בא, והיה אומר, רבותיי, כמה כסף יש?

דוד אמסלם: אני יעשה ביטחון ככה, אז אני מניח שלא היו קונים את ה-F35 – אבל זה הפוך עובד.

דוד אמסלם: אתה קודם כל מייצר את תפיסת העולם שלך, וממנה אתה גוזר את הכסף ואת השלביות.

<שי חגג': יש תקציב ואתה - - -

דוד אמסלם: לא, הפוך.

דוד אמסלם: ברשותכם, אני לא רוצה ללכת לשם, בגלל שזו שיחה שיכולה לא להסתיים, אני דווקא רוצה להתחבר למשהו אחר.

דוד אמסלם: קודם כל, השר באופן אישי נרתם לאירוע, אמתי, לא קשור עכשיו לשום דבר, ברמה האישית.

דוד אמסלם: כשהוא הלך ומצא מהגורן והיקב כ-15 מיליון שקל, ואני מקווה שזה יהיה בשנתיים הקרובות כל שנה, אז זה לא דבר של מה בכך.

דוד אמסלם: אני רוצה לתת את רשות הדיבור לאמיר אדרי מהאוצר.

דוד אמסלם: בבקשה.

דוד אמסלם: ספר מה סיכמנו.

<אמיר אדרי: אנחנו בעצם רוצים לגבש תכנית שתהיה משולבת עם צוות שיבחן את הנושאים ברמה המקצועית, ותגיד מה נכון לעשות.

<אמיר אדרי: אנחנו כרגע עוד בשלבי דיונים, אבל אנחנו רוצים לגבש תכנית עם משאבים בתקווה שתיתן מענה לבעיות המתוארות כאן.

דוד אמסלם: כמה כסף אתם מביאים מחוץ למשטרה?

דוד אמסלם: המשטרה העמידה 15 מיליון שקל מהתקציב השוטף שלה.

<אמיר אדרי: המשרד.

דוד אמסלם: בסדר, המשרד, המשטרה אותו דבר.

<אמיר אדרי: אנחנו כרגע מדברים על תוספת שמעבר ל-15 מיליון, על עוד 20 מיליון שקלים, ועל עוד סכום שעדיין לא גובש לטובת פעילות למניעה.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: רבותיי, אנחנו מדברים על 15 מיליון שקל 17', ועל 15 מיליון '18'.

דוד אמסלם: מהתקציב שלכם, של המשרד, של ה-15 מיליארד – תמצא כמה לירות.

<אמיר אדרי: 15 מיליון שקל.

דוד אמסלם: כל שנה - 17', 18'.

גלעד ארדן: ההוצאה הזאת היא הוצאה שברובה היא הוצאה חד-פעמית של הקמת גדר והתקנת - - -

דוד אמסלם: זה מה שאנחנו מדברים, על זה.

דוד אמסלם: אנחנו מדברים על הנושאים הקרקעיים, השקעות.

<אמיר אדרי: זה מה שאנחנו עומדים להקצות 15 - - -

דוד אמסלם: ברשות

דוד אמסלם: כם, אני רוצה לסכם כדי ללכת קדימה.

דוד אמסלם: לפחות כפי שהמפכ"ל אמר, בוא נעשה איזשהו טלאי קטן כדי להתקדם, אחרי זה אני לא אעזוב את הדבר הגדול יותר.

גלעד ארדן: הוא לא טלאי קטן, דרך אגב, 70 שנה זה לא היה, זה ממש לא טלאי קטן.

דוד אמסלם: אבל בוא נתקדם, לא מה ש-70 שנה לא היה אני לא יכול לעשות היום, עזוב, אנחנו הולכים, ההולכה היא כל הזמן מתחדשת והולכת.

דוד אמסלם: כנראה שמה שהיה לפני 70 שנה, כנראה לא היה צריך גדר מפני שאנשים התנהגו אחרת גם, אבל לא משנה, לא נכנס לזה עכשיו.

דוד אמסלם: אני כרגע רוצה דווקא להביא את הסיכום הבא.

דוד אמסלם: בעצם סיכמנו שאתם מביאים עוד 20 מיליון ועוד תוספות אחרות לגבי מה שדיברנו לגבי המשטרה, השוטרים.

דוד אמסלם: אנחנו, אני, ישבתי עם האוצר באפיקים שלי.

דוד אמסלם: אנחנו סיכמנו את המסגרת של עוד 10 מיליון, פלוס 10 מיליון כל שנה, זאת אומרת, אם אנחנו מדברים על תכנית דו-שנתית, שנתיים, אז אנחנו מדברים על 20 מיליון, ועוד 20 מיליון, ועוד 30 מיליון, בסך הכול מדברים על 70 מיליון.

<רותם פלג: ה-20 מיליון שאמיר מדבר עליהם, פרוסים על חמש שנים.

דוד אמסלם: אחרי זה אני אריב אתו על מימון ביניים מה קורה בשנתיים הקרובות.

דוד אמסלם: אני רוצה ממך לקבל איזושהי סגירה שאתם כל שנה שמים 15 מיליון.

דוד אמסלם: זה לא יכול שאני מארגן, אני לנושא הזה 10 מיליון כל שנה, ואתם כמשרד לביטחון פנים לא יכולים לארגן - - -

גלעד ארדן: הרי זה יכול להיות ועוד איך, אם לא נעשה את זה על חשבון שום דבר, ואני עושה את זה על חשבון דברים אחרים שאנחנו מחויבים בשוטף לעשות.

גלעד ארדן: אני לא בא עכשיו אליך עם קופה ואני פשוט רע, כי אני לא בא לי לתת.

גלעד ארדן: אני מקצץ מאיזושהי משימה אחרת של המשרד כדי לפגוע במישהו אחר בחלק אחר במדינה, זה לא שאני רע - אז אני לא יודע להגיד לך עכשיו מה יהיה ב-2008.

דוד אמסלם: אנחנו מדברים על תקציב 17', 18'.

דוד אמסלם: אני לא אגיד לך שאני נבוך מהדיון כרגע, בגלל שאם אני מצליח, אני כדודי אמסלם, את כל מאמציי כדי להביא את ה-10 פלוס 10 – אני מניח אם היה לי 15 מיליארד הייתי מוצא קצת יותר בגלל זה שזה יושב בהארד-קורד של העבודה שלכם.

דוד אמסלם: לכן אני אומר, בוא לפחות נצא מהדיון שיש לנו איזשהו תקציב ממשלתי כלשהו, ממשלתי של 70 מיליון שקל דו-שנתי, ואחרי זה נשב עם הרשויות שגם הן ישימו כמה לירות בעניין הזה, בגלל שאני מאמין שגם הן צריכים להיות שותפים.

דוד אמסלם: אז אנחנו מתחילים לבנות איזושהי תכנית ראשונית כדי להתחיל להתניע את המהלך הזה בשנתיים הקרובות.

גלעד ארדן: מה זאת אומרת?

גלעד ארדן: אתה יודע מה, איך אתה לימדת אותם – מה, קודם דנים על הכסף?

גלעד ארדן: בוא נדבר על התכנית.

גלעד ארדן: בוא תגיד לי איך אתה ישר הלכת לכסף.

גלעד ארדן: בוא נדבר רגע על פרטי התכנית, תגיד מה מה-15 מיליון שהבאנו הוא לא בסדר, מה אתה רוצה יותר, נבנה תכנית, נסכים שזאת התכנית, ואז נלך ונשיג את הכסף.

גלעד ארדן: מה, לא הגיוני, הרי אתה עושה עכשיו בדיוק מה שאמרת לי לא לעשות.

דוד אמסלם: אני מסביר.

דוד אמסלם: התכנית להערכתי ליישוב בערך תעלה כ-4, 5 מיליון שקל, מה שאני רואה את זה כתכנית קרקעית בלי שוטרים – נגיד בין 3 ל-5 מיליון.

גלעד ארדן: אני לא חושב שהמשרד לביטחון פנים יכול להיכנס להתחייבות לגדר את כל היישובים במגזר החקלאי במדינת ישראל בגדר.

דוד אמסלם: מדובר כרגע רק על היישוב איפה שגרים.

גלעד ארדן: יש אלף כאלה.

דוד אמסלם: אני לא חושב שכל יישוב צריך לגדר אותו, זה חלק מהתפיסה אדוני השר.

דוד אמסלם: יש לנו תפיסת ביטחון שממנה נגזרים גם האמצעים, חלקם, עזוב, המשטרה, כוח אדם יכול לשים בצד, זה לא קשור.

דוד אמסלם: אני מדבר רק על האמצעים הפיזיים המשלימים.

גלעד ארדן: אמצעים הפיזיים זה - - - חד-פעמי.

דוד אמסלם: בסדר, מהתכנית הזאת יש תקציב, וממנה גוזרים.

דוד אמסלם: אבל היות וכרגע אנחנו נמצאים בפתחה של שנה חדשה - - -

גלעד ארדן: אנחנו בפתחה של שנה, אבל התקציב כבר עבר בממשלה, וסעיפיו אושרו לפי סעיפים.

גלעד ארדן: מכיוון שאתה אומר שלא צריך להמציא את הגלגל, ואנחנו לא מדברים על מסוק לכל יישוב, אנחנו מדברים על מרכיבים ידועים שיש להם מרכיב אחד של השקעה חד-פעמית.

דוד אמסלם: הכול חד-פעמי, דרך אגב.

גלעד ארדן: לא, רצית תקציב רב-שנתי.

דוד אמסלם: לא, בהשקעות החד-פעמיות.

דוד אמסלם: הרי כל יישוב לא נגיע אליו בשנה הראשונה.

דוד אמסלם: יכול להיות שיש יישוב שנגיע אליו עוד עשר שנים, זו הכוונה שלי.

גלעד ארדן: אתה רוצה שאני אתחייב עכשיו לזה שתמיד יתפוס לי חלק מהתקציב איקס מיליונים ליישוב שבעוד ארבע, חמש שנים אולי נגיע, ואולי בכלל נגלה שלפי רמת הפשיעה בו והביטחון, לא צריך לגדר אותו.

גלעד ארדן: אז נחליט פה שמגדרים?

גלעד ארדן: - בוא נחליט קודם מה הפרטים.

גלעד ארדן: אם הפרטים זה מצלמות ומוקד, אז אנחנו מכירים את זה, וגדר, או טרסה.

גלעד ארדן: למה הסכום הזה הוא לא בסדר?

גלעד ארדן: למה 15 מיליון זה לא בסדר, ואיקס מיליונים זה כן בסדר?

גלעד ארדן: ה-15 מיליון האלו הם בדם עלו לנו לפנות אותם, ובעשרות שעות למצוא מאיפה אנחנו מצליחים לבטל ומה לבטל.

גלעד ארדן: אז מה, בגלל שעכשיו בישיבה זה כבר הוצג, זה כבר יש, אז עכשיו צריך להראות שמביאים יותר מזה מתקציב המשרד?

גלעד ארדן: מאיפה אני אביא את זה.

<רותם פלג: לא יודעים - - - כן יהיה קיצוץ, לא יהיה קיצוץ.

דוד אמסלם: בסך הכול אני ישבתי עם האוצר וסיכמנו תוספת – כמו שאמר אמיר, עוד 20 מיליון שקל.

גלעד ארדן: מצוין, והמשטרה תמליץ לעשות - - -

דוד אמסלם: אני עכשיו לא השר לביטחון פנים.

דוד אמסלם: אני יושב ראש ועדת הפנים, גם לא המפכ"ל.

דוד אמסלם: אני עושה פה דברים כבר חודש בנושא הזה, ושנה אני דן איתם.

דוד אמסלם: יכול להיות שאני אגיד סטופ.

גלעד ארדן: כשאתה אומר משפט כזה, מה הכוונה של המשפט?

גלעד ארדן: שאתה לא השר לביטחון פנים, כאילו מה זה מערוף שאתה עושה?

דוד אמסלם: כן.

גלעד ארדן: לא, אתה לא עושה מערוף.

גלעד ארדן: - - - לבקר את פעולות הממשלה.

דוד אמסלם: אני מבקר, אבל אני גם דואג לתקציב, זה לא הוויכוח כאן.

דוד אמסלם: אתה מכניס אותי לאיזושהי פינה שאני לא רציתי להגיע אליה.

גלעד ארדן: אתה אומר דברים שנשמעים - - -

דוד אמסלם: בגדול, בגלל שאני זה לא תפקיד של יושב ראש ועדת הפנים לאגם תקציבים, ואני עושה את זה.

דוד אמסלם: לכן אני מצפה ממך לבוא, ולהגיד, אתה יודע מה, דודי, בוא, יש לנו כרגע איזה קופה קטנה, אנחנו יכולים - - -

גלעד ארדן: היא לא קטנה – 15 מיליון שקל גמיש זה לא קופה קטנה.

גלעד ארדן: אתה פשוט לא מכיר את המושגים הממשלתיים, צר לי.

<רותם פלג: רק בשביל לתת פרופורציה - - - 70 מיליון שקל לשנה.

גלעד ארדן: כל הארץ, כל המדינה עיר ללא אלימות.

גלעד ארדן: על כל 92% מתושבי המדינה, 70 מיליון שקל, זה התקציב השנתי, שיהיה ברור רק בפרופורציות.

גלעד ארדן: מה לעשות, אתה לא מכיר את הפרטים.

<אמיר אדרי: בתקציב לשנת 17', 18', כולל גם מרכיבים שאמורים להשפיע על בעיית הביטחון.

<אמיר אדרי: כלומר, אנחנו בעצם הגענו להבנות עם המשרד לביטחון פנים, בהתאם לתכנית של המשרד לביטחון פנים על תגבור משמעותי בעיר ירושלים.

<אמיר אדרי: צפוי לפנות הרבה מאוד שוטרים, וגם באזורים האלה.

<אמיר אדרי: מעבר לזה, יש לנו תכנית לפעילות במגזר הערבי שגם תזרים שוטרים גם לאזורים האלה, לא רק.

<אמיר אדרי: בסוף, בטווח ארוך יותר, כלומר, זה ייקח זמן, תהליך של שלוש, ארבע, חמש שנים נראה גם בסוף כמות מאוד גדולה של כוח אדם באזור, ובסוף זה גם עלות גבוהה, זה עלות פרמננטית.

<אמיר אדרי: צריך לקחת גם את זה בחשבון כי זה משפיע בסוף בטווח ארוך, טווח בינוני.

דוד אמסלם: בגדול, לסוגיה של כוח אדם אני שם את זה בצד, ככל שיהיו יותר שוטרים הרי זה משובח, ויהיה לנו יותר ביטחון במדינת ישראל – זה נכון לגבי כל אנשי הביטחון במדינת ישראל, זה בסדר.

דוד אמסלם: אני מיקדתי את הדיון שלי דווקא בנושאים הקרקעיים, הדוממים, לא בני אדם.

דוד אמסלם: אבל התפתח מה שהתפתח פה, אני אזמן את עצמי לפגישה אצל השר כדי לדבר על הנושא.

דוד אמסלם: עדיין אני חושב שלשם זה צריך ללכת, וכמובן אנחנו נמשיך לעקוב אחרי מה שקורה.

דוד אמסלם: לא התכנסנו לאיזשהו כיוון שמבחינתי הוא יותר נכון.

דוד אמסלם: נשלים בעבודת מטה שאני אעשה עם השר.

גלעד ארדן: מה לא נכון בכיוון?

גלעד ארדן: רק שנדע איזה שיעורי בית לעשות לדיון הבא.

דוד אמסלם: עזוב, אתה לא צריך לעקוץ אותנו בנושא הזה.

גלעד ארדן: אני לא עוקץ.

גלעד ארדן: אני לא מבין מה מהכיוון לא נראה לך.

גלעד ארדן: הרי הסברת מצד אחד שלא קודם כל קובעים סכום ואז - - -

דוד אמסלם: תחליט, אם אתה רוצה לעשות הפוך, אז תעשה את התכנית ואחרי זה נגזור כסף, אין שום בעיה.

גלעד ארדן: התכנית נעשתה.

דוד אמסלם: אז תעשו תכנית, תגידו לי, רבותיי, אנחנו נבנה תכנית, ואם אתם רוצים אנחנו נעשה פה ישיבה, ואתם תציגו לנו את התכנית.

דוד אמסלם: אין שום בעיה.

דוד אמסלם: אני בכל מקרה אקבע אתך פגישה.

דוד אמסלם: אנחנו נביא גם את ראשי היישובים, חלקם, וננסה לצאת לאיזושהי דרך אחרת.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: תודה רבה לכולם.

דוד אמסלם: הישיבה נעולה.